КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2013 р. Справа№ 62/126

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Буравльова С.І.

за участю представників:

від прокуратури - Івченко О.А., старший прокурор відділу Генеральної прокуратури, посвідчення № 00643 від 02.08.2012;

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Коток М.Ф., довіреність № 19 від 15.01.2013; Гурєнков О.В., довіреність № 18 від 15.01.2013;

від третьої особи - Фонду державного майна України - Легендзевич О.Ю., довіреність № 400 від 13.12.2012;

від третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» - Савченко А.В., довіреність № 18-49/928 від 18.06.2012; Коротка Г.Л., довіреність № 18-49/922 від 31.05.2012; Танчик О.М., довіреність № 18-49/1014 від 30.12.2012; Висоцький Р.В., довіреність № 18-49/1059 від 17.01.2012;

розглянувши апеляційні скарги Заступника Генерального прокурора України та Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 62/126 (колегія суддів у складі: Гулевець О.В. - головуючий суддя; судді: Баранов Д.О., Босий В.П.) за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Фонду державного майна України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про визнання недійсними наказів

ВСТАНОВИВ:

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства промислової політики України про визнання недійсними наказів Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 25.02.1994 № 285 та № 286 у частині включення до акта інвентаризації майна та акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе високовольтних ліній ВЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна», ячейок № 5, 6 ОРУ-330 кВ та їх внесення до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2011 на підставі п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинено провадження у справі № 62/126.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2011 заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 02.11.2011 у справі № 62/126 за нововиявленими обставинами задоволено, а ухвалу господарського суду міста Києва від 02.11.2011 про припинення провадження у справі № 62/126 скасовано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2012 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Фонд державного майна, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2012 здійснено заміну первісного відповідача - Міністерства промислової політики України на належного - Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що накази Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 25.02.1994 за № 285 та № 286, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, в частині включення до акта інвентаризації майна й акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. «Фрунзе високовольтних ліній BJI-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС Суми-Північна» та ячейок № 5 та № 6 ОРУ-330 кВ, що є магістральними лініями електропередач, які заборонено приватизувати, та їх внесення до статутного фонду ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» є незаконним, а тому вказані накази мають бути визнані недійсними у судовому порядку.

За результатами вирішення спору судом першої інстанції ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що високовольтні лінії BJI-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС Суми-Північна» та ячейки № 5 та № 6 ОРУ-330 кВ є магістральними лініями електропередач та не підлягають приватизації, а спірні накази суперечать вимогам законодавства.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Заступник Генерального прокурора України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не взято до уваги, що оспорюваними наказами затверджено статут Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», відповідно до якого до статутного капіталу товариства як внесок увійшло майно, передане йому державою, у тому числі спірні високовольтні лінії, а також акти інвентаризації майна та оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, якими до майна підприємства віднесено ці електролінії. Апелянт, також, зазначає, що ділянка електромережі між підстанціями ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» є лише однією зі складових частин магістральної лінії Курська АЕС - місцева (локальна) мережа ВАТ «Сумиобленерго», з яких складаються всі лінії електропередач, що відповідає визначенню магістральної лінії електропередач, наведеному у ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», та є додатковим доказом того, що вказана високовольтна лінія є магістральною.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2012 року у справі № 62/126 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» свою апеляційну скаргу мотивувало, також, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, зазначаючи про те, що сам факт включення вказаних ліній електропередач до акту інвентаризації, акту оцінки вартості ЦМК та, у подальшому, до статутного фонду відкритого акціонерного товариства всупереч вимог діючого на той час законодавства надає підстави вважати оспорювані накази про їх затвердження такими, що не відповідають законодавчим вимогам. Апелянт, також, стверджує, що на момент прийняття спірного наказу високовольтна лінія ВЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» довжиною 92 км була магістральною лінією електропередач, якою вона продовжує вважатись до теперішнього часу.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України у справі № 62/126 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Пономаренко Є.Ю.

