ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.2013 Справа № 18/5б

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

„Донецькшахтометробуд, м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

„Промуніверсалбуд, м. Донецьк

про стягнення 77563,96 грн.

Суддя господарського суду Донецької області Овсяннікова О. В.

розглянула у відкритому судовому засіданні господарського суду справу за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов.

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донецькшахтометробуд звернулось з позовом в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Промуніверсалбуд 75000,00 грн. безпідставно набутого майна, 4678,71 грн. річних, 6361,64 грн. інфляційних втрат, а всього 86040,35 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договора ним був сплачений авансовий платіж, але по суттєвим умовам договора, таким як предмет, ціна та кошторис сторони не досягли згоди і роботи відповідачем не були виконані, а тому керуючись правом, наданим ст. 849 Цивільного кодексу України прийняв рішення про відмову від договору, внаслідок чого отримані відповідачем кошти є безпідставно набутим майном, яке підлягає стягненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

14.10.2013 р. позивач звернувся з уточненням в якому зменшив розмір позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача 75000,00 грн. безпідставно набутого майна, 375,60 грн. інфляційних втрат та 2188,36 грн. річних, а всього 77563,96 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач має право до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, тому суд розцінює це уточнення як заяву і справа розглядається з урахуванням зменшених вимог.

Відповідач відзива по справі не надав.

24.09.2013 р. від відповідача надійшла заява в якій він просив перенести розгляд справи у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів, які мають істотне значення для вирішення спору.

Клопотання було задоволено судом і розгляд справи був відкладений на 15.10.2013 р.

У судові засідання, які відбулись 15.10.2013 р., 28.10.2013 р. та 06.11.2013 р. представник відповідача не з'явився. Про час і місце судових засідань відповідач був повідомлений належним чином, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

27.11.2009 р. сторонами був підписаний договір субпідряду № Р-1/36, відповідно до умов якого відповідач (Субпідрядник) прийняв на себе зобовязання по завданню позивача (Генпідрядника), на свій ризик, своїми силами і засобами, з використанням своїх матеріалів, виконати роботи, зазначені у Додатках до договора, а Генпідрядник зобовязався прийняти і оплатити виконані роботи.

У п. 8.1 договора сторони передбачили, що він набирає законної сили в день підписання обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань.

Договір був підписаний сторонами, але внаслідок відсутності додатків до договора, зобовязання сторін залишились не визначеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

В силу ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони

не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Таким чином, враховуючи наявність неузгодженості предмета, ціни та строків виконання робіт, визначення яких у розумінні ст. 638 Цивільного Кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України є істотними умовами спірного договору, суд вважає договір неукладеним, тобто, таким, що не відбувся.

28.09.2010 р. позивачем було перераховано відповідачу 75000,00 грн. платіжним дорученням № 86 на підставі рахунку відповідача № 22 від 27.09.2010 р. за виконання робіт по виносу газогона.

Доказів виконання робіт відповідачем не надано.

05.09.2012 р. позивач надіслав відповідачу відмову від договору субпідряду № Р-1/36 від 27.11.2009 р., в якій посилаючись на те, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов договора та не підписали відповідних додатків до нього, а також беручи до уваги той факт, що роботи не виконувались і акти приймання виконаних підрядних робіт не підписувались, просив повернути сплачений авансовий платіж у розмірі 75000,00 грн.

06.09.2012 р. позивач також надіслав відповідачу претензію за № 287, в якій повідомив його про відсутність підстав з утримання грошових коштів і просив повернути суму передоплати у розмірі 75000,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відмова від договора та претензія були отримані відповідачем 04.10.2012 р., що підтверджується його листом № 77/10 від 11.10.2012 р.

Таким чином з 12.10.2012 р. у відповідача виникли зобовязання перед позивачем щодо повернення отриманої суми у розмірі 75000,00 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Доказів повернення безпідставно отриманих грошових коштів відповідачем не подано, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що розмір річних не встановлений договором, вони підлягають нарахуванню відповідно до закону.

Ця стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов'язання можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань, в тому числі зобов'язання повернути суму безпідставно отриманих коштів на вимогу кредитора.

Оскільки претензія та відмова від договору субпідряду були отримані відповідачем 04.10.2012 р., зобов'язання стали грошовими з 12.10.2012р., тобто після закінчення 7 денного строку з дня їх отримання (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Річні нараховані позивачем за період прострочення з 28.09.2010 р. по 25.07.2013 р. (1032 дня) в сумі 6361,64 грн., а інфляційні нараховані ним за період з жовтня 2010 р. по липень 2013 р. в сумі 4678,71 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем грошового зобов'язання, господарський суд, перевіривши розрахунок, вважає нараховані у ньому періоди завищеними, а тому задовольняє вимоги позивача в частині стягнення річних та інфляційних частково.

Таким чином річні підлягають стягненню за період прострочення з 12.10.2012 р. по 25.07.2013 р. (286 днів) в сумі 1761,67 грн., а інфляційні за період з жовтня 2012 р. по липень 2013 р. в сумі 375,30 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги, що позовні вимоги обґрунтовані частково, вони підлягають задоволенню в обгрунтованій частині.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84 85 Господарського процесуального кодексу України, на підставі ст.ст. 526, 625, 638, 1212 Цивільного кодексу України, ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецькшахтометробуд, м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Промуніверсалбуд, м. Донецьк про стягнення 77563,96 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Промуніверсалбуд (83056, м. Донецьк, вул. Молодих Шахтарів, буд. 37; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Донецькшахтометробуд (83030, м. Донецьк, вул. Майська, буд. 86А; ) 75000,00 грн. безпідставно набутого майна, 1761,67 грн. річних, 375,30 грн. інфляційних втрат та 1711,02 грн. судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили через десять днів після підписання повного тексту.

Суддя О.В. Овсяннікова

Повний текст рішення підписаний 11.11.2013 р.

Надруковано 4 прим:

2прим.-позивачу

1прим.-відповідачу

1прим-господарському суду Донецької області

виконавець ОСОБА_2

Тел. 381-91-20