номер провадження справи 9/80/12-6/13/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

26.03.13 Справа № 5009/3012/12

м. Запоріжжя

За позовом Відкритого акціонерного товариства Південний гірничо - збагачувальний комбінат (50026, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

До Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо (69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників (вул. 8-го Березня), 34)

Про визнання правочину недійсним та про застосування правових наслідків недійсності правочину

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: ОСОБА_1 дов. № 52-16/118 від 29.12.2012 р.

Від відповідача: не зявився

Розглянувши матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства Південний гірничо - збагачувальний комбінат м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо м. Запоріжжя про визнання правочину недійсним та про застосування правових наслідків недійсності правочину, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить визнати недійсним односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно заяви відповідача за вих. № 4 від 27.04.2012р., відповідачем проведено зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог позивача до відповідача за договорами оренди № 1042а від 01.07.2009р. в сумі 18456,75 грн. та № 316а від 03.02.2012р. в сумі 121066,44 грн. (всього 139523,19 грн.) в рахунок заборгованості позивача перед відповідачем за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р. у сумі 1709,67 грн., № 294а від 29.01.2010р. в сумі 132072,45 грн. та частково за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 515а від 18.03.2010р. у сумі 5741,07 грн. (всього 139523,19 грн.) та застосувати правові наслідки недійсності одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви відповідача за вих. № 4 від 27.04.2012р., а саме, відновити становище, що існувало до порушення прав та законних інтересів позивача зазначеною заявою, зобов'язавши відповідача відновити в бухгалтерському обліку грошові зобовязання перед позивачем за договорами оренди № 1042а від 01.07.2009р. в сумі 18456,75 грн. та № 316а від 03.02.2012р. в сумі 121 066,44 грн. (всього 139523,19 грн.).