Також, апеляційна скарга державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго", відповідно до п.3.9.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30, передана раніше визначеному автоматизованою системою судді-доповідачу Пономаренко Є.Ю.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2012 сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 62/126 колегію суддів у складі: головуючий суддя Пономаренко Є.Ю.; судді: Дідиченко М.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2012 у справі № 62/126 апеляційні скарги Заступника Генерального прокурора України та Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» прийнято та об'єднано в одне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді: Дідиченко М.А., Буравльов С.І. та розгляд справи призначено на 21.01.2013.

В судовому засіданні 21.01.2013 року прокурор надав пояснення, якими підтримав вимоги за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України.

Представники апелянта - Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надали пояснення, якими підтримали вимоги за своєю апеляційною скаргою та апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України.

Представники третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» заперечили проти задоволення вимог апеляційних скарг з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи - Фонду державного майна України надав пояснення щодо апеляційних скарг, які розглядаються у даному апеляційному провадженні.

Сторони не скористались правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином: ухвали суду направлялися за адресою, яка є їх офіційним місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас, до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 № 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

Крім того, явка представників сторін не визнавалася обов'язковою.

Будь-яких заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи з наданням доказів поважності неможливості участі в засіданні суду від позивача та відповідача не надійшло.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Сумським машинобудівним науково-виробничим об'єднанням ім. М.В. Фрунзе, на виконання Постанови Центрального комітету КПРС та Ради міністрів СРСР від 12.03.1981 № 261 «Про заходи по технічному переозброєнню та поліпшенню організації бурових робіт з нафти та газу» та листа Державного планового комітету СРСР від 31.01.1984 № ЛБ-84/33-54, був збудований Сумський завод обважених та ведучих бурильних труб (далі - Завод УБТ), який входив до складу об'єднання.

Будівництво BЛ-330 кВ було передбачено проектом будівництва Заводу УБТ, згідно з технічними умовами на зовнішнє електрозабезпечення вказаного заводу № 23-209-15 від 29.01.1985.

З витягу із загальної пояснювальної записки проекту будівництва Заводу УБТ вбачається, що високовольтні лінії передбачені для зовнішнього електрозабезпечення саме Заводу УБТ (том 1 книга 1 «Проект будівництва заводу» пункт 13 «Электротехническая часть» та Завдання на проектування об'єктів зовнішнього електропостачання Заводу УБТ, затвердженого директором Сумського філіалу інституту «Гідрохіммаш»).

Відповідно до Акту державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом розширюваної частини ОРУ-330 кВ ПС «Суми-Північна» і ВЛ-330 кВ ПС «Північно-Українська» - ПС «Суми-Північна» від 30.12.1993 зазначено, що будівництво здійснювалось по індивідуальному проекту на підставі постанови Ради міністрів СРСР від 12.03.1984 № 261 Актом державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом розширюваної частини ОРУ-330 кВ ПС «Суми-Північна» і ВЛ-330 кВ ПС «Північно-Українська» - ПС «Суми-Північна» від 30.12.1993 пред'явлене до прийому розширення ОРУ-330 кВ ПС «Суми-Північна» і ВЛ-330 кВ ПС «Північно-Українська» - ПС «Суми-Північна» введено в експлуатацію.

Відповідно до п. 11 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 1993 № 508, засновник у тижневий термін розглядає і затверджує акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, і в десятиденний термін приймає рішення про створення відкритого акціонерного товариства та затверджує його статут.

Наказом від 25.02.1994 за № 286 Мінмашпрому України затверджено акт інвентаризації майна та акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе.

Відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 «Про корпоратизацію підприємств» та Положення про порядок корпоратизації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 № 508, наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України (Мінмашпром) від 25.02.1994 № 285 на базі Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе створено ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе».

Згідно з п. п. 1.1., 1.2. Статуту ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе», Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

У Наказі Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України (Мінмашпром) від 25.02.1994 № 285 зазначено: створити на базі Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»; затвердити статут ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»; статут Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе вважати не дійсним; керівнику державного підприємства Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе - Генеральному директорові Лук'яненку Володимиру Матвійовичу зареєструвати згідно з діючим законодавством України акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»; головою правління акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» призначити Лук'яненка Володимира Матвійовича; голові комісії по корпоратизації підприємства Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе заступникові міністра Лящову В.Т. підготувати пропозиції про склад ревізійної комісії (не менше 3 осіб) з числа акціонерів товариства і подати на затвердження Міністру; голові правління акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» Лук'яненку Володимиру Матвійовичу підготувати і подати на затвердження до спостережної ради акціонерного товариства програму розвитку підприємства; контроль за виконанням наказу покласти на начальника управління № 5 Дядюся Віктора Павловича.

