ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.12.2013 р. Справа№ 914/3790/13

за позовом: Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод», м.Ізюм Харківської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Яворів Львівської області

про стягнення 232384,11грн.

Суддя Щигельська О.І.

При вирішенні господарського спору у справі за позовом Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод», м.Ізюм Харківської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Яворів Львівської області про стягнення 232384,11грн., з яких 197700,09грн. основного боргу, 20845,01грн. пені, 13839,01грн. штрафу, судом виявлено недоліки в діяльності підприємства, зокрема у веденні бухгалтерського обліку.

Так, судом встановлено, що Між Ізюмським казенним приладобудівним заводом (після реорганізації Державне підприємство «Ізюмський приладобудівний завод»; позивач по справі, покупець за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач по справі, постачальник за договором) укладено договір №2945 від 04.09.2012р., за яким постачальник зобовязався передати у власність покупця у визначені цим договором строки продукцію, зазначену у специфікаціях (надалі товар), а покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених цим договором (п.1.1).

Відповідно до п.п.2.3, 2.4 договору, постачання продукції виконується за рахунок постачальника на адресу покупця. Постачальник є таким, що виконав умови, щодо поставки товару, з дати одержання товару покупцем. Датою поставки товару є дата, що вказана у видатковій накладній.

На вимоги суду, що викладені в ухвалах від 25.11.2013р. та 09.12.2013р. первинних документів на підтвердження здійснення господарської операції, в тому числі видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, не надано.

Натомість, у поданих позивачем письмових поясненнях (вх.№52623/13 від 09.12.2013р.) зазначено, що виконуючи взяті на себе за договором зобовязання, відповідач доставив на адресу покупця частину товару, не додавши видаткової накладної, відтак з метою оприбуткування товару скликано комісію, про що складено акт від 21.12.2012р.

Так, актом від 21.12.2012р., що підписаний членами комісії, до складу якої входили заступник директора технічного начальник ОМТСіК ОСОБА_2, зам. начальника ОМТСіК нач. бюро комплектації ОСОБА_3, ст. комірники ОМТСіК ОСОБА_4 та ОСОБА_5, погоджений головним бухгалтером ДП «ІПЗ» ОСОБА_6, затверджений директором ДП «ІПЗ» ОСОБА_7 та скріплений печаткою підприємства встановлено, що у звязку з відсутністю видаткової накладної від постачальника ФО-П ОСОБА_1, м.Яворів, Львівська область, оприбуткувати згідно податкової накладної №41 від 28.09.2012р. на складі ОМТСіК наступну продукцію: 1) електродвигун ДПМ25-Н1-01 (30шт.), 2) електронно-оптичний перетворювач В-2 (31шт.), 3) електронно-оптичний перетворювач В-2К (34шт.).

При цьому, прихідні ордери №17 та №95, датовані лише 20.02.2013р., у відповідній графі не зазначено посадове становище, прізвище та ініціали особи, підпис якої свідчить про прийняття товару.

Суд звертає увагу на те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до норм ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996р., при виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа «Найменування цінностей» у бланку довіреності), наводиться обов'язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей. Незаповнені рядки довіреності прокреслюються.

Так, до первинних документів, якими підтверджується виконання господарського договору належать видаткові накладні, які мають бути складені у період дії договору, на виконання якого така накладна складається для підтвердження господарської операції, та містити інформацію, згідно якої ідентифікується здійснення господарської операції на виконання певного господарського договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством, на його даних ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.8 зазначеного Закону, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

З наведеного вище, зокрема з документів, якими оформлено поставку за договором, суд приходить до висновку про недотримання державним підприємством вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.90 ГПК України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі встановленому законом.

Враховуючи вищенаведене, у відповідності до розяснень, наданих Пленумом Вищого господарського суду України у п.5.9. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями) та керуючись ст.90 ГПК України, ч.2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд, -

У Х В А Л И В:

1. Керівництву Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» вжити заходів по усуненню недоліків ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, а також дотримання підприємством встановлених правил ведення господарської діяльності у майбутньому, зокрема, шляхом посилення контролю за дотриманням відповідальними працівниками підприємства та уповноваженими на вчинення дій від імені підприємства особами вимог законодавства України в процесі організації та здійснення господарської діяльності, а також її обліку.

2. Про вжиті заходи повідомити господарський суд Львівської області (79014, м.Львів, вул.Личаківська, 128) в строк до 01.03.2014 року.

Суддя Щигельська О.І.