Позивач надав суду письмові пояснення, де зазначив наступне: Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та на виконання ухвали господарського суду Запорізької області по справі № 5009/3012/12 від 07.03.2013р. позивач вважає за необхідне зазначити наступне. Щодо припинення дії договорів та відсутності у позивача зобов'язань за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між позивачем та відповідачем було укладено договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р. (далі - договори). 04.05.2012р. позивачем отримано заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог за вих. № 4 від 27.04.2012р. В зазначеній заяві відповідач заявив про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог позивача до відповідача за договорами оренди № 1042а від 01.07.2009р. в сумі 18456,75 грн. та № 316а від 03.02.2012р. в сумі 121066,44 грн. (всього 139523,19грн.) в рахунок заборгованості позивача перед відповідачем за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р. у сумі 1709,67 грн., № 294а від 29.01.2010р. в сумі 132072,45 грн. та частково за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 515а від 18.03.2010р. у сумі 5741,07 грн. (всього 139523,19 грн.). Свої позовні вимоги про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно вищезазначеної заяви відповідача, позивач обґрунтовує тим, що вимоги, зазначені у оскаржуваній заяві не є зустрічними, оскільки за даними бухгалтерського обліку позивача у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем за договорами у зв'язку з припиненням їх дії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування». Розділом 10 договорів регламентується порядок їх зміни та припинення дії. При цьому, зазначеним розділом договорів не передбачені обмеження щодо неможливості дострокового припинення дії договорів з підстав, не передбачених договорами. В цей же час згідно з п. п. 15.2, 15.3 договорів, вони укладені відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Взаємовідносини сторін регламентуються договором, Законом та іншим чинним законодавством України. У випадках, не передбачених договором, сторони керуються Законом та іншим чинним законодавством України. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Тобто, на договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р. поширюється дія Закону України «Про страхування», в тому числі, в частині підстав припинення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, які не суперечать нормам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, у випадках, не передбачених договором, сторони керуються Законом та іншим чинним законодавством України. Згідно з п. 18.1 ст. 18 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дія договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності може бути достроково припинена: за письмовою вимогою страхувальника, про що він зобов'язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 30 днів до дати припинення дії договору страхування та надати оригінал поліса страховику; у разі виходу транспортного засобу з володіння страхувальника проти його волі або знищення транспортного засобу; з інших підстав, передбачених законом або договором. Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про страхування», який відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», регулює відносини у сфері страхування, передбачено, що дія договору страхування припиняється і втрачає силу за згодою сторін, а також, зокрема, у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлений договором термін. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший або черговий страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня подання такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору. Як вже зазначалось, договорами не передбачено, що вони не можуть бути достроково припиненні у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлений договором термін. Тобто, системний аналіз норм законодавства та змісту договорів дає можливість прийти до висновку, що договорами не обмежена дія законодавчих актів, що регламентують відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та не встановлені умови, відмінні від умов, передбачених ч.1 ст. 28 Закону України «Про страхування». Зазначені доводи позивача підтверджуються також постановою Вищого господарського суду України від 05.02.2013 по справі № 5009/3012/12. 29.12.2010р. та 10.01.2011р. позивачем отримано вимоги відповідача про оплату страхових платежів за вказаними вище договорами, які позивачем не були задоволені. Таким чином, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування», договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р. вважаються достроково припиненими у зв'язку з несплатою позивача страхових платежів у встановлений договором термін. Законодавством України не передбачена відповідальність страхувальника за несплату страхових платежів за період дії договору страхування після його припинення у зв'язку з несплатою страхових платежів у встановлений договором термін, оскільки саме припинення дії договору є наслідком такої несплати. Враховуючи вищевикладене, у позивача відсутні зобов'язання перед відповідачем, а проведення зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р. є неможливим та суперечить чинному законодавству України. Отже, односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви відповідача за вих. № 4 від 27.04.2012р. не може бути підставою для припинення зобов'язань сторін зарахуванням, оскільки у позивача відсутні зобов'язання перед відповідачем щодо сплати страхових платежів за вказаними договорами. Щодо набрання чинності договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р. Необхідно зазначити, що укладення договору страхування та набрання ним чинності мають різні юридичні наслідки, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.4 ст.18 Закону України «Про страхування», договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Зазначене означає, що сам факт підписання договору страхування не породжує жодних прав та обов'язків для сторін. Відповідно до листа Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», законодавець у ст. 18 Закону України «Про страхування» розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Пунктом 9.3 договору № 1711а від 14.12.2009р. передбачено, що в будь-якому випадку він не починає діяти раніше 00 год. 00 хв. (за київським часом) дати, наступної за датою надходження в повному обсязі загального страхового платежу на поточний рахунок відповідача. Оскільки позивачем було здійснено лише перший платіж за договором № 1711а від 14.12.2009р., останній не набрав чинності, тобто не є підставою для виникнення прав та обов'язків сторін. Враховуючи вищевикладене, позивач не має жодних зобов'язань перед відповідачем за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р. Щодо неможливості зарахування зустрічних однорідних вимог протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом. Зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2011р. по справі № 34/5005/8758/2011 порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Станом на дату судового засідання провадження у справі № 34/5005/8758/2011 про банкрутство позивача зупинено на стадії підготовчого засідання до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 2-3250/11. В свою чергу, провадження у цивільній справі № 2-3250/11 зупинено до проведення по справі судової економічної експертизи. Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Слід зазначити, що договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р. не встановлений строк (термін) виконання позивача зобов'язань по сплаті страхових платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як зазначалось вище, позивач вимоги відповідача про оплату страхових платежів за вказаними вище договорами отримано 29.12.2010р. та 10.01.2011р. Тобто, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, строк (термін) виконання позивачем зобов'язань по сплаті страхових платежів за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р. закінчився 05.01.2011р. Відповідно, вимоги відповідача виникли до моменту порушення провадження у справі про банкрутство позивача та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Оскільки вимоги відповідача до позивача виникли до моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, враховуючи положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідач є конкурсним кредитором на якого поширюється дія мораторію та вимоги якого можуть бути задоволені виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, вважаємо, що припинення зобов'язання сторони зарахуванням зустрічних однорідних вимог у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться з моменту порушення провадження у справі про банкрутство є неможливим (що підтверджується постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.2012р. по справі № 5/186/2011, а також постановою Вищого господарського суду України від 05.02.2013р. по справі № 5009/3012/12). Оскільки вимоги відповідача до позивача виникли до моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, враховуючи положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідач є конкурсним кредитором на якого поширюється дія мораторію та вимоги якого можуть бути задоволені виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов'язання і має наслідком задоволення вимог кредитора, тобто виконання грошових зобов'язань боржником, що з моменту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів можливо лише в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, вважаємо, що припинення зобов'язання сторони зарахуванням зустрічних однорідних вимог у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться з моменту порушення провадження у справі про банкрутство є неможливим. Крім того, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.03.2013р. у справі № 5009/1148/12 задоволено апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2012р. по справі № 5009/1148/12 та стягнуто з відповідача суму основного боргу за договором оренди № 316а від 03.02.2010р. в розмірі 121 066,44 грн. Просить задовольнити позовні вимоги.