В Наказі Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України (Мінмашпром) від 25.02.1994 № 286 зазначено про затвердження акту інвентаризації майна та акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства - Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що безпосередньо змісти спірних наказів не містять жодних посилань на високовольтні лінії BЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» довжиною 92 км та ячейки № 5 та № 6 ОРУ-330 кВ.

Законність оскаржуваних актів перевіряється судом станом на день їх прийняття.

На обґрунтування своїх доводів за вимогами про визнання недійсними наказів прокурор посилається на Указ Президента України від 21.05.1994 № 244/94 «Про заходи щодо ринкових перетворень в галузі електроенергетики України».

Даний Указ Президента України дійсно прийнято після оскаржуваних наказів.

За загальним правилом нормативний акт не має зворотної дії у часі (ст. 5 Цивільного кодексу України).

Отже, оспорювані накази не можуть бути визнані недійсними з підстав порушення норм вказаного Указу.

Крім того, з аналізу змісту Указу не слідує, що оскаржувані накази йому суперечать.

Так, в даному Указі вказано, що до магістральних ліній електропередачі віднесені повітряні лінії та підстанції напругою 220 кВ і вище з їх інфраструктурою, які входять до складу об'єднань, а саме - Державної енергетичної компанії.

Спірні лінії електропередач не входили до складу Державної енергетичної компанії.

Тому, спірне майно не входить до об'єктів, що не могли бути включені до статутного фонду товариства в процесі корпоратизації.

Доводи апелянтів щодо вказаного Указу не змінюють наведений висновок про те, що його норми можуть бути підставою для визнання наказів недійсними.

Також, суд першої інстанції у даній справі обґрунтовано не прийняв в якості належних доказів листи Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (вих. 03/12-3314 від 20.09.2011р.), Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж (вих. № 01-7-1/191 від 20.09.2011р.), оскільки зазначені листи місять посилання на Указ Президента України від 21.05.1994 № 244/94 «Про заходи щодо ринкових перетворень в галузі електроенергетики України» та Закон України «Про електроенергетику» від 1610.1997 за № 575/97-ВР, які прийняті пізніше ніж оспорювані накази Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 25.02.1994 № 285 та № 286.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» зазначає про те, що високовольтна лінія ВЛ-330 кВт від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» довжиною близько 92 км, на момент прийняття спірного наказу, була магістральною лінією електропередач і продовжує вважатися до теперішнього часу відповідно до ГОСТу 24291-90 «Электрическая часть электростанции и электрической сети. Термины и определения», де зазначено, що магістральна лінія електропередачі - це лінія електропередачі, від якої відходить декілька відгалужень, а відгалуженням є така лінія електропередачі, яка приєднана одним кінцем до іншої лінії електропередачі у проміжній точці.

Передача електричної енергії ВЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» здійснюється за наступною схемою: Курська АЕС - ПС «Північно-Українська» - ПС «Суми-Північна» - місцева (локальна) мережа 110 кВ ВАТ «Сумиобленерго».

Відповідно до п. 2.5.2. глави 2.5 Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), в редакції, що діяла до 05.07.2006, за початок та кінець повітряної лінії електропередач приймаються лінійні портали або лінійні вводи розподільчих пристроїв, а для відгалужень - відгалужувальна опора та лінійний портал чи лінійний ввід розподільчого пристрою.

Таким чином, у звичайної лінії і початок і кінець - це лінійний ввід або портал розподільчого пристрою підстанції, а у відгалуження - початком є відгалужувальна опора, яка встановлюється біля основної (магістральної) лінії, а кінцем є лінійний ввід або портал розподільчого пристрою підстанції.

Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» у своєму відзиві на апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» вказало, що спірна повітряна лінія електропередачі не має жодного відгалуження на проміжку між лінійним порталом розподільчого пристрою ВРП 330 кВ підстанції «Суми-Північна» та лінійним порталом розподільчого пристрою ВРП 330 кВ підстанції ПС «Північно-Українська». Згадувані в апеляційній скарзі повітряні лінії електропередачі до Курської АЕС, ПС «Полтава» приєднані не до спірної через відгалужувальну опору, а безпосередньо до підстанції ПС «Суми-Північна» (ПЛ до Курської АЕС) та ПС «Північно-Українська» (ПЛ до ПС «Миргород» та ПС «Полтава»), через окремі лінійні портали розподільчих пристроїв ВРП 330 кВ, про що свідчать схеми нормального режиму ПС «Суми-Північна» та ПС «Північно-Українська», а також акти розмежування балансової належності електромереж.

Враховуючи вищезазначене, спірна лінія не є магістральною лінією у розумінні ГОСТу 24291-90 «Электрическая часть электростанции и электрической сети. Термины и определения», оскільки вона не має жодного відгалуження.

З приводу посилань прокурора на Акт за результатами здійснення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) №08-10-П/11-А від 20.05.2011р. Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж та Припис №08-10-П/11-П від 20.05.2011р. Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, судом встановлено наступне.

Акт за результатами здійснення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) № 08-10-П/11-А від 20.05.2011 складений за результатами перевірки організації експлуатації і технічного стану ПЛ 330 кВ «Північно-Українська -Суми-Північна» та її підстанційного обладнання - ячейок № 5 та № 6 на ПС «Суми-Північна». В даному Акті вказано, що під час процесу корпоратизації, який почався у 1994 році зазначені об'єкти не були внесені в інвентаризаційну відомість об'єктів, що не підлягають приватизації та не включаються до статутного фонду. Під час приватизації зазначені об'єкти увійшли у статутний фонд ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе». Вказаним актом встановлені порушення щодо експлуатації ПЛ 330 кВ «Північно-Українська - Суми-Північна» та її підстанційного обладнання -ячейок № 5 та № 6 на ПС «Суми-Північна».

Приписом № 08-10-П/11-П від 20.05.2011 Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж приписано усунути порушення вимог чинного законодавства щодо обслуговування та ремонту ПЛ 330 кВ «Північно-Українська -Суми-Північна» та її підстанційного обладнання - ячейок № 5 та № 6 ВРУ 330 кВ ПС «Суми-Північна», виявлені під час здійснення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю).

Таким чином, судом першої інстанції було вірно зазначено, що Акт за результатами здійснення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) № 08-10-П/11-А від 20.05.2011 Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж та Припис № 08-10-П/11-П від 20.05.2011р. Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, складені за результатами перевірки саме експлуатації ПЛ 330 кВ «Північно-Українська - Суми-Північна" та її підстанційного обладнання - ячейок № 5 та № 6, встановлюють порушення під час експлуатації даних об'єктів та не містять жодних відомостей про віднесення високовольтних ліній ВЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська" до ПС "Суми-Північна», ячейок № 5, № 6 ОРУ-330 кВ до магістральних ліній електропередач, що не підлягають приватизації.

Також, щодо посилань на положення ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" слід зазначити наступне.

Статтею 5 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (у редакції на час корпоратизації об'єднання) передбачено, що приватизації не підлягають майно органів державної влади і управління, Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, правоохоронних і митних органів; золотий та валютний фонди і запаси, державні матеріальні резерви, емісійна та резервна системи; майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність по виготовленню цінних паперів і грошових знаків; засоби урядового, фельд'єгерського та спеціального зв'язку; об'єкти державної метрологічної служби; національні культурні та історичні цінності України, надра, водні ресурси та інші об'єкти права виключної власності народу України; об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом; об'єкти освіти, які належать підприємствам та відомствам, можуть приватизуватися за умови збереження освітянського призначення; майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність по виготовленню і реалізації наркотичних засобів, зброї, вибухових та радіоактивних речовин; атомні електростанції; інші об'єкти державної власності, необхідні для виконання державою своїх функцій.

