ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р. Справа № 918/1844/13

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1І.М. до Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. в особі представника в Україні Тодіні Коструціоні ОСОБА_2 про розірвання договору від 01.03.2013 року

За участю:

Від позивача : ОСОБА_3 довіреність №28/13 від 07.10.13р.;

Від відповідача : ОСОБА_4 довіреність б/н від 28.12.12р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ ОСОБА_1І.М. (далі - Позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. в особі представника в Україні Тодіні Коструціоні ОСОБА_2 про розірвання договору від 01.03.2013 року. В обгрунтування вимог посилається на положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 509, 526, ч. 1 ст. 610, ст. 611 ЦК України та зазначає, що невиконання відповідачем грошового зобов'язання у повному обсязі є істотним порушенням умов вказаного договору.

Ухвалою господарського суду від 03 грудня 2013 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1844/13 розгляд якої призначено на 18.12.13 р.

В судове засідання 18 грудня 2013 року представники сторін не з'явилися, від сторін надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники сторін у судове засідання 26.12.13р. з'явилися, позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти задоволення позову заперечив.

26 грудня 2013 року представником відповідача подано клопотання про технічне фіксування судового процесу, а також клопотання з долученням доказів до матеріалів справи та відзив, яким проти позовних вимог заперечує та просить в позові відмовити.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих відповідачем.

У судовому засіданні 26.12.2013 р. судом здійснювалось фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу та відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, господарський суд Рівненської області,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013 року ПІДРЯДНИК: АТ "ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.П.А." через Представництво в Україні "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А.", уповноваженого учасника Договору про спільну діяльність від 29.09.2011 року "Тодіні Аккорд Саліні (ДСД "Тодіні Аккорд Саліні" від 29.09.2011 року), в особі Директора Проекту Енцо Статі та СУБПІДРЯДНИК: ТОВ "ОСОБА_1І.М." в особі директора ОСОБА_5 укладено договір про встановлення особливого порядку здійснення платежів за контрактом субпідряду на виконання ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні, Контракт км 14+080 - км 128+000 від 02.06.2012 року.

Договір укладений з метою встановлення на основі поступок та взаємних домовленостей порядку оплати вартості робіт за Контрактом субпідряду на виконання ремонту автодороги М06 Київ Чоп в Україні Контракт км 14 + 080 км 128 + 000 від 02.06.2012 року, керуючись положеннями ст.ст. 3, 626, 627 ЦК України.

Згідно п. 1 договору від 01.03.2013 р., підрядник зобов'язався здійснити оплату вартості виконаних робіт на загальну суму 28 534 514 грн. 04 коп. в тому числі ПДВ 20% в такі строки:

- оплата частини вартості робіт в розмірі 14 267 257 грн. 02 коп. в тому числі ПДВ 20 % в строк до 20.03.2013 року.

- оплата частини вартості робіт в розмірі 14 267 257 грн. 02 коп. в тому числі ПДВ 20 % в строк до 20.04.2013 року (а.с. 4).

Вказаний договір набув чинності з моменту укладення та діє до повного виконання.

Укладаючи цей Договір сторони посилались на умови Контракту і прямо перебачили, що всі інші умови Контракту, що прямо не змінені цим Договором, є чинними і сторони підтверджують свої зобов'язання за ними.

Судом було оглянуто оригінал договору в судовому засіданні 26.12.13 р., який відповідає його копії доданої до позовної заяви.

Судом встановлено, що 02.06.2012р. між Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. через представництво в Україні "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." учасника договору про спільну діяльність від 29.09.2011 року "Тодіні Аккорд Саліні" (підрядник) та ТОВ "ОСОБА_1І.М." (субпідрядник) було укладено Контракт субпідряду на виконання ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні, контракт км 14+080 - км 128+000 (надалі - Контракт) (а.с. 50-64).

Відповідно до положень статті 1 Контракту, підрядник передає на субпідряд, а субпідрядник бере на себе обов'язки по виконанню робіт, усуненню будь-яких виявлених дефектів і недоліків у відповідності з технічними специфікаціями в об'ємах і видах робіт у відповідності з відомістю об'ємів робіт, згідно проекту по ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні, контракт км 14+080 - км 128+000, а саме: виконання робіт (в подальшому роботи) по нанесенню дорожньої розмітки: - бокових ліній пластиком; - пішохідних переходів і ліній горизонтальної розмітки 1.18. Нанесення розмітки виконується сертифікованими ДерждорНДІ матеріалами.

Згідно п. 2.1 статті 2 Контракту виконання робіт повинно відповідати вимогам Технічних Специфікацій в рамках проекту по ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні, Контракт км 14+080 - км 128+000.

У відповідності до п. 6.1. ст. 6 Контракту субпідрядник гарантує якість і належне виконання робіт, при цьому дає 1 рік гарантії на основні роботи з моменту їх завершення на будівельному майданчику і підписання зі сторони основного замовника сертифікату передачі робіт, складеного відповідно до ст. 18.

Пунктом 6.2 Контракту передбачено, що дія гарантійного періоду буде продовжена до повного виконання робіт по усуненню дефектів, виявлених під час гарантійного періоду.

Згідно п. 21.1 контракту субпідряду субпідрядник гарантує якість виконання доручених йому робіт в строки та у відповідності з графіком виконання робіт.

Пунктами 23.9. та 23.10 статті 23 Контракту сторони передбачили, що із кожного проміжного платіжного сертифікату підрядник буде утримувати 10% суми платежу як гарантію виконання. Утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні Сертифікату передачі всього об'єму робіт або частини постійних робіт, решту - 50% в порядку, вказаному в основному контракті (після отримання гарантії від Замовника).