В матеріалах справи (а. с. 81-84, т. 1) знаходиться відзив відповідача, в якому він зазначає наступне: в своєму позові позивач просить визнати недійсним правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви відповідача за вих. № 4 від 27.04.2012 року, та в якості підстав посилається на наступне: договори обов'язкового страхування на момент зарахування зустрічних вимог були припиненими згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про страхування" і у позивача не існує зобов'язань за цими договорами щодо сплати страхових платежів; договір обов'язкового страхування № 1711а від 14.12.2009 року не набрав чинності; зарахування зустрічних вимог було здійснене протягом дії мораторію введеного у справі про банкрутство позивача. Однак, вказані посилання позивача як на підставу визнання недійсним одностороннього правочину є необґрунтованими, виходячи з наступного. Між відповідачем та позивачем були укладені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р., №1 711а від 14.12.2009р. в порядку та на умовах, що були встановлені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла на той час. На умовах розділу 8 договору страхування № 294а позивач зобов'язався сплачувати страхові платежі поквартально: 1 кв. - 44024,15 грн.; 2 кв. - 44024,15 грн.; З кв. - 44024,15 грн.; 4 кв. - 44024,15 грн. Загальний страховий платіж становить 176096,60 грн. На умовах розділу 8 договору страхування № 515а позивач зобов'язався сплачувати страхові платежі поквартально: 1 кв. - 2047,43 грн.; 2 кв. - 2047,43 грн.; З кв. -2047,43 грн.; 4 кв. - 2047,42 грн. Загальний страховий платіж становить 8189,71 грн. На умовах розділу 8 договору страхування № 1711а позивач зобов'язався сплачувати страхові платежі поквартально: 1 кв. - 569,89 грн.; 2 кв. - 569,89 грн.; З кв. - 569,89 грн.; 4 кв. - 569,89 грн. Загальний страховий платіж становить 2279,56 грн. По вказаних договорах страхування позивачем здійснено платежі лише за 1 квартал. Посилання ж позивача на те, що вказані договори є припиненими на підставі ч. З ст. 28 Закону України "Про страхування" є неправомірним, з огляду на наступне. Згідно ст. 18.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дія договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності може бути достроково припинена: 18.1.1. за письмовою вимогою страхувальника, про що він зобов'язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 30 днів до дати припинення дії договору страхування та надати оригінал поліса страховику; 18.1.2 у разі виходу транспортного засобу з володіння страхувальника проти його волі або знищення транспортного засобу; 18.1.3 з інших підстав, передбачених законом або договором. 18.2. У разі дострокового припинення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик, за умови відсутності виплат страхового відшкодування за цим договором, повертає страхувальнику частку страхового платежу, яка обчислюється пропорційно періоду страхування, що залишився до закінчення терміну дії договору, з утриманням, у передбачених законом випадках, понесених витрат на ведення справи, але не більше 20 відсотків цієї частки, вилучає страховий поліс та анулює його. Згідно з ч. З ст. 28 Закону України "Про страхування", на яку посилається позивач, дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору. Тобто, по-перше, розділом 10 вищевказаних договорів страхування передбачено інше, а саме, встановлений вичерпний порядок зміни і припинення договорів. По-друге, при дослідженні вищевказаних норм законодавства випливає висновок, що в даному випадку повинні застосовуватись саме норми договорів, оскільки ст. 18.1.3. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить посилання на підстави, що передбачені законом або договором. Норма ж Закону України "Про страхування", на яку посилається позивач (ч. 3 ст. 28), віддає перевагу саме договору. Таким чином, оскільки вищевказані договори страхування не припинялись в порядку, що встановлений їхніми умовами, то обов'язок позивача щодо сплати страхового платежу є невиконаним по теперішній час, і відповідач має, відповідно, грошові вимоги до позивача за цими договорами. Із зазначеним чітко кореспондується норма, що передбачена п. 14.2. договорів обов'язкового страхування, відповідно до якої страхувальник (позивач) зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати страхові платежі відповідно до умов цього договору. Враховуючи, що на адресу відповідача надійшли претензії від позивача про стягнення з страхової компанії, зокрема, основного боргу за договором оренди № 316а від 03.02.2010р. у сумі 121066,44 грн. та за договором оренди № 1042а від 01.07.2009р. у сумі 18456,75 грн. (всього основного боргу 139523,19 грн.), 28.04.2012 року відповідач направив відповідну заяву про зарахування однорідних (грошових) зустрічних вимог на адресу позивача, в порядку ст.