донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.03.2013 р. справа №35/156

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_4 довіреність №юр/7714 від 28.12.2012р.
від відповідача:ОСОБА_5 довіреність б/н від 01.08.2012р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область
на рішення господарського судуДонецької області
від28.09.2011р.
по справі№35/156 (головуючий суддя Мальцев М.Ю., судді Сич Ю.В., Соболєва С.М.)
за позовомОбласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго, м. Донецьк в особі Виробничої одиниці „Словянськтепломережа, м. Словянськ, Донецька область
доФізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область
простягнення 78 467грн.34коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.09.2011р. у справі №35/156 позовні вимоги Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго, м. Донецьк в особі Виробничої одиниці „Словянськтепломережа, м. Словянськ, Донецька область до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область про стягнення 78 467грн.34коп. задоволені частково та з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область стягнуто суму основного боргу в розмірі 56 760,20грн., пеню в розмірі 2 303,15грн., інфляційні витрати в розмірі 602,75грн., 3% річних в розмірі 142,39грн. Припинено провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 7 100,00грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область подана апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування судового рішення у зв'язку з тим, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник вважає, що позивач не обґрунтував вартість теплової енергії. Також, на думку скаржника, судом не було взято до уваги те, що позивач не бажає відключати теплопостачання відповідачу та на неодноразові звернення відповідача до позивача щодо відстрочення сплати заборгованості останній жодним чином не відреагував. Крім того, за твердженням скаржника, при прийнятті рішення судом не враховані всі оплати здійсненні відповідачем.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

Відповідач наполягає на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні судового рішення та прийнятті нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго, м. Донецьк в особі Виробничої одиниці „Словянськтепломережа, м. Словянськ, Донецька область звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область про стягнення суми основного боргу в розмірі 72 610,20грн., пені в розмірі 3 184,19грн., інфляційних витрат в розмірі 2 205,56грн., 3% річних в розмірі 467,39грн.

Позовні вимоги до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання теплової енергії №135 від 15.10.2007р. Як зазначає позивач, за наведеним договором останній у період з жовтня 2010р. по квітень 2011р. включно надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 72 610,20грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками та актом на включення опалення, при цьому, вартість поставленої теплової енергії відповідач не оплатив. Таким чином, зобов'язання відповідача на загальну суму 72 610,20грн., за твердженням позивача, є невиконаними. На підставі ст.625 Цивільного кодексу України на суму заборгованості позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних. Також, на підставі п.7.2.3 договору на суму заборгованості позивачем нарахована сума пені.

Задовольняючи частково позовні вимоги до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання теплової енергії №135 від 15.10.2007р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2012р. у справі №35/176 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до ухвали від 22.01.2013р. провадження у справі поновлено після надходження експертного висновку.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Так, 15.10.2007р. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Споживач) укладено договір на постачання теплової енергії №135, за умовами розділу 1 якого Постачальник бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію для всіх обєктів загальною площею 686,9 м2, а Споживач зобовязується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором. Тариф, діючий на момент укладання договору: 8,58 грн. за 1 кв.м опалювальної площі; 306,47 грн. за 1 Гкал. В залежності від тарифів на енергоносії (газ, електроенергію, воду) тариф може змінюватись в більшу чи меншу сторону без узгодження зі Споживачем.

Відповідно до п. 2.1 договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно договору на опалення та вентиляцію в період опалювального сезону, гаряче водопостачання протягом року.

Частиною 2 ст.25 Закону України „Про теплопостачання визначено, що теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов'язані, зокрема, забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Аналогічні приписи містить розділ 4.2 договору.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом (п. 5.1. договору).

Як встановлено пунктом 5.5. договору, в разі виходу приладів обліку гарячого водопостачання кількість спожитої гарячої води визначається виходячи із середньодобового споживання гарячої води за попередніх два місяця. В разі виходу з ладу приладів обліку теплової енергії на опалення розрахунковим способом.

Рішенням Виконавчого комітету Словянської міської ради від 18.03.2009р. №151 скореговані тарифи на послуги з теплопостачання для бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та встановлено, що тариф на опалення з розрахунку щомісячної оплати протягом опалювального періоду та на теплову енергію з ПДВ складає 23,46 грн. за 1 кв.м. та 780,00 грн. за 1 Гкал відповідно.

