ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.13 Справа № 914/1280/13

За позовом : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача : Львівської міської ради, м.Львів, пл.. Ринок, 1

третя особа без самостійних вимог на предмет спору :

Департамент містобудування Львівської міської ради, м. Львів, пл.. Ринок, 1

про: визнання права власності

Суддя Деркач Ю.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (ордер № 17)

від відповідача:ОСОБА_3 - представник (довіреність №1.7 вих-12 від 02.01.2013)

від третьої особи: ОСОБА_3 - представник (довіреність №22-40 від 25.02.2013)

Представникам сторін розяснено зміст ст.22 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не проводилась. Заяв про відвід судді не поступало. В судовому засіданні 22.05.2013 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення)

Суть спору: Позов заявлено фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на приміщення охорони під літерою «Б-2» площею 8,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна, 57.

Ухвалою суду від 05.04.2013р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.04.2013р.

Ухвалою суду від 23.04.2013р. розгляд справи відкладено на 14.05.2013р.

Ухвалою суду від 14.05.2013р. у справі оголошено перерву до 22.05.2013р.

В судовому засіданні 22.05.2013 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що у відповідності до наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.12.2012р. № 556 «Про організацію стоянки автомобільного транспорту на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові» фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, було надано дозвіл на організацію стоянки автомобільного транспорту площею 0,5230 га за вищевказаною адресою. Окрім цього, зазначена вище автостоянка функціонує з 1987 року, що підтверджується листом Шевченківського РВВС м. Львова щодо можливості організації автостоянки, листом виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів міста Львова від 06.10.1987 року про надання такої можливості по організації автостоянки, а також рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів №510 від 14.11.1989р., згідно якого надано дозвіл на розширення зазначеної стоянки. Так, після отримання зазначених дозволів на влаштування автостоянки позивачем власними силами та за власні кошти було збудовано, а в подальшому реконструйовано приміщення охорони, площа якого становить 8,6 кв.м.

Проект майданчика для стоянки транспортних засобів, розроблений спеціалізованою ліцензованою організацією ПП «Універсалпроект», був погоджений відповідними інженерними службами в встановленому законом порядку, що підтверджується відмітками на проекті та схемі генерального плану.

У відповідності до листа Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 19 листопада 2012 року, дане управління погодило проект майданчика для стоянки транспортних засобів на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові, розроблений ПП «Універсалпроект» та не заперечує щодо влаштування автостоянки при умові погодження з інженерними службами міста. Як вбачається з схеми генерального плану м. Львова та ситуаційної схеми місце розташування автостоянки погоджено ЛМКП «Львіводоканал», ПАТ «Укртелеком», ЛМКП «Львівтеплоенерго».

У відповідності до листа Департаменту містобудування Львівської міської ради від 18 квітня 2013р. №2401-2вих-502 згідно з поданим планом земельної ділянки М1:500 нежитлова будівля під літерою «Б-2» на вул.. Лінкольна, 57 знаходиться поза межами червоних ліній вул.. Лінкольна.

У відповідності до листа Шевченківської районної адміністрації від 29 листопада 2012року, остання не заперечує щодо функціонування автостоянки за адресою м. Львів, вул.. Лінкольна, 57.

Окрім цього, в результаті обстежень приміщення охорони, спеціалізованою ліцензованою організацією ПП «Універсалпроект» було визначено технічний стан основних несучих конструкцій як задовільний (стан 2), приміщення охорони на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові збудоване на фундаменті, є капітальною спорудою, відповідає чинним державним будівельним нормам та правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству і є придатним до подальшої експлуатації.

У відповідності до квитанції №182 від 28 січня 2013 року позивачем було сплачено земельний податок у розмірі 22528,23 грн.

Вважає викладені у відзиві, поданому відповідачем 13 травня 2013 року твердження, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з підстав, зазначених у письмовому поясненні.

За весь період користування приміщенням охорони жодного звернення про порушення прав третіх осіб цим будівництвом не має і таке не оскаржується у жодній інстанції та судовому порядку. Разом з тим, відповідач відмовив позивачу в оформленні права власності на будівлю приміщення охорони під літерою «Б-2» на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених в відзиві на позовну заяву від 13.05.2013р. за вих. № 1109/вих304, просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору проти позовних вимог заперечила, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, суд встановив наступне:

У відповідності до наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 12.12.2012р. № 556 «Про організацію стоянки автомобільного транспорту на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові» фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, було надано дозвіл на організацію стоянки автомобільного транспорту площею 0, 5230 га за вищевказаною адресою.

Враховуючи розташування стоянки автотранспортних засобів в охоронній зоні тепломережі ЛМКП «Львівтеплоенерго» та в санітарно-захисній смузі каналізаційного колектора ЛМКП «Львівводоканал», між позивачем та даними установами було укладено відповідні договори 22 листопада 2013 року та 30 листопада 2013 року, згідно умов яких ФОП ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання по забезпеченню доступу працівників ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ЛМКП «Львівводоканал» до даної охоронної зони у випадку виникнення аварійних ситуацій, а ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ЛМКП «Львівводоканал» взяли на себе зобовязання по проведенню в найкоротші терміни ремонтних робіт при виникненні аварійних ситуацій.