ст. 202, 203 ГК України, оскільки зустрічні вимоги є однорідними (грошовими). Тобто, посилання позивача як на підставу недійсності вищевказаного одностороннього правочину на те, що договори обов'язкового страхування на момент зарахування зустрічних вимог були припиненими згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про страхування" і у позивача не існує зобов'язань за цими договорами щодо сплати страхових платежів -є неправомірними. Частиною першою статті 202 та частиною третьою статті 203 ГК України передбачено припинення господарського зобов'язання, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав, або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні положення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить і стаття 601 ЦК України. З приписів даних норм вбачається, що зарахування здійснюється за наявності наступних умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобовязань, між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником; вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов'язаннях повинні бути речі одного роду; необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню. Припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї з сторін. За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається. З доказів що містяться у матеріалах справи вбачається, що між сторонами по справі виникли грошові зобов'язання, тобто вимоги сторін є однорідними, зустрічними та строк виконання зобов'язань за обома вимогами настав. Отже, в момент отримання позивачем 03.05.2012р. заяви № 4 від 27.04.20012р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, між сторонами відбулася угода щодо повного погашення грошового зобов'язання за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р., № 1711 від 14.12.2009р. зарахуванням зустрічних однорідних вимог та припинення грошового зобов'язання Відповідача перед позивачем за договорами оренди. Посилання позивача на те, що договір обов'язкового страхування № 1711а від 14.12.2009 року не набрав чинності, а тому у позивача не існує зобов'язань за цим договором також є неправомірними, оскільки саме укладенням цього договору позивач взяв на себе зобов'язання щодо сплати страхових платежів (п.14.2.) та не має право в односторонньому порядку відмовлятись від цього обов'язку. Крім того, в своєму позові позивач зазначає, що оскільки таке зарахування зустрічних вимог було здійснене протягом мораторію на задоволення вимог кредиторів, що був введений у справі про банкрутство позивача, то воно є неправомірним. Однак, з такими висновками погодитись не можна з огляду на наступне. Згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторієм на задоволення вимог кредиторів є зупинення виконання боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство грошових зобов'язань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Згідно ж абзаців 2-4 частини 4 ст. 12 вказаного Закону чітко встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи «належне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Тобто: По-перше, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено жодної норми, яка б забороняла проведення заліку зустрічних однорідних вимог під час дії мораторію. По-друге, мораторій не розповсюджується на залік зустрічних однорідних вимог, оскільки дія мораторію поширюється на зупинення будь-яких заходів, спрямованих на забезпечення примусового виконання вимог кредиторів (ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"). Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства. Тобто законодавець передбачив заборону примусового стягнення. По-третє, необхідно зауважити, що зарахування не є "виконавчим документом чи іншим документом, на підставі якого здійснюється стягнення". Правова природа припинення зобовязання шляхом зарахування відмінна від правової природи припинення зобов'язання шляхом стягнення. Вищевказані висновки були підтверджені Постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2006 року у справі № 37/30-06. Просить в задоволені позову відмовити.