Позивач в обгрунтування позову зазначає про те, що відповідачем не сплачено позивачу у строк вказаний в договорі 1 336 439 грн. 60 коп., чим істотно порушено умови п. 1 договору від 01.03.2013 року.

Однак, судом встановлено, що з урахуванням положень Контракту, сума в розмірі 1 336 439 грн. 60 коп. є гарантійним утримання, строк повернення якої, відповідно до умов Контракту, залежить від завершення гарантійного періоду та усунення дефектів.

Вказаний факт також всатновлено рішенням господарського суду Рівненської області від 29.07.13 р. у справі № 918/784/13 за позовом ТОВ "ОСОБА_1І.М" до про стягнення 1 336 439, 60 грн. (а.с. 81).

Частина 5 ст. 884 ЦК України передбачає, що договором будівельного підряду може бути встановлено право замовника сплатити передбачену договором частину ціни робіт, визначеної у кошторисі, після закінчення гарантійного строку.

Відповідач вважає, що положення Контракту є переважними у застосуванні перед умовами договору, який позивач просить розірвати, підстави для розірвання договору відсутні, щодо невиконання договору в повному обсязі в частині оплати робіт відповідач просить суд врахувати виконання умов договору з оплати робіт більше ніж на 90% та що вказана вище сума, несплачена ним позивачу, є гарантійним утриманням в силу положень Контракту.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як і погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 627 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд, беручи до уваги зміст Договору та Контракту, вимоги ст. 213 ЦК України (тлумачення змісту правочину), встановив, що вказаним Договором сторони внесли зміни до умов Контракту, що регулювали порядок здійснення розрахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений сторонами Договір не передбачає можливості його розірвання в односторонньому порядку.

Правовою підставою для розірвання договору позивач вказує положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, на інші підстави не посилається.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінюючи докази позивача щодо наявності підстав для розірвання Договору, суд враховує правову позицію Верховного Суду України викладену у Постанові від 18.09.2013 року у справі № 6-75 цс 13 з якої вбачається, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

За таких умов для розірвання договору за рішенням суду позивачем має бути доведено наявність у діях чи бездіяльності відповідача істотних порушень умов договору у розумінні приписів ст. 651 ЦК України.

Позивач обмежився лише вказівкою в позовній заяві про те, що невиконання відповідачем свого грошового зобов'язання у повному обсязі у строки вказані в договорі від 01.03.13 р. є істотним порушенням умов договору оскільки завдає шкоди позивачу, який позбавляться отримати повну оплату за виконані роботи.

Жодних доказів наявності шкоди, завданої порушенням відповідачем, чи у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розміру, який не дозволяє позивачу отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати позивач, укладаючи договір, і тим, що в дійсності зміг отримати позивач не надав.

Судом встановлено, що на виконання умов договору 19.03.2013 року платіжним дорученням № 549 відповідачем перераховано позивачу 14 267 257 грн. 02 коп. Наступна частина проплати здійснювалась 10.06.13р. у розмірі 12 930 817 грн. 42 коп. (а.с. 5-6).

Враховуючи вказане вище суд дійшов висновку про те, що не кожне порушення договору є істотним та є підставою для розірвання договору в судовому порядку.

Для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до приписів ст. 611 та ч. 2 ст. 651 ЦК України є необхідною одночасна наявність чотирьох умов: порушення відповідачем умов Договору; вина відповідача у порушенні умов Договору; наявність матеріальної шкоди Позивачу; причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та шкодою товариству.

Суд не встановив обставини, які свідчили б про наявність у позивача збитків, котрі є обов'язковою підставою для визнання порушень умов договору істотними.

На пропозицію суду позивач не надав інших доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах справи.

Оцінюючи доводи сторін суд також зважає на умови виконання сторонами договірних положень Договору та Контракту і наслідки, які це мало для сторін.

Суму в розмірі 1 336 439 грн. 60 коп. позивач пропонував відповідачу сплатити відповідно до рахунку-фактури № СФ -0024068 від 07.10.2013 р. у якості сплати гарантійного утримання згідно договору № б/н від 02.06.2012 року. Підставою для платежу у виставленому рахунку позивачем вказано саме договір № б/н від 02.06.2012 року (а.с. 76).

Відповідно до ч. 5 ст. 321 ГК України, ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Суд приймає до уваги, що позивачем не виконано вимог ст. 33 ГПК України і не подано доказів у підтвердження усунення дефектів у виконаних роботах, які, як вбачається з гарантійного листа позивача від 10.12.12 р. та з інших листів, які наявні в матеріалах справи, позивачем визнавалися (а.с. 68, 70, 75).

Таким чином позивачем не доведено істотного порушення відповідачем умов договору як підстави для його розірвання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всупереч положенням ст. 33 ГПК України жодної обставини, яка б вказувала на настання для позивача певних негативних наслідків у зв'язку з порушенням відповідачем визначених Договором умов зі сплати коштів у повному обсязі, та обгрунтовання позивачем заперечення підстав для такого порушення - не усунення позивачем недоліків (дефектів) робіт, Позивачем у позовній заяві не зазначено та не доведено протягом вирішення даного спору.

З огляду на те, що Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на доведення наявності передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України підстав для розірвання договору в судовому порядку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1І.М. у задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 09.01.14 р.

Суддя Гудзенко Я.О.