Виходячи з п.4.2.3 договору позивач зобовязаний повідомити споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів.

Відповідно до наданого до матеріалів справи витягу з газети „Совет 19 25 березня 2009р. №13 рішення Виконавчого комітету Словянської міської ради від 18.03.2009р. №151 було опубліковано в засобах масової інформації.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином та поставив відповідачу теплову енергію у період з жовтня 2010р. по квітень 2011р. включно на загальну суму 72 610,20грн., що підтверджуться актом на включення опалення від 07.10.2010р., рахунками №135 за жовтень 2010р. на суму 4 477,20грн., за листопад 2010р. на суму 6 575,40грн., за грудень 2010р. на суму 10 553,40грн., за січень 2011р. на суму 12 971,40грн., за лютий 2011р. на суму 16 512,60грн., за березень 2011р. на суму 15 155,40грн., за квітень 2011р. на суму 6 364,80грн.

Вказані рахунки були отримані відповідачем нарочно, про що свідчать відповідні відмітки про отримання.

Згідно до п.6.3. договору, Споживач за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації 100% вартості зазначеної в договорі вартості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

У відповідності до довідки до договору, вартість опалення у місяць, у опалювальний період, для відповідача складає 7 072,32грн. з розрахунку площі приміщення. При цьому, у наведеній довідці зазначено, що у звязку з встановленням теплолічильника на житловий будинок, розрахунок та нарахування за спожиту теплову енергію приміщення відповідача буде здійснюватись згідно фактичних показників приладів обліку.

Як стверджує позивач, облік споживання теплової енергії відповідачем у спірний період здійснювався згідно фактичних показників приладів обліку.

Якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо сплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку (п.6.4. договору).

Зі змісту п.6.5 договору вбачається, що різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 3.2.1. договору передбачено, що Споживач зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Частиною 3 ст.24 Закону України „Про теплопостачання передбачено, що основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, оскільки спірним договором передбачена можливість здійснення кінцевої оплати вартості наданих послуг не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, кінцевим строком оплати отриманих послуг відповідачем за жовтень 2010р., листопад 2010р., грудень 2010р., січень 2011р, лютий 2011р., березень 2011р. та квітень 2011р. є 15.11.2010р., 15.12.2010р., 15.01.2011р., 15.02.2011р., 15.03.2011р., 15.04.2011р., 15.05.2011р. відповідно.

За твердженнями позивача, відповідач свої зобовязання щодо своєчасної та повної сплати наданих послуг всупереч вимогам договору та закону не виконав, у звязку з чим з його боку виникла заборгованість у період з жовтня 2010р. по квітень 2011р. включно на загальну суму 72 610,20 грн.

Проте, в ході розгляду справи місцевим судом відповідачем до матеріалів справи надані платіжні доручення №4 від 16.03.2011р. на суму 1 000,00грн., №6 від 08.04.2011р. на суму 1 500,00грн., №7 від 11.04.2011р. на суму 1 500,00грн., №9 від 27.04.2011р. на суму 1 000,00грн., №11 від 29.04.2011р. на суму 500,00грн., №15 від 15.06.2011р. на суму 1 000,00грн., №16 від 04.07.2011р. на суму 1 250,00грн., №15 від 11.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №19 від 20.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №20 від 22.07.2011р. на суму 1 500,00грн., №22 від 26.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №23 від 01.08.2011р. на суму 1 000,00грн., №25 від 05.08.2011р. на суму 2 000,00грн., №26 від 09.08.2011р. на суму 1 600,00грн., №28 від 23.08.2011р. на суму 3 000,00грн. на загальну суму 19 850,00грн.

Перевіряючи повноту дослідження місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд ухвалою від 02.04.2012р. зобовязав відповідача надати докази часткової оплати суми заборгованості.

На виконання наведеної ухвали, відповідачем до матеріалів справи надані платіжні доручення №8 від 18.04.2011р. на суму 1 000,00грн., №29 від 29.08.2011р. на суму 2 000,00грн., №32 від 05.09.2011р. на суму 2 000,00грн., №34 від 12.09.2011р. на суму 2 000,00грн., №38 від 24.10.2011р. на суму 2 000грн., №44 від 25.11.2011р. на суму 2 000грн., №48 від 07.12.2011р. на суму 2 000грн., які прийняті колегією суддів до розгляду, оскільки зазначені докази судом першої інстанції не витребувались.