Відповідач надав суду в доповнення до відзиву ще один відзив, з урахуванням постанови ВГСУ від 05.02.2013р. по цієї справі, де зазначив наступне: в своєму позові позивач просить визнати недійсним правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви відповідача за вих. № 4 від 27.04.2012 року, та в якості підстав посилається на наступне: договори обов'язкового страхування на момент зарахування зустрічних вимог були припиненими згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про страхування" і у позивача не існує зобов'язань за цими договорами щодо сплати страхових платежів; договір обов'язкового страхування № 1711а від 14.12.2009 року не набрав чинності; зарахування зустрічних вимог було здійснене протягом дії мораторію введеного у справі про банкрутство позивача. Відповідач заперечує проти задоволення позову на наступних підставах: оскільки норми ст. 18.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ч. З ст. 28 Закону України "Про страхування" віддають перевагу нормам, що передбачені договорами страхування щодо їх припинення, а в порядку визначеному договорами вони не припинялись то у позивача по теперішній час існують зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування; договір обов'язкового страхування № 1711а від 14.12.2009 року хоча і не набрав чинності, однак у позивача існують зобов'язання за цим договором, оскільки саме укладенням цього договору позивач взяв на себе зобов'язання щодо сплати страхових платежів (п. 14.2.) та не має право в односторонньому порядку відмовлятись від цього обов'язку; Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено жодної норми, яка б забороняла проведення заліку зустрічних однорідних вимог під час дії мораторію. Суди перших двох інстанцій погодились із правовою позицією відповідача, однак ВГСУ задовольнив касаційну скаргу позивача, та направив справу на новий розгляд. Однак, у задоволенні позову повинно бути відмовлено виходячи з наступного. Направляючи справу на новий розгляд Вищий господарський суд України зробив висновок про те, що: "З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2011р. ТДВ «Страхова компанія «Кредо» було реалізовано своє право вимоги щодо сплати заборгованості за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1711а від 14.12.2009р. Аналогічні вимоги були направлені позивачу 11.11.2010р. за договорами № 515а та № 294а." Однак, такий висновок є більш ніж помилковим, оскільки кожна вимога страхової компанії містить посилання на те, що вона подається в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України (саме для набуття права вимоги із спливом семиденного строку), тобто відповідач по теперішній час не скористувався правом передбаченим п. З ч. 1 ст. 28 Закону України "Про страхування". При цьому, звертаю увагу суду першої інстанції на те, що згідно ч. 2 ст. 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а тому суд першої інстанції повинен надати вищевказаному факту своєї оцінки. Окрім того, звертаю увагу суду на наступні факти, які не були предметом дослідження при першому розгляді цієї справи. На виконання договорів страхування страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 294а від 29.01.2010р., № 515а від 18.03.2010р., №1711а від 14.12.2009р.Позивач сплатив лише: по договору № 294а 32 935,90 грн. (п/д № 1088 від 03.02.2010р.) та 11 098,25 грн. (п/д № 2039 від 02.03.2010р.), тобто всього 44 034,15 грн. замість 176 096,60 грн., що передбачені договором; по договору №515а - 2 047,43 грн. (п/д № 4567 від 27.04.2010 року) замість 8 189,71 грн., що передбачені договором; по договору № № 1711а 569,89 грн. (п/д № 2038 від 02.03.2010 року) замість 2 279,56 грн., що передбачені договором. Докази цього містяться у матеріалах справи. У той же час на виконання умов договору № 294а відповідач видав позивачу 04.02.2010 року 279 полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на загальну суму 174 904,00 грн. (що значно перевищує суму сплаченої страхової суми за цим договором). Ідентифікувати поліси можливо за маркою транспортного засобу та посиланням на п/д № 1088 від 03.02.2010 року, яким було сплачено 32 935,90 грн. Тобто, позивач, підписавши вказані поліси прийняв до виконання вказаний правочин, та своїм підписанням полісів дав свою згоду на сплату решти суми страхової премії. Відмова позивача перерахувати страхові платежі вже після підписання полісів на суму 174 904,00 грн. суперечить ст. 525 Цивільного кодексу України щодо недопустимості односторонньої відмови від зобов'язання. Крім всього вищезазначеного, відповідач підтримує заперечення проти позову, що були викладені у відзиві при першому розгляді цієї справи, та на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07 березня 2013 року у цій справі надає належним чином завірені копії витребуваних документів. Просить в задоволені позову відмовити повністю.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 07.03.2013 року була вручена відповідачу 14.03.2013 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштових відправлень № 11630022, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, всі витребувані судом документи не надав.

