донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.04.2013 р. справа №905/389/13-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання за участю представників: ОСОБА_4
від позивача:ОСОБА_5 довіреність від 16.03.2012 року №14-351
від відповідача:ОСОБА_6 довіреність від 25.12.2012 року №03-5/17
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз», м.Маріуполь
на рішення господарського суду Донецької області
від28.02.2013 року
у справі№ 905/389/12-г (суддя: Бокова Ю.В.)
за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Національна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз», м.Маріуполь
простягнення 3% річних в сумі 9674 грн. 35 коп., пені в сумі 46064 грн. 26 коп., інфляційних нарахувань в сумі 16599грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компаіня «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» 3% річних в сумі 9674 грн. 35 коп., пені в сумі 46064 грн. 26 коп., інфляційних нарахувань в сумі 16599 грн. 40 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.02.2013 року у справі №905/389/13-г позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 8460грн. 86 коп., інфляційні нарахування в сумі 16599 грн. 40 коп., пеню в сумі 40541 грн. 94 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення суду першої інстанції мотивоване частковою обгрунтовністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням господарського суду Донецької області від 28.02.2013 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зокрема, в судовому засіданні представник відповідача усно зауважив, що непогоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині сятгнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 16599 грн. 40 коп., оскільки в порушення п. 6 Методики розрахунку базового індексу інфляції споживчих цін позивачем неправоміно заявлені відповідні суми до стягнення, у звязку з наявна прострочка виконання зобовязання відповідачем по оплаті спожитого газу за спірні періоди складає менше одного місяця, а тому стягнення з відповідача таких сумм інфляційниї є безпідставними.

Представник заявника апеляційної скарги в судовому засіданні 03.04.2013 року підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 03.04.2013 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 101 Господарського процессуального Кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково доданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обргунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правомірність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2011 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічне акціонерне товариство « Маріупольгаз» (Покупець) уклали договір №14/2135/111 на купівлю-продаж природного газу (далі-договір) (а.с. 18-22).

Згідно п. 1.1. договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцю в IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобовязуються приймати та оплачувати його на умовах цього договору.

Пунктом п. 2.1.1. договору узгоджено, що обсяги газу, що планується передати, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Згідно п. 3.1. договору Продавець передає Покупцеві газ у загальному потоці у пунктах приймання-передачі газу на вимірювальних станціях (ГВС) та в пунктах приймання передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.4. договору узгоджено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця Продавцеві два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно п. 5.4 договору загальна сума вартості газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

За умовами п.п. 6.1., 6.2. договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний рахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу з поточних рахунків Покупця. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточних рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Факт належного виконання позивачем зобовяання щодо поставки газу та отримання його відповідачем підтверджуються актами прийому-передачі природного газу від 31.10.2011 року за жовтень року, від 31.01.2012 року за січень 2012 року, від 29.02.2012 року за лютий 2012 року, від 31.03.2012 року за березень 2012 року, від 30.04.2012 року за квітень 2012 року, від 31.05.2012 року за травень 2012 року, від 30.06.2012 року за червень 2012 року, від 31.07.2012 року за липень 2012 року, від 31.08.2012 року за серпень 2012 року, від 30.09.2012 року за вересень 2012 року, від 31.10.2012 року за жовтень 2012 року на загальну суму (а.с. 27-39).

Відповідно до п. 6.6 договору звірка розрахунків здійснюється Сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу Покупцем та акта приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою.

Згідно п. 7.2. договору в разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Неустойка нараховується Продавцем протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом.

Відповідно до п. 11.1 договору, він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року, а в частині розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заявлена до стягнення пеня в сумі 46064 грн. 26 коп., розрахована позивачем, з урахуванням здійснених відповідачем проплат, за період з 10.12.2011 року по25.12.2011 року, з 10.01.2012 року по 12.02.2012 року, з 10.02.2012 року по 22.03.2012 року, з 10.03.2012 року по 29.03.2012 року.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем в порушення умов вищенаведеної норми чинного законодавства безпідставно, з порушенням строку позовної давності, про що зазначає відповідач, нарахована сума пені за листопад 2011 року, оскільки Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось із позовом про стягнення відповідних сум пені 11.01.2013 року, про що свідчить відбиток штемпелю на поштовому конверті відправлення матеріалів позовної заяви.

За таких підстав, сума пені в розмірі 40541 грн. 94 коп. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, як обґрунтовано нарахована, а в сумі пені, що складає в розмірі 5522 грн. 32 коп., розрахованої позивачем за листопад 2011 року, слід відмовити за необґрунтованістю періоду нарахування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Позивачем розраховані 3% річних за період з 10.11.2011 року по 29.03.2012 року.

Відповідно до п. 5 ст. 254 Цивільного Кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи умови договору, приписи наведеної норми матеріального права та здійснені відповідачем проплати, 3% річних підлягають стягненню в сумі в сумі 8460 грн. 86коп., а рішення в цій частині підлягає залишенню в силі.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення в сумі 16599 грн. 40 коп. за весь час прострочення, колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказам Державного Комітету статистики України від 27.07.2007 року №265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць.

З розрахунку інфляційних нарахувань вбачається, що прострочка виконання зобовязання мала місце з 11.02.2012 року по 23.03.2012 року, у звязку із сплатою відповідачем сум боргу за попередні місяці, за які період нарахування інфляційних нарахувань складає менше одного місяця.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 11127 грн. 59 коп. за необґрунтованістю періоду нарахування, а рішення в цій частині є таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, оскаржуване рішення місцевого господарського суду по даній справі судовою колегією частково скасовується з прийняттям нового рішення: про часткове задоволення позову, відмову у стягненні інфляційних нарахувань в сумі 11127 грн. 59 коп., та залишення решти оскаржуваного рішення суду в силі.

Судові витрати за позовними та апеляційними скаргами покладаються на сторони відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 84, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1) Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» на рішення господарського суду Донецької області від 28.02.2013 року по справі № 905/389/13-г задовольнити частково.

3)Рішення господарського суду Донецької обалсті від 28.02.2013 року у справі №905/389/13-г скасувати частково.

4) Відмовити в частині стягненні інфляційних нарахувань в сумі 11127 грн. 59 коп.

5) В решті рішення господарського суду Донецької області від 28.02.2013 року по справі № 905/389/13-г - залишити без змін.

6) Стягути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (87515, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню в сумі 40541 грн. 94 коп., 3% річних в сумі 8460 грн. 86коп., інфляційні нарахування в сумі 5471грн. 81 коп., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1295 грн. 71 коп.

7) Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», на користь з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 145 грн. 92 коп.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сил из дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаціному порядку через Донецький апеляційного господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя К.І. Бойченко

Судді Г.І. Діброва

ОСОБА_3