Зазначена вище автостоянка функціонує з 1987 року, що підтверджується листом Шевченківського РВВС м. Львова щодо можливості організації автостоянки, листом виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів міста Львова №1/18-788/1 від 06.10.1987 року про надання такої можливості по організації автостоянки, а також рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів №510 від 14.11.1989р., згідно якого надано дозвіл на розширення зазначеної стоянки.

Після отримання зазначених дозволів на влаштування автостоянки позивачем власними силами та за власні кошти було збудовано, а в подальшому реконструйовано приміщення охорони, що підтверджується товарно-касовими чеками, долученими до матеріалів справи.

Проект майданчика для стоянки транспортних засобів, розроблений спеціалізованою ліцензованою організацією ПП «Універсалпроект», був погоджений відповідними інженерними службами ЛМКП «Львіводоканал», ПАТ «Укртелеком», ЛМКП «Львівтеплоенерго» у встановленому законом порядку, що підтверджується відмітками на проекті та схемі генерального плану.

У відповідності до листа Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради №2401-3вих-1615 від 19 листопада 2012 року, дане управління погодило проект майданчика для стоянки транспортних засобів на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові, розроблений ПП «Універсалпроект» та не заперечує щодо влаштування автостоянки при умові погодження з інженерними службами міста.

Як стверджується листом Департаменту містобудування Львівської міської ради №24-97 від 02.04.2013р., позивач звертався до відповідача щодо можливості експлуатації збудованого приміщення охорони під літерою «Б-2» на вул..Лінкольна, 57 у м.Львові, та отримав відповідь про місцезнаходження даної будівлі в межах червоних ліній та вимоги щодо розміщення житлових будинків з відступом від червоних ліній вулиць.

У відповідності до листа Департаменту містобудування Львівської міської ради від 18 квітня 2013р. №2401-2вих-502 позивачу було розяснено, що у висновку від 02.04.2013р. №24-97, наданому департаментом містобудування до уваги бралася інша нежитлова будівля, яка розташована в межах червоних ліній вул..Лінкольна, а згідно з поданим планом земельної ділянки М1:500 нежитлова будівля під літерою «Б-2» на вул.. Лінкольна, 57 знаходиться поза межами червоних ліній вул.. Лінкольна.

Як вбачається з квитанції №182 від 28.01.2013р., виданої філією ЛОУ №10013 АТ»Ощадбанк», позивачем до місцевого бюджету було сплачено земельний податок у розмірі 22528,23 грн.

У відповідності до листа Шевченківської районної адміністрації №36-1001 від 29 листопада 2012року, остання не заперечує щодо функціонування автостоянки за адресою м. Львів, вул.. Лінкольна, 57.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи технічного висновку оцінки технічного стану будівлі (приміщення охорони під літ.»Б-2») на вул.. А.Лінкольна, 57 у м. Львові, виконаного спеціалізованою ліцензованою організацією ПП «Універсалпроект», за результатами обстежень було визначено технічний стан основних несучих конструкцій як задовільний (стан 2), приміщення охорони на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові збудоване на фундаменті, є капітальною спорудою, відповідає чинним державним будівельним нормам та правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству і є придатним до подальшої експлуатації.

Таким чином, у звязку із відмовою відповідача оформити право власності на будівлю приміщення охорони під літерою «Б-2» на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові позивач не може в повній мірі реалізувати своє право власності на зазначене майно.

Проведення будівництва в Україні здійснюється у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», діючих на момент будівництва Державних будівельних, санітарних та пожежних норм.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил та затверджується замовником.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів і вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 Цивільного кодексу України ).

Згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності до ч. 3 ст. 375 ЦК України право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, з врахуванням характеристик конструктивних елементів будівлі приміщення охорони під літ. «Б-2», відображених у технічному паспорті, а також з урахуванням того факту, що вказана будівля споруджена на бетонному фундаменті розташованому на земельній ділянці і його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення, суд прийшов до висновку, що будівля приміщення охорони під літ. «Б-2» за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна, 57 належить до нерухомого майна.

Дана обставина додатково підтверджується технічним висновком оцінки технічного стану будівлі (приміщення охорони під літ. «Б-2») на вул.. Лінкольна, 57 у м. Львові, виконаним ПП Універсал проект.

Згідно ч.1. ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, статтею 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до технічного висновку оцінки технічного стану будівлі (приміщення охорони під літ. «Б-2») на вул.. А.Лінкольна, 57 у м. Львові, виготовленого ПП Універсал проект (державна ліцензія серія АД №031281) будівля відноситься до 6 групи відповідальності (нормальний рівень капітальності за ГОСТ 27751-88 при коефіцієнті надійності YН=0.95) (п. 1.2) та відповідно до п.2.2 містить бетонний фундамент.

Таким чином, вказана споруда площею 8,6 кв.м, яка встановлена з улаштуванням фундаменту, до тимчасових споруд не відноситься та відповідає ч. 3. ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і вважається такою, що її переміщення неможливе без її знецінення та зміни призначення, тобто, є нерухомим майном, яке підлягає державній реєстрації права власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 182, 328, 331 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на приміщення охорони під літерою «Б-2» загальною площею 8,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна, 57.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.05.2013 р.

Суддя Деркач Ю.Б.