У звязку з неявкою відповідача, ненаданням сторонами усіх витребуваних документів, а також необхідністю надання додаткових документів, розгляд справи слід відкласти в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Крім того, при винесенні ухвали про прийняття до свого провадження справи та про призначення судового засідання від 07.03.2013 року була допущена описка в зазначенні організаційно правової форми відповідача і замість Товариства з додатковою відповідальністю було зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю.

Згідно ст. 89 ГПК України, суддя за заявою сторони чи державного виконавця або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне виправити допущену описку не торкаючись суті ухвали та, в ухвалі від 07.03.2013 року в зазначенні організаційно правової форми відповідача слід читати Товариство з додатковою відповідальністю.

Керуючись ст. ст. 22, 75, 77, 86, 89 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Виправити описку, допущену в ухвалі господарського суду про прийняття до свого провадження справи та про призначення судового засідання від 07.03.2013 року і в зазначенні організаційно правової форми відповідача замість Товариство з обмеженою відповідальністю слід читати Товариство з додатковою відповідальністю .

Розгляд справи відкласти до 09.04.2013 р. на 11 год. 00 хв.

Зобовязати позивача у строк до 05.04.2013р. виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалою суду від 07.03.2013 р. у т. ч.: письмово вказати конкретну статтю ЦК України або ГК України, яка передбачає правові наслідки недійсності спірного договору, у т. ч. з урахуванням вимог Параграфа 2 ЦК України; уточнити позовні вимоги та надати суду докази направлення відповідачу заяви про уточнення позовних вимог; всі додатки та додаткові угоди до договорів страхування, у т. ч. Додаток № 1 (п. 5.2 договору); поліси обовязкового страхування (п. 5.3; 8.1 договорів страхування); належним чином засвідчені копії витребуваних документів та документів, доданих до позову - у справу, оригінали надати в судове засідання суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати відповідача у строк до 05.04.2013р. виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалою суду від 07.03.2013 р. у т. ч. оригінали: доручення на представника (наказ, протокол зборів та інш.); надати документи, які засвідчують правовий статус підприємства (свідоцтво про державну реєстрацію, довідку статистки, статут, установчий договір, інш.); письмові пояснення на позов з посиланням на конкретні норми чинного законодавства та з урахуванням вимог Постанови Вищого господарського суду України від 05.02.2013 року у справі № 5009/3012/12 та з урахуванням обставин справи на сьогоднішній день, надати суду всі документи на підтвердження правомірності ваших доводів; надати суду договори оренди № 1042а від 01.07.2009р. та № 316а від 03.02.2010р. (оригінали суду для огляду, читаємі копії до матеріалів справи, фактично суду були надані нечитаємі копії) у повному обсязі з усіма додатками, доповненнями та всіма додатковими угодами, докази виконання вказаного договору сторонами (акти прийому-передачі приміщення із зазначенням дати їх підписання, рахунки на оплату, докази оплати (всі первинні платіжні документи із зазначенням дати, суми та призначення платежу), та ін.); надати суду всі первинні документи на підтвердження наявності заборгованості перед позивачем по кожному з договорів окремо (акти, рахунки та інш.); надати суду додаткову угоду № 1 від 01.02.2011р. до договору оренди № 316а; письмово вказати, чи продовжують діяти договори оренди № 1042а від 01.07.2009р. та № 316а від 03.02.2010р., у випадку закінчення строку дії договорів або їх розірвання надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів; надати суду договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р. та № 515а від 18.03.2010р. (оригінали суду для огляду, читаємі копії до матеріалів справи; фактично суду були надані нечитаємі копії) у повному обсязі, з усіма додатками, доповненнями, та докази виконання вказаних договорів сторонами, у т.ч. п. 8.3 договорів; всі первинні документи на підтвердження дати сплати позивачем страхових платежів по вказаним договорам (п. 8.4 договорів); докази сплати позивачем всієї суми страхового платежу, вказаної в п. 8.3 договорів (всі первинні платіжні документи із зазначенням дати, суми та призначення платежу); докази набрання чинності договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1711а від 14.12.2009р., № 294а від 29.01.2010р. та № 515а від 18.03.2010р. з урахуванням положень п. 9.3 договорів; надати суду всі первинні документи на підтвердження наявності заборгованості позивача по кожному з договорів окремо (акти, рахунки та інш.); всі матеріали листування з позивачем по суті спору (листи, відповіді з доказами направлення); надати рішення господарського суду Запорізької області у справі № 5009/1148/12 та № 5009/1178/12, всі матеріали апеляційного та касаційного оскарження вказаних судових рішень (постанови судів апеляційної та касаційної інстанцій), докази дати набрання чинності рішеннями господарського суду Запорізької області у справах № 5009/1148/12 та № 5009/1178/12; надати суду постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.03.2013р. у справі № 5009/1148/12; всі процесуальні документи у справі господарського суду Дніпропетровської області про банкрутство позивача № 34/5005/8758/2011 (всі ухвали та постанови); докази заявлення вами своїх вимог у справі про банкрутство № 34/5005/8758/2011 по спірним договорам (заява про вступ у справу як кредитора, ухвали про затвердження реєстру кредиторів, остаточні судові рішення), у випадку не заявлення вами своїх вимог письмово обґрунтувати свої доводи та надати всі документи на підтвердження їх правомірності; надати суду письмові пояснення на позов в електронному варіанті (на диску або дискеті) за наявності можливості; довідку про ваші повні банківські реквізити;всі додатки та додаткові угоди до договорів страхування, у т. ч. Додаток № 1 (п. 5.2 договору); поліси обовязкового страхування (п. 5.3; 8.1 договорів страхування); належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати у справу, оригінали надати в судове засідання суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника підприємства.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра

Ухвала підписана: 26.03.2013р.