ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.13 Справа № 5015/5290/12

Господарського суду Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Астра», м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю „УКІО банк лізинг, м. Київ
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Київ
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, м. Львів
про:визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
Головуючий суддя Артимович В.М.,

судді Цікало А.І., Чорній Л.З.

При секретарі Савчин І.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_4 представник;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи-1,-2: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Астра», м. Львів, надалі - позивач, до Товариства з обмеженою відповідальністю „УКІО банк лізинг, м. Київ, надалі відповідач, про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 № 701 від 17.05.2012 р. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 14.12.2012 р. позовну заяву прийнято до провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2012 р., залучено до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Київ, надалі третя особа-1, та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, м. Львів, надалі третя особа-2.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та договору фінансового лізингу № КL № 0807117 від 31.07.2008р., яким передбачено, що предметом договору фінансового лізингу є сідловий тягач ОСОБА_5 450.19, Євро-5, 1 шт. Техніка нова не була у використанні, в той час коли виконавчим написом нотаріуса передбачено вилучити у СП ТзОВ „Астра сідовий тягач Renault Premium 440.19 Т 11, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Позивач зазначає, що своєчасно та в повному обсязі сплачує лізингові платежі за користування рухомим майном відповідача. Тому будь-які законні підстави для вчинення виконавчого напису, вилучення та повернення відповідачу рухомого майна відсутні. Окрім того, позивач вказує на той факт, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, чим порушив вимоги закону України „Про нотаріат та інструкції Про прядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріусом не направлялись позивачу письмові вимоги про усунення порушень виконання основного зобовязання та не дотримані строки щодо вчинення виконавчого напису після спливу тридцяти днів з моменту отримання СП ТзОВ „Астра таких повідомлень; не перевірено факт одержання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за договором та дотримання строків виконання основного зобовязання; не дотримані вимоги щодо форми та змісту виконавчого напису, порушені строки давності. Позивач вказує також на порушення нотаріусом вимог ст. 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст. 11 Закону України „Про іпотеку та ст. 554 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 21.12.2012 р. з ініціативи суду вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 17.05.2012 р., реєстраційний № 701, до набрання рішенням суду в даній справі законної сили, у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовлено, в порядку ст. 38 ГПК України витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська (Червоноармійська)АДРЕСА_1) належним чином засвідчені копії усіх документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 17.05.2012 р., реєстраційний № 701. Судове засідання відкладено на 09.01.2012 р.

Відповідач проти позову заперечив, виклавши свої доводи у відзиві на позовну заяву в даній справі від 09.04.2013 р. Останній зазначає, що предметом фінансового лізингу є сідовий тягач Renault Premium 440.19 Т 11, 2008 року випуску, номер шасі VF625GPA000007237, державний номерний знак НОМЕР_1. Цей факт, на думку відповідача, підтверджується підписаним 17.10.2008 р. між сторонами спору на підставі спірного договору фінансового лізингу актом прийому передачі предмета лізингу та уточненим графіком платежів за договором лізингу. Як зазначає відповідач, у звязку з тим, що позивач не сплачував лізингових платежів та прострочення по оплаті склало 134 дні, відповідач достроково розірвав договір лізингу, про що направив лізингоодержувачу лист № 26/03 від 30.03.2012 р. про сплату боргу та повернення предмета лізингу не пізніше 11.04.2012 р. Окрім цього, відповідач зазначає, що заборгованість відповідача є безспірною в розумінні Постанови КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 та те, що ним було виконано всі вимоги законодавства для вчинення виконавчого напису. Щодо не зазначення у виконавчому написі строку, за який провадиться стягнення, то ця вимога, як зазначено у відзиві, не є обовязковою з огляду на лист заступника міністра юстиції України № 31-32/132 від 29.06.2010 р., яким було надано розясненя щодо змісту виконавчого напису, та його додаток зразок виконавчого напису про повернення обєкта фінансового лізингу. До того ж відповідач вважає посилання позивача на положення вимог ст. 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст. 11 Закону України „Про іпотеку та ст. 554 Цивільного кодексу України необґрунтованими, оскільки вказані норми не регулюють відносин у сфері фінансового лізингу. За таких обставин, відповідач просить суд у задоволення вимог позивача відмовити повністю.

На розгляд суду 21.02.2013 р. надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_6 У своїх поясненнях нотаріус зазначає, що виконавчий напис ним вчинений у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, Цивільного кодексу України, Закону України „Про нотаріат, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, постанови КМУ „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Закону України „Про фінансовий лізинг. Як зазначається у поясненні приватного нотаріуса, у відповідності до п. 8 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються: 1) оригінал договору лізингу; 2) засвідчена лізингодавцем копія рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення. Дані документи ТзОВ „Укіо банк лізинг були подані для вчинення зазначеного виконавчого напису. При цьому, нотаріус зазначає, що при вчинення виконавчих написів за договорами лізингу не встановлюється строк, за який провадиться стягнення боргу, а лише встановлююся вимоги повернення предмета лізингу.

Ухвалою від 21.02.2013 р. суд продовжив строк розгляду справи та відклав судове засідання на 27.02.2013 р. Ухвалою від 27.02.2013 р. суд призначив справу № 5015/5290/12 до колегіального розгляду. Автоматизованою системою документообігу суду визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Артимович В.М., судді Цікало А.І., Чорній Л.З.

З підстав, викладених в ухвалах суду, розгляд справи відкладено на 21.03.2013 р., згодом на 09.04.2013 р., 29.04.2013 р., 13.05.2013 та 03.06.2013 р.

В судове засідання 03.06.2013 р. зявився представник позивача, надав пояснення по суті спору та просив суд задоволити позовні вимоги. Представники відповідача та третіх осіб в засідання суду не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду спору по суті.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами і третьою особою, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне:

Між позивачем, як лізингоодержувачем, та відповідачем, як лізингодавцем, 31.07.2008 р. укладено договір фінансового лізингу № KL 0807217, відповідно до якого лізингодавець купує і оплачує майно, вказане лізингоодержувачем, а саме: сідовий тягач Renault Premium 450.19 Т 11, Євро 5, 1 шт. і надає йому право на час строку лізингу володіти і користуватися ним на умовах фінансового лізингу, а лізингоодержувач зобовязується оплачувати лізингові платежі, встановлені в графіку платежів.

17.10.2008 р. між сторонами договору був підписаний акт прийомупередачі предмету лізингу, згідно якого відповідач передав у користування і володіння, а позивач отримав наступне майно: сідловий тягач ОСОБА_5 440.19 Т НТ 1100, Євро 3, серійний № VF625GPA000007237, в кількості 1 шт.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2008 р. позивач та відповідач підписали додаткову угоду № 1 до договору лізингу, згідно якої п. 11.2 договору виклали у новій редакції. Згодом 14.05.2009 р. сторони спору уклали додаткову угоду № 1, 09.03.2010 р. додаткову угоду № 2 та уточнений графік платежів № 3 від 09.03.2010 р., а 18.03.2011 р. - додаткову угоду № 3 до договору лізингу та уточнений графік платежів № 4 від 18.03.2011 р.

Як вбачається із матеріалів справи лізингодавець направив лізингоодержувачу лист за № 26/03 від 30.03.2012 р. про розірвання договору лізингу. Повідомлення відповідача про відмову від договору позивачем отримано 04.04.2012 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 220 (а.с. 82).

Згідно із п. 11.6 договору лізингу після розірвання даного договору лізингодавець має право вимагати повернути йому предмет лізингу, заплатити лізингодавцю борги, строк оплати яких наступив до дня розірвання договору, неоплачену вартість предмету лізингу на дату розірвання договору та штраф у розмірі 30 відсотків від неоплаченої вартості предмету лізингу.

Відповідно до п. 10.4 договору лізингу, якщо лізингоодержувач порушує умови даного договору або відмовляється усунути порушення умов даного договору, лізингодавець має право провести повернення майна в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідач 15.05.2012 р. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису. Як вбачається із наданих приватним нотаріусом пояснень та документів, для вчинення виконавчого напису відповідачем було надано нотаріусу наступні документи: заяву про вчинення виконавчого напису за № 1035/05 від 15.05.2012 р.; оригінал договору фінансового лізингу № KL 0807117; рахунок-фактура № СФ-0002814 від 30.03.2012 р. з відміткою „станом на 09.04.2012 р. рахунок не сплачений з підписом головного бухгалтера; повідомлення про розірвання договору № 26/03 від 30.03.2012 р.; опис вкладення у цінний лист з рекомендованим повідомленням на імя СП ТзОВ „Астра; квитанція Укрпошти про відправлення цінного листа на імя СП ТзОВ „Астра.

ОСОБА_1 нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 17.05.2012 р. вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 701 щодо повернення позивачем, як лізингоодержувачем, на користь відповідача, як лізингодавця, предмета фінансового лізингу - сідлового тягача Renault Premium 440.19 Т 11, 2008 р. випуску, номер шасі VF625GPA000007237, державний номер НОМЕР_1, вартістю 348399,65 грн., в т.ч. ПДВ, що був переданий в користування на підставі договору фінансового лізингу № KL 0807217 від 31.07.2008 р. та підлягає поверненню у порядку, визначеному п. 3 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за невиплачений лізинговий платіж за користування предметом лізингу у сумі: несплачені лізингові платежі та відсотки 44481,76 грн., пеня 5524,68 грн., штраф 104519,90 грн., неоплачена вартість майна 348399,65 грн., а всього 502925,99 грн.

Слід зазначити, що відповідачем не виконано вимог ухвал суду в даній справі та не подано суду розрахунків сум, зазначених у виконавчому написі нотаріуса.

На виконання вищевказаного виконавчого напису 08.06.2012 р. державним виконавцем Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 32933561.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши докази у справі та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу визначено Законом України «Про фінансовий лізинг» (надалі - Закон), частина 2 ст. 1 якого передбачає, що за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону передбачено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У випадку неналежного виконання вищевказаного обовязку та прострочення сплати лізингових платежів більше 30 днів лізингодавцю надано право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця (ч. 2 ст. 7 Закону).

Окрім того, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (ч. 2 ст. 7 Закону).

Положення вищенаведеної правової норми відображено сторонами у п. 10.4 договору фінансового лізингу № KL 0807217 від 31.07.2008 р., яким передбачено, що у випадку, якщо лізингоодержувач порушує умови даного договору або відмовляється усунути порушення умов даного договору, лізингодавець має право провести повернення майна та/або стягнення заборгованості в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

У п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (надалі Перелік) у безспірному порядку повернення обєкта лізингу здійснюється на підставі договорів лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу. При цьому, для вчинення виконавчого напису за договором лізингу подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Суд встановив, що для вчинення виконавчого напису № 701 від 17.05.2012 р. нотаріусу було представлено договір фінансового лізингу, пункт 10.4 якого передбачає повернення об'єкта лізингу у безспірному порядку, а також рахунок-фактуру з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Пунктом 4 Глави 16 Порядку (в редакції станом на момент вчинення виконавчого напису) унормовано, які дані та реквізити має містити виконавчий напис, а саме: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Також нормою ст. 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Однак, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису зазначених вище вимог ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не дотримано, оскільки у виконавчому написі від 17.05.2012 року за реєстр. № 701 не зазначено, зокрема, строку, за який не сплачений лізинговий платіж та нараховані відсотки за користування предметом лізингу у розмірі 44481,76 грн., строку, за який нарахована пеня у розмірі 5524,68 грн. та штраф у розмірі 104519,90 грн. за користування предметом лізингу

Тобто, при вчиненні спірного виконавчого напису не зазначено обовязкових елементів виконавчого напису, за наявності яких останній підлягає виконанню. Зазначене вказує на відсутність у виконавчого напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція щодо наслідків не зазначення нотаріусами при вчиненні виконавчого напису відповідних його обовязкових елементів, міститься в постановах Вищого господарського суду від 08.06.2011 року у справі № 5020-9/094; від 14.05.2012 року у справі №5015/4488/11; від 21.11.2012 року у справі №5016/650/2012(5/22) та від 14.01.2013 року у справі №5004/643/12 (копії додаються).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису № 701 від 17.05.2012 р. таким, що не підлягає виконанню, є підставними та обґрунтованими, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити повністю.

Відповідно до ст. ст. 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом (ч. 2 ст. 82 ГПК України).

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 4-5, 4-6, 4-7, 12, 33, 34, 43, 49, 68, 69, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю „Астра, м. Львів, задоволити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 17.05.2012 р. № 701 про повернення від Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю „Астра (79040, м. Львів, вул. Збиральна, 7; ) предмета фінансового лізингу сідловий тягач Renault Premium 440.19 Т 11, 2008 р. випуску, державний номер НОМЕР_1, на користь ТзОВ „УКІО банк лізинг (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 5; ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „УКІО банк лізинг (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 5; ) на користь Спільного українсько-польського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю „Астра (79040, м. Львів, вул. Збиральна, 7; ) 2682,50 грн. судового збору.

4. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно п. 6 ухвали господарського суду Львівської області від 21.12.2012 р.

5. Наказ видати згідно ст.ст. 116, 117 ГПК України після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.06.2013 р.

Головуючий суддя В. Артимович

Судді А. Цікало

ОСОБА_7