ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.08.2013р. № 905/5700/13 Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В., без виходу в судове засідання, розглянув матеріали

за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк

до відповідача1 Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м.Донецьк

відповідача2 Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Лада», м.Донецьк

про стягнення заборгованості з відповідача1 у розмірі 15324,00грн., заборгованості з відповідача2 у розмірі 40,00грн.

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1, м.Донецьк звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача1, Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м.Донецьк відповідача2, Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Лада», м.Донецьк про стягнення заборгованості з відповідача1 у розмірі 15324,00грн., заборгованості з відповідача2 у розмірі 40,00грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, судом встановлено наступне:

За приписом п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви повинно бути надано докази, що підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

В підтвердження приписів п.2 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України позивачем наданий опис вкладення до цінного листа, яким 10.07.2013р. на адресу філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (83048, м.Донецьк, вул.Університетська, 87-б) надіслано позовну заяву з додатками.

За змістом ст.ст.1, 21 ГПК України господарською процесуальною правоздатністю наділені тільки юридичні особи. Згідно зі ст.28 ГПК України, представником відповідача в господарському процесі може бути відокремлений підрозділ, як і інші представники, але ці особи не мають статусу юридичної особи, а лише діють від її імені, вони не наділені самостійною процесуальною правоздатністю, у звязку з чим вони не можуть ототожнюватися з відповідачем.

Відповідно до ст.ст.93, 95 ЦК України, ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням. Тобто, місцезнаходження філії не може розцінюватись як місцезнаходження юридичної особи.

Крім того, в п. 3.1 розяснень Вищого арбітражного суду від 18.09.1997року №02-5/212 (зі змінами) від 19.07.2010р. увага судів звертається на те, що при визначенні місцезнаходження юридичної особи слід керуватися ЦК України, та наголошується, що «у випадках, передбачених ст.56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як субєкта господарювання». Оскільки державній реєстрації підлягають саме юридичні особи, які, виходячи з приписів ст.55 ГК України, є субєктами господарювання, копія позовної заяві повинна бути надіслана саме цій особі, а не її структурним підрозділам. Викладене повністю кореспондується з приписами ст.56 ГПК України, за якими при поданні позову позивач повинен надіслати стороні (виходячи зі ст.21 ГПК України, відповідачеві юридичній особі), а не її філії, копію позовної заяви.

Крім того, звертаємо увагу позивача на позицію Вищого господарського суду України, викладену в постанові від 12.02.2011р. по справі №П16/7248-07, в якій суд чітко визначив позицію стосовно того, що місцезнаходження філії юридичної особи є суттєвим лише для вирішення питань дотримання форми позовної заяви щодо визначення територіальної підсудності, однак це не звільняє від необхідності зазначати місцезнаходження відповідача та надсилати на його адресу копію позовної заяви.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах позовної заяви будь-яких доказів, які підтверджують надіслання позивачем копії позовної заяви саме юридичній особі Акціонерне товариство «Ощадбанк», господарський суд не може прийняти зазначений опис вкладення до цінного листа як належний доказ виконання позивачем приписів ст.56 ГПК України.

З огляду на викладене, факт неподання належних, у розумінні процесуального права (ст.ст.34, 56 ГПК України), доказів надіслання відповідачу копії позовної з додатками, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.6 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви повинні бути додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011р. визначенні правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду (ст.2 цього Закону).

За приписами ст.3 цього Закону, судовий збір справляється, в тому числі, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Дослідивши позовну заяву б/н від 10.07.2013р., судом встановлено, що заявником в якості доказів сплати судового збору додано копію квитанції №25918 від 01.03.2013р.

Разом з тим, відповідно до відомостей програми Діловодства спеціалізованого суду Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м.Донецьк вказана квитанція була надана за подання позову до Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м.Донецьк та Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Лада», м.Донецьк про стягнення заборгованості з відповідача1 у розмірі 15324,00грн., заборгованості з відповідача2 у розмірі 1032,00грн. Даний позов ухвалою суду від 26.06.2013р. у справі №905/1760/13-г залишений без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до відомостей програми Діловодства спеціалізованого суду Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м.Донецьк вказана квитанція була надана за подання позову до Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м.Донецьк та Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Лада», м.Донецьк про стягнення заборгованості з відповідача1 у розмірі 15324,00грн., заборгованості з відповідача2 у розмірі 40,00грн., який ухвалою суду від 15.07.2013р. по справі №905/5038/13 повернуто без розгляду на підставі п.п.2, 3, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України. До того ж, вищевказаною ухвалою господарський суд повернув заявнику з Державного бюджету України сплачений за квитанцією №25918 від 01.03.2013р. судовий збір у розмірі 1720,50грн.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що квитанція №25918 від 01.03.2013р. на суму 1720,50грн. не може бути розцінене в якості належного доказу сплати судового збору за подання Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м.Донецьк позову до Акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», м.Донецьк та Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Лада», м.Донецьк про стягнення заборгованості з відповідача1 у розмірі 15324,00грн., заборгованості з відповідача2 у розмірі 40,00грн., оскільки вказаний судовий збір сплачений позивачем за подання іншого позову, який був прийнятий до розгляду та знаходився в провадженні господарського суду.

Суд також зауважує, що судовий збір, оскільки інше не передбачено законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви. Аналогічну позицію викладено в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Крім того, відповідно до п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, з огляду на вищенаведені приписи чинного законодавства України, додана заявником копія квитанції №25918 від 01.03.2013р. не приймається судом в якості належного доказу сплати судового збору

Таким чином, судом встановлена відсутність належних доказів сплати судового збору за подання даної позовної заяви у встановленому законом порядку та розмірі, що є передбаченою п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п.п. 2, 3 ч.1 ст.57, п.п.4, 6 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву б/н від 10.07.2013р. повернути Фізичні особі підприємцю ОСОБА_1, м.Донецьк області без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в установленому Законом порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток на адресу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1: позовна заява б/н від 10.07.2013р. з доданими до неї документами всього на 15 аркушах.

Суддя Ю.В. Сич