Згідно п.6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. В платіжному документі Споживача повинен бути вказаний період за який сплачується послуга за спожиту теплову енергію згідно договору. В разі відсутності вказаного періоду, Постачальник вважає сплату за теплопостачання з першого місяця виникнення заборгованості.

Так, згідно платіжних доручень №4 від 16.03.2011р. на суму 1 000,00грн., №6 від 08.04.2011р. на суму 1 500,00грн., №7 від 11.04.2011р. на суму 1 500,00грн., №8 від 18.04.2011р. на суму 1 000,00грн., №9 від 27.04.2011р. на суму 1 000,00грн., №11 від 29.04.2011р. на суму 500,00грн., №15 від 15.06.2011р. на суму 1 000,00грн., №16 від 04.07.2011р. на суму 1 250,00грн., №15 від 11.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №20 від 22.07.2011р. на суму 1 500,00 грн., №22 від 26.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №23 від 01.08.2011р. на суму 1 000,00грн., №26 від 09.08.2011р. на суму 1 600,00грн., №29 від 29.08.2011р. на суму 2 000,00грн., №34 від 12.09.2011р. на суму 2 000,00грн. відповідач сплатив надані позивачем послуги згідно рахунку №135 від 15.03.2011р.

Згідно платіжних доручень №19 від 20.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №25 від 05.08.2011р. на суму 2 000,00грн., №28 від 23.08.2011р. на суму 3 000,00грн., №32 від 05.09.2011р. на суму 2 000,00грн., №38 від 24.10.2011р. на суму 2 000грн., №44 від 25.11.2011р. на суму 2 000грн., №48 від 07.12.2011р. на суму 2 000грн. відповідач сплатив надані позивачем послуги згідно рахунків №354 від 12.03.2011р., №135 від 15.04.2011р. та №354 від 12.03.2009р. відповідно.

При цьому, платіжні доручення №28 від 23.08.2011р. на суму 3 000,00 грн. та №32 від 05.09.2011р. на суму 2 000,00 грн., №38 від 24.10.2011р. на суму 2 000грн., №44 від 25.11.2011р. на суму 2 000грн., №48 від 07.12.2011р. на суму 2 000грн. колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки призначенням платежу за наведеними дорученнями є оплата послуг за рахунком №354 від 12.03.2009р., дата якого не входить до заявленого позивачем періоду заборгованості.

Законом України від 05.04.2001 №2346-III "Про платіжні системи та перевід грошей в Україні" визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст.1 п.1.30).

Відповідно до п.20.1. ст.20 вказаного Закону, ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа (ст.21 п.21.1 Закону України "Про платіжні системи та перевід грошей в Україні").

Згідно п.1.4 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженій Постановою НБУ від 21.01.2004р. №22, платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

За приписом п.3.8 вказаної Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, при розрахунку розміру сплачених відповідачем грошових коштів в рахунок оплати наданих позивачем послуг за договором на постачання теплової енергії №135 від 15.10.2007р., отриманих відповідачем протягом жовтня 2010р. квітня 2011р. включно, до уваги приймається призначення платежу, відображене у наданих платіжних дорученнях.

Виходячи з того, що грошові кошти в розмірі 8 750,00грн. перераховані відповідачем позивачу до подання позовної заяви, яка, згідно зі штампом канцелярії господарського суду Донецької області, отримана судом 11.07.2011р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 8 750,00грн.

Одночасно, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 7 100,00грн. виходячи з того, що згідно платіжних доручень №15 від 11.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №20 від 22.07.2011р. на суму 1 500,00грн., №22 від 26.07.2011р. на суму 1 000,00грн., №23 від 01.08.2011р. на суму 1 000,00грн., №25 від 05.08.2011р. на суму 2 000,00грн., №26 від 09.08.2011р. на суму 1 600,00грн., №29 від 29.08.2011р. на суму 2 000,00грн., №34 від 12.09.2011р. на суму 2 000,00грн. відповідач після подання позовної заяви сплатив позивачу заборгованість в розмірі 13 100,00грн.

