РІШЕННЯ

"23" липня 2013 р.Справа № 921/701/13-г/11

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

за позовом: Заступника Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, вул. Новий Світ, 41 а/с 7, м. Тернопіль в інтересах держави - Державного агентства резерву України, вул. Пушкінська, 28, м. Київ,01601 в особі Комунальної установи Тернопільської обласної ради "База спеціального медичного постачання", вул. С. Крушельницької, 18/305, м. Тернопіль, 46000;

до відповідача: Тернопільської університетської лікарні, вул. Клінічна, 1; м. Тернопіль.

про стягнення заборгованості в сумі 16 523 грн. 62 коп.

За участю представників сторін:

Прокурора: Невлад А.В. - прокурор, посвідчення № 015298 від 19.02.2013 р.

Позивача: ОСОБА_1 - представник;

Відповідача: ОСОБА_2 представник.

Суть справи: Заступник Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, вул. Новий Світ, 41 а/с 7, м. Тернопіль звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства резерву України, вул. Пушкінська, 28, м. Київ,01601 в особі Комунальної установи Тернопільської обласної ради "База спеціального медичного постачання", вул. С. Крушельницької, 18/305, м. Тернопіль про стягнення із Тернопільської університетської лікарні, вул. Клінічна, 1; м. Тернопіль заборгованості в сумі 16 523 грн. 62 коп.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідач не оплатив отримані з мобілізаційного резерву матеріальні цінності медикаменти, які мають мінімальний термін придатності.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09 липня 2013 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 23 липня 2013 року.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримують в повному обсязі та просять суд позов задоволити.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву № 01-2/1571 від 19 липня 2013 року, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги викладені у позові не визнає, посилаючись те, що сплив строк позовної давності, тому просить застосувати позовну давність до правовідносин щодо передачі цінностей мобілізаційного резерву комунальному закладу Тернопільської обласної ради "Тернопільська університетська лікарня" та відмовити в позові.

В розпочатому судовому засіданні прокурору, представникам позивача та відповідача розяснено права та обовязки сторін, передбаченні ст. ст. 22, 29,81-1 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності господарський суд встановив:

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", ст. 29 ГПК України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

В силу ст. ст. 20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру", прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві (ст. 2 ГПК України).

У відповідності до п. 1 "Положення про Державне агентство резерву України", затверджене указом Президента України від 13.04.2011 р. №463/2011 державне агентство резерву України (Держрезерв України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України. Держрезерв України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері державного матеріального резерву.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про державний матеріальний резерв" від 24.01.1997 р. № 51/97-ВР державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом. У складі державного резерву створюється незнижуваний запас матеріальних цінностей (постійно підтримуваний обсяг їх зберігання). До складу державного резерву входить, зокрема, мобілізаційний резерв - запаси матеріально-технічних та сировинних ресурсів, призначених для забезпечення розгортання виробництва військової та іншої промислової продукції, ремонту військової техніки та майна в особливий період, розгортання у воєнний час робіт по відновленню залізничних та автомобільних шляхів, морських та річкових портів, аеродромів, ліній і споруд зв'язку, газо-, нафтопродуктопроводів, систем енерго- і водопостачання для організації безперебійної роботи промисловості, транспорту і зв'язку, подання медичної допомоги.

У відповідності до положень розділу II статуту Комунальної установи Тернопільської обласної ради "База спеціального медичного постачання" (надалі База спецмедпостачання) основною метою діяльності і завданнями останньої є робота з мобілізаційним резервом, зокрема, забезпечення поповнень, зберігань, освіжень, заміни та поновлень матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, здійснення їх відпуску, відповідно до встановлених вимог, зберігання такого майна тощо.