Перелік об'єктів (груп об'єктів), що не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України.

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 29.07.1994 № 149/94-ВР «Про вдосконалення механізму приватизації в Україні і посилення контролю за її проведенням» Кабінету Міністрів України доручено до 15.08.1994 визначити перелік об'єктів, що не підлягають приватизації у зв'язку з їх загальнодержавним значенням, та внести його на затвердження Верховної Ради України у вересні 1994 року.

Перелік об'єктів, які не підлягають приватизації у зв'язку з загальнодержавним значенням було затверджено Постановою Верховної Ради України № 88/95-ВР "Про перелік об'єктів, що не підлягають приватизації у зв'язку з їх загальнодержавним значенням" - 03.03.1995.

Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, прокурор, зазначив, що згідно постанови Вищого господарського суду від 08.02.2007 року у справі № 2/449-06 за позовом ВАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. В.М. Фрунзе» до ДП НАЕК «Укренерго» в особі Північної електроенергетичної системи про визнання права власності на високовольтні лінії ВЛ-330кВт від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» довжиною близько 92 кв.м. та ячейки № 5 та № 6 ОРУ-330 ПС «Суми-Північна», які знаходяться на території Липово-Долинського, Недригайлівського, Лебединського та Сумського районів Сумської області постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2006 та рішення Господарського суду Сумської області від 28.08.2006 року у справі № 2/449-06 скасовано.

При цьому справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

У постанові Вищого господарського суду від 08.02.2007 року у справі №2/449-06 вміщено вказівку про необхідність залучення Фонду державного майна України.

Така вказівка виконана господарським судом Сумської області при новому розгляді справи.

Прокурором не враховано що при новому розгляді справи № 2/449-06 рішенням господарського суду Сумської області від 13.07.2007 року за Відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» визнано право власності на високовольтні лінії ВЛ-330кВт від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна» довжиною близько 92 км (інв. № 36960) та ячейки №5, №6 ОРУ-330 ПС „Суми-Північна" (інв. № 36961), які знаходяться на території Липово-Долинського, Недригайловського, Лебединського та Сумського району Сумської області.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що рішення господарського суду Сумської області від 13.07.2007 у справі № 2/449-06, яким за акціонерним товариством визнано право власності на спірні лінії електропередач, набрало законної сили та є чинним.

Вирішуючи вказаний спір господарський суд Сумської області дійшов висновку про правомірність внесення до статутного фонду акціонерного товариства спірних ліній електропередач в процесі корпоратизації Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе та правомірність набуття права власності на спірні лінії електропередач акціонерним товариством з 28.03.1994.

Оскаржувані у даній справі накази досліджувалися судом при вирішенні спору у справі про визнання права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Проте, господарський суд Сумської області не дійшов висновку, що спірні накази не відповідають законодавству, а навпаки визнав правомірним набуття права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, та в рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином рішення у справі 2/449-06 не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у дані справі, не можуть йому суперечити.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Заступником Генерального прокурора України та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» як при розгляді позовної заяви судом першої інстанції, так і під час розгляду апеляційних скарг на стадії апеляційного провадження, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що накази Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 25.02.1994 № 285 та № 286 у частині включення до акта інвентаризації майна та акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе високовольтних ліній ВЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна», ячейок № 5, 6 ОРУ-330 кВ та їх внесення до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» прийняті з порушенням норм законодавства та порушують цивільні права та інтереси.

Виходячи з наведеного, відсутні правові підстави для визнання недійсними наказів Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 25.02.1994р. № 285 та № 286 у частині включення до акта інвентаризації майна та акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Сумського машинобудівного науково-виробничого об'єднання ім. М.В. Фрунзе високовольтних ліній ВЛ-330 кВ від ПС «Північно-Українська» до ПС «Суми-Північна», ячейок № 5, 6 ОРУ-330 кВ та їх внесення до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе».

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника цієї скарги.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Заступника Генерального прокурора України та Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 62/126 - без змін.

2. Матеріали справи № 62/126 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Пономаренко Є.Ю.

Судді Дідиченко М.А.

Буравльов С.І.