Тому на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на погашення відповідачем частини основного боргу після подання позовної заяви, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 13 100,00грн. підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмета спору.

В свою чергу, відповідач не надав до матеріалів справи доказів, які спростовують позовні вимоги, зокрема, щодо кількості та вартості наданих позивачем послуг, в матеріалах справи відсутні докази сплати заборгованості за період з жовтня 2010р. по квітень 2011р. включно на суму 50 760,20грн. З урахуванням зазначеного, відповідні посилання скаржника колегією суддів до уваги не приймаються з вищенаведених обставин.

Крім того, наявність несплаченого відповідачем боргу в сумі 50 760,20грн. підтверджено висновком експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз при проведенні судово-економічної експертизи у справі №35/176.

Виходячи з чого, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 50 760,20грн., Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань. Тому, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 50 760,20грн. підлягають задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6 000,00грн.

Крім того, позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 3 184,19грн. за період заборгованості з 16.11.2010р. по 15.05.2011р. по кожному місяцю заборгованості окремо.

З огляду на положення ст.ст.546, 549 Цивільного кодексу України, Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, п.7.2.3 договору та оскільки визначений сторонами розмір пені перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що суперечить вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, колегія суддів вважає, що місцевим судом помилково стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 2 303,15грн. у звязку з чим, здійснивши розрахунок суми пені колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 3 184,19грн. за період заборгованості з 16.11.2010р. по 15.05.2011р. по кожному місяцю заборгованості окремо підлягають частковому задоволенню на суму в розмірі 2 401,89грн. за період заборгованості з 16.11.2010р. по 15.05.2011р. по кожному місяцю заборгованості окремо, а рішення місцевого господарського суду скасуванню в частині відмови у стягненні пені в сумі 98,74грн.

На ряду з зазначеним, позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 2 205,56грн. та 3% річних в розмірі 467,39грн. за період заборгованості з листопада 2010р. по квітень 2011р. включно.

Проте, перевіривши розрахунок, здійснений позивачем та місцевим судом, колегія суддів вважає за необхідне перерахувати наведені вище суми, а відтак належний до стягнення розмір інфляційних витрат та 3% річних за період з листопада 2010р. по квітень 2011р. включно є 1 500,10грн. та 464,89грн. відповідно, а рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частини відмови у стягненні 3% річних в сумі 322,50грн. та інфляційних витрат в розмірі 897,35грн.

Виходячи із викладених вище підстав, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2011р. у справі №35/156 підлягає скасуванню в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6 000,00грн., скасуванню в частині відмови у стягненні пені в сумі 98,74грн. та скасуванню в частини відмови у стягненні 3% річних в сумі 322,50грн. та інфляційних витрат в розмірі 897,35грн.

В решті рішення господарського суду Донецької області за мотивами, зазначеними апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Що стосується заперечень відповідача, викладених в апеляційній скарзі, то вони судовою колегією до уваги не приймаються як необґрунтовані належним чином та безпідставно заявлені, а також спростовуються вищевикладеними висновками судової колегії.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають пропорційному розподілу між сторонами згідно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2011р. у справі №35/156 скасувати в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6 000грн., в частині відмови у стягненні пені в розмірі 98,74грн., 3% річних в розмірі 322,50грн. та інфляційних витрат в розмірі 897,35грн.

В решті рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2011р. у справі №35/156 залишити без змін.

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції „Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 13 100,00грн..

Абзац четвертий резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції „Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область на користь Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго, м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Словянськтепломережа, м. Словянськ, Донецька область суму основного боргу в розмірі 50 760,20грн., пеню в розмірі 2 401,89грн., інфляційні витрати в розмірі 1 500,10грн., 3% річних в розмірі 464,89грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 682,27грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 205,20грн..

Стягнути з Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго, м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Словянськтепломережа, м. Словянськ, Донецька область на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область витрати по сплаті судового збору в розмірі 71,27грн.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Словянськ, Донецька область на користь Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго, м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Словянськтепломережа, м. Словянськ, Донецька область витрати за проведення експертизи в сумі 10 004,16грн.

Господарському суду Донецької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України „Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 12.03.2013р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписано 13.03.2013р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано: 6 прим.

2 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 гос. суду Донецької області;

1 ДАГС.