Так, КУТОР "База спецмедпостачання" у відповідності до вимог Наказу № 2 Управління охорони здоров'я Облдержадміністрації м. Тернополя від 26 листопада 1998 року, на виконання листа МОЗ України № 266 від 14 серпня 1998 року, з метою запобігання матеріальних збитків , по накладних № 5 від 25.02.1998 року, № 10 від 22.06.1998 року, № 8 від 22.06.1998 року, № 9 від 22.06.1998 року, № 34/к від 01.10.1998 року, № 17 від 23.03.1999 року, № 11 від 30.03.1999 року, № 90/к від 15.04.1999 року, № 36 від 04.05.1999 року, № 58 від 27.07.1999 року, № 39/с від 11.08.1999 року, № 57 від 11.08.1999 року

Тернопільській університетській лікарні передано матеріальні цінності мобілізаційного резерву (медикаменти, які мають мінімальний термін придатності та вивільненні після освіження з розривом у часі), без попередньої оплати, на загальну суму 16 523 грн. 62 коп.,

Вище перераховані накладні відповідають вимогам, які встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для первинних документів та є підставою для покладення на відповідача обов'язку по проведенню розрахунків за отриманий товар.

Медикаменти були прийняті Тернопільською університетською лікарнею через представників, які діяли на підставі довіреностей серії ДАВ № 253525 від 11.03.1998 року, серії ДАО № 599409 від 01.07.1998 року, № 599406 від 29.06.1998 року, № 599661 від 01.10.1998 року, серії ЯАФ № 386638 від 23.03.1999 року, № 386669 від 29.03.1999 року, № 386718 від 14.04.1999 року, № 386747 від 04.05.1999 року, № 822027 від 11.05.1999 року, № 386974 від 27.07.1999 року.

Факт отримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву підтверджується підписами уповноважених представників Відповідача у відповідній графі про отримання вищевказаних накладних.

Оплата за отримані медикаменти відповідачем не проведена, та згідно Наказу Управління охорони здоров'я облдержадміністрації № 223 від 26.09.2001 року "Про списання кредиторської заборгованості бюджетних установ, строк позовної давності якої минув" Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Тернопільською університетською лікарнею" заборгованість в розмірі 16 523 грн. 62 коп., що виникла перед Базою спецмедпостачання - списана.

Згідно витягу з ЄДРПОУ, здійсненого на запит суду, вбачається, що станом на 31.05.2013р. юридична особа Комунальний заклад Тернопільської обласної ради "Тернопільська університетська лікарня" зареєстрована 28.01.1992року .

У відповідності до вимог п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) від 16.01.2003 р. №435-IV, що набрав чинності 01.01.2004 р., щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до вимог п. 4 розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України (далі ГК України) від 16.01.2003 р. №436-IV, що набрав чинності 01.01.2004 р., встановлено, що ГК України застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями ГК України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

У відповідності до статті 193 ГК України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Із змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи ст. 174 ГК України.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Так як сторонами не було встановлено строків та порядку розрахунків 16.04.2013 року Комунальною установою Тернопільської обласної ради "База спеціального медичного постачання" направлено вимогу від 15.04.2013 року № 51/Б про сплату заборгованості за медичні препарати та інші матеріальні цінності в сумі 16 523 грн. 62 коп., яка залишена останнім без задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заборгованості в сумі 16 523 грн. 62 коп. в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги Заступника Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, вул. Новий Світ, 41 а/с 7, м. Тернопіль в інтересах держави - Державного агентства резерву України, вул. Пушкінська, 28, м. Київ,01601 в особі Комунальної установи Тернопільської обласної ради "База спеціального медичного постачання", вул. С. Крушельницької, 18/305, м. Тернопіль про стягнення з Тернопільської університетської лікарні , вул. Клінічна,1, м. Тернопіль 16 523 грн. 62 коп. документально обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Крім цього відповідач у відзиві на позовну просить застосувати строк позовної давності.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, вважає його в силу п.6 ст. 268 Цивільного кодексу України, в якому зазначено,що позовна давність не поширюється на вимогу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, стосовно виконання зобов'язань, що випливають із Закону України "Про державний матеріальний резерв" таким, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 4, 11, 268, 610 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Тернопільської університетської лікарні, вул. Клінічна, 1; м. Тернопіль:

- на користь Комунальної установи Тернопільської обласної ради "База спеціального медичного постачання", вул. С. Крушельницької, 18/305, м. Тернопіль 16 523 грн. 62 коп..заборгованості за передані матеріальні цінності мобілізаційного резерву;

- в доход державного бюджету України 1 720 грн. 50 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами та прокурором може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання 29 липня 2013 року) через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук