ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2013 р. Справа № 922/3243/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Тихий П.В.

при секретарі Шевцов Є.О.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, довіреність № 38-4425/395 від 23.11.2010 року.

відповідач не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вх. №3201Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 30 вересня 2013 року у справі

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення заборгованості в розмірі 49 357,71 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, відповідача, про стягнення заборгованості в розмірі 49 357,71 грн. за укладеним сторонами договором про постачання теплової енергії № 8255 від 01.11.2001 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30 вересня 2013 року по справі № 922/3243/13 (суддя Буракова А.М.) позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків на користь комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за неналежне виконання договірних обов'язків у сумі 49 357,71 грн. та 1720,50 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач- Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що: відповідачу не надсилалась копія позовної заяви; до договору не додана копія довіреності на підтвердження повноважень першого заступника директора Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на право підписання договору; підпис в договорі від імені ФОП ОСОБА_2 здійснений іншою особою; факт споживання відповідачем теплової енергії не може підтверджуватись актами включення та відключення опалення в житловому будинку, а має підтверджуватись показаннями приладів комерційного обліку або нормами споживання теплової енергії, затвердженими у встановленому законом порядку; заборгованість за грудень 2012 року в сумі 23007,47 грн. є необгрунтованою.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2013 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Тихий П.В.) апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 19.11.2013 року на 12:00 год.

У судовому засіданні 19.11.2013 року було оголошено перерву до 11:30 год. 21.11.2013 року з метою надання відповідачеві копії позовної заяви.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2013 року розгляд справи було відкладено на 05.12.2013 року на 14:30 год. для забезпечення повного, всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Відповідач та його представник у судових засіданнях 19.11.2013 року та 21.11.2013 року підтримали апеляційну скаргу.

Позивач- Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судових засіданнях 19.11.2013 року, 21.11.2013 року та 05.12.2013 року проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважають рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовують тим, що відповідачем не надано жодного належного доказу щодо оспорювання ним договору на теплопостачання № 8255 від 01.11.2001р. на підставі відсутності повноважень для підписання договору представником теплопостачальної організації (ОСОБА_3В.). Також, відповідачем не доведено факту на підтвердження того, що підпис у договорі № 8255 від 01.11.2001 року не є підписом відповідача.

При цьому, як вказує позивач, доказом визнання відповідачем договору про постачання теплової енергії № 8255 від 01.11.2001 року та виникнення у сторін цього договору відповідних прав та обов'язків, є факт неоднократного здійснення відповідачем оплати вартості теплової енергії саме на підставі договору № 8255 від 01.11.2001 року.

Також зазначає, що підтвердженням споживання відповідачем теплової енергії в об'ємах, вказаних в розрахунку ціни позову, є розмір теплового навантаження на нежитлові приміщення відповідача, який визначений розрахунковим способом відповідно до норм споживання теплової енергії та вказан у Додатку №4 від 25.04.2008 року до Договору №8255 від 01.11.2001 року в розмірі (навантаження Гкал/годину на опалення) (^о - 0.037900 Гкал/годину та (навантаження Гкал/годину на гаряче водопостачання) (2гв - 0.0072 гкал/годину. Тобто, у договорі чітко встановлені, а споживачем прийняті та погоджені саме ці параметри теплоспоживання, які були використані при розрахунку заборгованості.

До того ж, відповідно до пунктів 5.1, 5.5 договору та Додатку № 4 до договору, що є невідємною частиною договору № 8255, встановлено, що облік споживання теплової енергії по договору проводиться розрахунковим способом.

Окрім цього, звертає увагу на те, що відповідно до протоколу №15 від 15.11.2013 року в ході розгляду питання ФОП ОСОБА_2 визнав наявність заборгованості в розмірі 47 800,00 грн. станом на 01.10.2013 року.

Представник відповідача в судове засідання 05.12.2013 року не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить наявна в матеріалах справи письмова розписка представників сторін про оголошення їм судом у судовому засіданні 21.11.2013 року про відкладення розгляду справи на 05.12.2013 року о 14:30 год..

А тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено місцевим господарським судом, 01.11.2001 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі",енергопостачальною організацією, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, споживачем, укладений договір №8255 про постачання теплової енергії (далі договір), згідно з умовами якого енергопостачальна організація зобовязалася постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних останньому обсягах на потреби, перелік яких вказано в пункті 2.1. відповідного договору, а споживач, в свою чергу, зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 даного договору.

Відповідно до пунктів 10.1, 10.4 договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2002 р., та якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік.

У пункті 10.2. сторони погодили випадки, з яких цей договір припиняє свою дію, а саме: закінчення строку, на який він був укладений; взаємна згода сторін; прийняття рішення господарським судом Харківської області та ліквідація сторін.

З матеріалів справи вбачається, що договір №8255 про постачання теплової енергії від 01.11.2001 року є діючим.

Також, як свідчать матеріали справи, позивач свої зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, здійснивши відпуск теплової енергії відповідачу та направивши на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами на включення та відключення опалення у житловому будинку, в якому розташовані приміщення відповідача по вулиці Верстатобудівній, буд. 3 у м. Харкові - акт на включення опалення №170/8607 від 17.10.2012 р., акт на відключення №170/285 від 14.04.2013 р. (арк.с. 25-26).

При цьому, відповідно до пунктів 5.1., 5.5. договору та Додатку № 4 до договору, що є невідємною частиною договору № 8255, облік споживання теплової енергії по договору проводиться розрахунковим способом, так як приміщення відповідача не обладнані приладами обліку теплової енергії. У п. 1.1. Додатку 1 до договору та Додатку 4 до договору чітко встановлено, що розмір теплового навантаження на нежитлові приміщення споживача Оо=0.0379 Гкал/год. Саме теплове навантаження (^0=0.0379 Гкал/год. використано позивачем при розрахунку спожитої відповідачем вартості теплової енергії за спірний період.

Розрахунок вартості теплової енергії, спожитої відповідачем, виконано на підставі КТМ 204 (керівний технічний матеріал) -244-94, щодо витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні. На підставі п. є) ч. 5 ПКМ України № 731 від 28.12.1992р. на державну реєстрацію не подаються акти рекомендаційного, роз'яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз'яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші). Враховуючи, що КТМ 204-244-94 є нормативно-технічним документом, він не підлягає державній реєстрації.

За змістом пункту 6.3. договору споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Розрахунковим періодом, відповідно до п.6.2. договору, є календарний місяць.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору (арк.с.11), у якому встановлено, що орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається споживачу за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент договору, становить 21958,54грн., ПДВ 4391,71 грн., усього 26350,24 грн. (п.5. додатку).

Проте, в порушення розділу 6 договору, відповідач вартість отриманої теплової енергії своєчасно та в повному обсязі не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за період з грудня 2012 року по квітень 2013 року в сумі 49 357,71 грн.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов"язковість договору для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, місцевий господарський суд дійшов цілком обгрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 49 357,71 грн.

Відповідач апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що відповідачу не надсилалась копія позовної заяви.

Проте, на думку колегії суддів, таке твердження є безпідставним, оскільки в матеріалах справи міститься опис вкладення в цінний лист (а.с. 6), який підтверджує факт направлення копії позовної заяви на адресу відповідача, зазначену в довідці ЄДРПОУ (а.с. 39), а саме: 61105, м. Харків, пр-т Гагаріна, буд. 173 б, кв. 69.

При цьому, у пункту 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано на те, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Частиною шостою цієї статті передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Водночас громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (частина перша статті 128 названого Кодексу) .

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що до договору не додана копія довіреності на підтвердження повноважень першого заступника директора Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на право підписання договору; підпис в договорі від імені ФОП ОСОБА_2 здійснений іншою особою;

Однак, такі посилання колегія с уддів вважає необгрунтованими, зважаючи на таке.

В матеріалах справи відсутні докази розірвання або визнання недійсним у встановленому законодавством порядку договору про постачання теплової енергії № 8255 від 01.11.2001 року, у зв"язку з чим відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України він є діючим і таким, що створює права та обов"язки для сторін.

Відповідно до статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому питання встановлення аутентичності підпису на договорі потребує спеціальних знань і з урахуванням вимог статей 41, 42 ГПК України може бути вирішене лише за допомогою признаечння відповідної судової експертизи та отримання висновку експерта.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до суду першої інстанції із клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення факту підроблення підпису на договорі як і відсутній відповідний висновок експерта з цього приводу.

До того ж, доказом визнання відповідачем договору про постачання теплової енергії № 8255 від 01.11.2001 року та виникнення у сторін цього договору відповідних прав та обов'язків, є факт неоднократного здійснення відповідачем оплати вартості теплової енергії саме на підставі договору № 8255 від 01.11.2001 року.

Окрім цього, відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що факт споживання відповідачем теплової енергії не може підтверджуватись актами включення та відключення опалення в житловому будинку, а має підтверджуватись показаннями приладів комерційного обліку або нормами споживання теплової енергії, затвердженими у встановленому законом порядку,а заборгованість за грудень 2012 року в сумі 23007,47 грн. є необгрунтованою.

Однак, колегіясуддів не може погодитись із такими твердженнями, зважаючи на таке.

Підтвердженням споживання відповідачем теплової енергії в об'ємах, вказаних в розрахунку ціни позову, є розмір теплового навантаження на нежитлові приміщення відповідача, який визначений розрахунковим способом відповідно до норм споживання теплової енергії та вказан у Додатку №4 від 25.04.2008 року до Договору №8255 від 01.11.2001 року в розмірі (навантаження Гкал/годину на опалення) (^о - 0.037900 Гкал/годину та (навантаження Гкал/годину на гаряче водопостачання) (2гв - 0.0072 гкал/годину. Тобто, у договорі чітко встановлені, а споживачем прийняті та погоджені саме ці параметри теплоспоживання, які були використані при розрахунку заборгованості.

При цьому, як вже зазначалося вище, відповідно до пунктів 5.1., 5.5. договору та Додатку № 4 до договору, що є невідємною частиною договору № 8255, встановлено, що облік споживання теплової енергії по договору проводиться розрахунковим способом, так як приміщення відповідача не обладнані приладами обліку теплової енергії.

До того ж, в межах досудового врегулювання спору, разом з адміністрацією Орджонікідзевського району, Харківська міська рада запрошувала ФОП ОСОБА_2 на засідання комісії щодо реструктуризації заборгованості по опаленню.

Відповідно до протоколу №15 від 15.11.2013 року в ході розгляду питання ФОП ОСОБА_2 визнав наявність заборгованості в розмірі 47 800,00 грн. станом на 01.10.13 року.

Крім того, доказом визнання відповідачем факту наявності заборгованості за теплову енергію є акт звірки станом на 01.05.2013 року на суму 50 357,71 грн., підписаний сторонами.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 30 вересня 2013 року по справі № 922/3243/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.12.2013 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Тихий П.В.