ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.06.2013р. Справа № 905/1536/13-г

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сич Ю.В., судді Осадчої А.М., судді Кучерявої О.О.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасбудінвест», м.Донецьк (ідентифікаційний код 32019358)

до відповідача ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості в сумі 1111753,79грн., інфляції в сумі 4447,02грн., 3% річних у розмірі 9756,41грн., пені в сумі 48780,98грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю №7 від 15.04.2013р.,

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_4 за довіреністю від 20.03.2013р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбасбудінвест», м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 1111753,79грн., інфляції в сумі 4447,02грн., 3% річних у розмірі 9756,41грн., пені в сумі 48780,98грн.

Ухвалою від 06.03.2013р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1536/13-г.

Ухвалою від 22.04.2013р. господарський суд Донецької області продовжив строк розгляду спору на пятнадцять днів за клопотанням відповідача на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 15.05.2013р. справу №905/1536/13-г передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Сич Ю.В., судді Осадчої А.М., судді Кучерявої О.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт за договором генерального підряду №52/8-10 від 01.07.2010р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1111753,79грн. та підстави для нарахування інфляції в сумі 4447,02грн., 3% річних у розмірі 9756,41грн., пені в сумі 48780,98грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору генерального підряду №52/8-10 від 01.07.2010р., довідок про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2010р., за грудень 2010р., за червень 2011р., за липень 2011р., за серпень 2011р., за вересень 2011р., за жовтень 2011р., за листопад 2011р., за грудень 2011р., за січень 2012р., за лютий 2012р., за березень 2012р., за квітень 2012р., за травень 2012р., за червень 2012р., за липень 2012р., за серпень 2012р., за вересень 2012р., договірних цін, актів приймання виконаних робіт №1 за листопад 2010р., №2 за листопад 2010р., №1 за грудень 2010р., №1 за червень 2011р., №2 за червень 2011р., №1 за липень 2011р., б/н за серпень 2011р., за вересень 2011р., б/н за жовтень 2011р., б/н за листопад 2011р., б/н за грудень 2011р., б/н за січень 2012р., б/н за лютий 2012р., б/н за березень 2012р., б/н за квітень 2012р., б/н за травень 2012р., б/н за червень 2012р., б/н за липень 2012р., б/н за серпень 2012р., б/н за вересень 2012р., претензії б/н та дати та доказів її направлення.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ч.ч. 1, 2, 3 ст. 692, ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України та договором генерального підряду №52/8-10 від 01.07.2010р.

22.03.2013р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, за яким останній заперечує проти позовних вимог, та зазначає, що до цього часу роботи в повному обсязі не виконані, останні роботи згідно предявлених позивачем документів були підписані у вересні 2012р., що є вже після встановлених договором строків, та указані роботи, які були виконані свідчать не про благоустрій території, а про проведення робіт на цокольному поверсі. Також відповідач зазначає, що позивачем порушені та не виконані п.п.3.1. та 7.1. договору, тому на підставі п.15.3. договору відповідач при проведенні розрахунків вправі утримувати частину коштів, що підлягають виплаті позивачеві, якщо позивач виконує свої зобовязання неякісно або несвоєчасно. Також відповідач посилається на той факт, що сплачена сума відповідачем вже значно перевищує попередньо підписані договірні ціни. Крім того, зазначає, що відповідачем була сплачена позивачу значно більша сума, а саме 5129026,00грн., що підтверджується банківськими виписками за період з 2010-2012р. на суму 4820700,00грн., за 11.07.2010р. на суму 30000,00грн., розпискою про отримання готівки по договору від директора підприємства «Донбасбудінвест» ОСОБА_5 від 16.11.2010р. на суму 30000,00грн., розпискою про отримання готівки по договору від директора підприємства «Донбасбудіевест» ОСОБА_5 від 29.11.2010р. на суму 30000,00грн., розпискою про отримання готівки по договору від директора підприємства «Донбасбудінвест» ОСОБА_6 від 10.06.2011р. в сумі 150000,00грн., розпискою від директора ТОВ «Донбасбудінвест» від 30.11.2012р. на суму 68326,00грн. також посилається, що відповідачем в результаті перевірки актів виконаних робіт за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року, які пройшли перевірку на відповідність вимогам ДБН Д.1.1-2000, застосованим коефіцієнтам, проектній документації та договору, було виявлено фінансове расходження у сумі 1530044,51грн., яка утворилась в результаті застосування невідповідних коефіцієнтів, завищення прямих витрат, витрат на трудозатрати, завищення годин роботи будівельних машин і механізмів. Та як зазначає відповідач, про дане виявлення відповідачем була направлена претензія позивачу з вимогою усунути усі недоліки, провести звірку взаємних розрахунків та корегування витрат у актах виконаних робіт, яка була направлена позивачу 20.12.2012р., потім 18.01.2012р., 26.01.2013р. та 29.01.2013р., проте позивач на звязок не виходив, відповіді не направив, тому відповідач прийняв рішення розірвати договір та теж звернутися до суду. Також відповідач заперечив проти стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних та пені, та зазначив, що інфляційне нарахування в розмірі 4447,02грн. які робить позивач на розмір основного боргу згідно статті 625 ЦК України, не підлягає стягненню оскільки таке окреме нарахування не відповідає вимогам саме цієї статті цивільного закону. Також зазначає, що позивач робить інфляційне нарахування на суму боргу 1111753,79грн.за період вересень, жовтень, грудень 2012 р., але згідно наданої інформації позивачем, у вересні відповідачем були сплачені кошти 03.09.2012р., 06.09.2012р., 07.09.2012р., 11.09.2012р., 18.09.2012р., 27.09.2012р., у жовтні відповідачем були сплачені кошти 12.10.2012р., 22.10.2012р., у листопаді відповідачем були сплачені кошти 02.11.2012р., 14.11.2012р., 15.11.2012р., 22.11.2012р., 28.11.2012р. Також відповідач посилається на те, що не підлягає стягненню пеня у розмірі 48780,98грн., тому що цей розрахунок пені не відповідає дійсності та чинному законодавству, тому що нарахування пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, у звязку із сплатою відповідачем протягом 2012 року грошових коштів сума простроченого платежу у розмірі 1111753,79грн не може бути такою ж самою. Крім того, відповідач зазначає, що не підлягає стягнення 3% річних у розмірі 9756,41грн.оскільки відповідно до положень цивільного законодавства ці три відсотки річних є встановленою законом пенею, таким чином, позивач двічі заявляє до стягнення штрафні санкції у формі пені за одне і теж саме порушення договірних умов, така поведінка позивача є неправомірною, а самі такі вимоги є безпідставними і протиправними, бо не можна за законом двічі піддавати покаранню одне і теж правопорушення. На підтвердження своїх доводів надав копії графіку проведення робіт, договірних цін локальних кошторисів №2-1-1, підсумкових відомостей ресурсів до локального кошторису, розрахунку загальновиробничих видатків, банківських виписок, розписок від 16.11.2010р., 29.11.2010р., 10.06.2011р., 30.11.2012р.претензіонного листа б/н від 20.12.2012р., листа б/н від 18.01.2013р., претензіонного листа б/н від 26.01.2013р., повідомлення про розірвання договору від 29.01.2013р. та доказів його надіслання.

13.05.2013р. відповідачем надано письмові пояснення, за якими зазначено, що в результаті перевірки на відповідність виконаних робіт проектній документації були встановлені наступні порушення: при аналізі геометричних параметрів будівлі було встановлено збільшення перетини всіх несучих колон, за винятком колони В-3, що призвело до збільшення обсягів бетону, збільшення плит перекриття на всіх горизонтах в осях А-6, 7 на 400мм, що теж призвело до збільшення обсягів бетону; узгоджувальні документи на дані зміни, підписані проектуючою організацією, а також представником замовника відсутні; стіни з гіпсобетонних блоків на всіх етажах виконали у відповідності з проектом, однак на позначці +23.850 (8 поверх, котельня і машинне відділення) замість запроектованих монолітних стін і колон вертикальний коструктив виконаний з шлакоблоку; зміни в проекті відповідачем не представлені та не узгоджені з позивачем; при порівняльному аналізі обємів бетону по формі КБ-2в і проекту були виявлені суттєві відхилення від значень в проекті, документально відхилення від проекту не були узгоджені з проектною організацією, не оформлені акти на додаткові роботи, що суперечить всім нормам правил проведення будівельних робіт, витрати бетону на виготовлення колон по формі КБ-2в істотно перевищують витрати закладених обсягів за проектом, арматура 8 А240С, закладена в проекті для виготовлення поперечних каркасів ПАК-1, ПАК-2, опорних каркасів КР-2, що виконують функцію додаткового посилення плит перекриття в приколонном просторі не знайшла свого відображення у формі КБ-2в у звязку із чим, виникає припущення про відсутність посилення ділянок несучих конструкцій передбачених у проекті, спостерігається перевищення витрати арматури 12А500С, 14А500С, 16А500С в стінах і плитах перекриття по відношенню до проектних значень, у формі КБ-2в відображено застосування арматури 10А500С в плитах перекриття, а в проекті вона не надана, по проекту марка бетону сходових площадок повинна бути В15, а за фактом (форма КБ-2в) В25, в проекті при армуванні сходових площадок повинна використовуватися арматура 10А-1, 12А-3, 8А-3, а за фактом (форма КБ-2в) арматура 12А500С з перевищенням її витрат на 400кг від проектного значення. Також відповідач зазначає, що аналіз актів виконаних робіт на відповідність вимогам ДБН Д.1.1.-2000 проектній документації договору виявив: щодо оформлення актів: висотні відмітки, зазначені в актах виконаних робіт, не відповідають проекту, назва розділу і зміст в ньому не відповідає дійсності, немає поелементарного закриття обсягів несучих конструкцій із зазначенням їх осей і висотних відміток, до форм КБ-2в не має доданих виконавчих схем, накладних та сертифікатів якості на використовувані матеріали; акти прихованих робіт, прикладені до форми КБ-2в не заповнювалися протягом всього будівництва, а складені на час перевірки за формою не відповідає ДБН А.3.1-5-2009; відсутні виконавчі схеми на виконані стіни, колони і перекриття; відсутній проект виробництва робіт; відсутній акт закінчення внутрішньомайданчикових підготовчих робіт готовності обєкту до початку будівництва. Також відповідач зазначив, що в результаті перевірки актів виконаних робіт за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року, які пройшли перевірку на відповідність вимогам ДБН Д.1.1.-2000, застосованим коефіцієнтам, проектній документації та договору, було виявлено, фінансове расходження у сумі 1530044,51грн., зазначена сума утворилась в результаті застосування невідповідних коефіцієнтів, завищення прямих витрат, витрат на трудозатрати, завищення годин роботи будівельних машин і механізмів за вищевказаний період.

01.06.2013р. позивачем надано пояснення по справі, за якими зазначено, що грошові кошти у розмірі 15800,00грн. за платіжним дорученням №12251002 були зараховані 25.06.2010р. у рамках договору генерального підряду №52/8/10, та грошові кошти у розмірі 30000,00грн. за платіжним дорученням №521710018 були зараховані 17.11.2010р. у рамках договору генерального підряду №52/8-10. Також надав уточнення до розрахунку інфляційних втрат та 3% річних та розрахунок суми заборгованості.

03.06.2013р. позивачем надано пояснення по справі, за якими зазначено, що грошові кошти у розмірі 30000,00грн. були зараховані згідно з платіжним дорученням №9453 від 14.07.2010р. в рамках спірного договору, до яких долучено копію меморіального ордеру №9453 від 14.07.2010р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Під час судового розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представників сторін, суд встановив:

01.07.2010р. між СПД ФЛ ОСОБА_2 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбасбудінвест» (підрядник) укладено договір генерального підряду №52/8-10 (далі Договір), за умовами якого підрядник зобовязується за завданням замовника виконати будівельно-монтажні роботи на обєкті Адміністративна будівля по бул.Шевченко в Калінінському районі м.Донецька та ввести обєкт в експлуатацію, а замовник зобовязується прийняти виконані роботи та оплатити їх згідно умовам договору (п.1.1. Договору).

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано ані змін, ані доповнень щодо виконання умов Договору, крім тих, що додані до позовної заяви.

Доказів визнання в судовому порядку вказаного Договору недійсним сторонами суду не представлено.

За п.14.1. Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до п.2.1. Договору вартість робіт визначається на підставі динамічних договірних цін, які складаються по етапам робіт, що виконуються та які є невідємною частиною договору, додаток №1,2 до цього договору.

Згідно з п.3.1. Договору підрядник зобовязується виконати та здати замовнику роботи, передбачені п.1.1. цього договору, до 01 липня 2012р., за умови своєчасної поетапної видачі замовником проектної документації та належного фінансування.

Відповідно до п.4.1. Договору фінансування робіт, доручених для виконання підряднику, здійснюється замовником в національній валюті України гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

За п.10.1. замовник здійснює поетапну (щомісячну) прийомку робіт. Підрядник наприкінці кожного місяця виконання робіт надається замовнику акт приймання виконаних підрядних робіт (КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (КБ-3), підписані зі свого боку. Замовник протягом пяти днів перевіряє реальність акту, довідки, при необхідності сумісно з підрядником корегує і підписує та повертає один екземпляр підряднику.

П.10.2. Договору визначено, що у випадку мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи сторони складають акт з переліком виявлених дефектів (недоробок).

Так, сторонами складено довідки про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2010р., за грудень 2010р., за червень 2011р., за липень 2011р., за серпень 2011р., за вересень 2011р., за жовтень 2011р., за листопад 2011р., за грудень 2011р., за січень 2012р., за лютий 2012р., за березень 2012р., за квітень 2012р., за травень 2012р., за червень 2012р., за липень 2012р., за серпень 2012р., за вересень 2012р. та акти приймання виконаних робіт №1 за листопад 2010р., №2 за листопад 2010р., №1 за грудень 2010р., №1 за червень 2011р., №2 за червень 2011р., №1 за липень 2011р., б/н за серпень 2011р., за вересень 2011р., б/н за жовтень 2011р., б/н за листопад 2011р., б/н за грудень 2011р., б/н за січень 2012р., б/н за лютий 2012р., б/н за березень 2012р., б/н за квітень 2012р., б/н за травень 2012р., б/н за червень 2012р., б/н за липень 2012р., б/н за серпень 2012р., б/н за вересень 2012р., на загальну суму 5962453,79грн., які підписані з обох сторін та підписи скріплені відбитками печаток підприємств. Отже, суд робить висновок, що виконанні роботи за Договором прийняті без заперечень.

Посилання відповідача на той факт, що в результаті перевірки актів виконаних робіт за період з листопада 2010 року по вересень 2012 року, які пройшли перевірку на відповідність вимогам ДБН Д.1.1.-2000, застосованим коефіцієнтам, проектній документації та договору, було виявлено, фінансове расходження у сумі 1530044,51грн., зазначена сума утворилась в результаті застосування невідповідних коефіцієнтів, завищення прямих витрат, витрат на трудозатрати, завищення годин роботи будівельних машин і механізмів за вищевказаний період, судом не приймається з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Так, приписами ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України Замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Отже, враховуючи, що при прийомці робіт замовник, як вище встановлено прийняв виконані роботи за період з листопада 2010р. по вересень 2012р. без заперечень та зауважень, шляхом підписання актів уповноваженими особами, вищезазначені посилання замовника на невідповідність фактично виконаних робіт на роботи, визначені в актах є безпідставним та таким, що не спростовує висновків суду, встановлених вище.

За п.4.2. Договору замовник фінансує роботи в наступному порядку:

4.2.1. При виконанні загально будівельних робіт попередня оплата у розмірі 50% вартості, яка здійснюється протягом трьох банківських днів з дня підписання цього договору.

4.2.2. При виконанні загальновиробних робіт авансування здійснюється на придбання матеріалів у розмірі 100% їх вартості на підставі відповідних заявок підрядника протягом трьох банківських днів з моменту їх передачі замовнику (в т.ч. уповноваженому представнику). Оформлення заявок допускається у вигляді рахунків-фактур.

4.2.3. Розрахунки за виконані роботи здійснюються згідно актам приймання-передачі виконаних підрядних робіт та довідкам про вартість виконаних підрядних робіт протягом пяти банківських днів кожний раз після їх підписання.

В матеріалах справи містяться банківські виписки та копії платіжних доручень, за якими сплачено за Договором суму грошових коштів у розмірі 4850700,00грн.

Проте, залишились несплаченими виконані роботи частково за актом б/н за квітень 2012р., б/н за травень 2012р., б/н за червень 2012р., б/н за липень 2012р., б/н за серпень 2012р., б/н за вересень 2012р.

Відтак, з 11.05.2012р. виникла заборгованість у розмірі 228634,62грн. за актом б/н за квітень 2012р., з 08.06.2012р. за актом б/н за травень 2012р. 422394,19грн., з 07.07.2012р. за актом б/н за червень 123691,45грн., з 08.08.2012р. за актом б/н за липень 2012р. 88674,92грн., з 08.09.2012р. за актом б/н за серпень 2012р. 139757,77грн., з 06.10.2012р. за актом б/н за вересень 2012р. 108600,84грн.

Посилання відповідача на той факт, що останнім на виконання умов Договору були сплачені грошові кошти за розписками від 16.11.2010р. на суму 30000,00грн., від 29.11.2010р. 30000,00грн., від 10.06.2011р. 150000,00грн., від 30.11.2012р. 68326,00грн. судом до уваги не приймаються з наступних підстав.

Правила здійснення платежів за грошовими зобовязаннями, що виникають в господарських відносинах встановлені положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, правове регулювання грошових зобовязань закріплено в Законі України «Про банки і банківську діяльність», Законі України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», а також в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. N 22, яка встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

При здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунків по інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами і звичаями ділового обороту. Законодавство встановлює такі види платіжних інструментів, як меморіальний ордер; платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; платіжна вимога; розрахунковий чек; акредитив. Також можуть використовуватися векселі та спеціальні платіжні засоби, зокрема платіжні картки. Для здійснення розрахунків суб'єкти господарювання самостійно обирають платіжні інструменти (за винятком меморіального ордера) і зазначають їх під час укладення договорів.

Регламентація готівкового обігу здійснюється Положенням про порядок ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. N 637. Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки провадяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Готівкові розрахунки субєктів господарювання провадяться як за рахунок засобів, отриманих з кас банків, так і за рахунок наявної виручки, і здійснюються через касу підприємств з веденням касової книги встановленої форми.

При цьому, суд зазначає, що Постановою Правління Національного банку України №32 від 09.02.205р. «Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку» встановлено граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами відповідно до п.2.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за №40/10320, у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Крім того, як вище зазначалось, п 4.1. Договору встановлено, що фінансування робіт, доручених для виконання підряднику, здійснюється замовником в національній валюті України гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

Дослідивши, вище перелічені розписки, судом встановлено, що в розписці від 16.11.2010р. зазначено, що ОСОБА_5 отримав від СПД «Шенгарт» готівку в сумі 30000,00грн. для виконання будівельно-монтажних робіт на обєкті б.Шевченко, в розписці від 29.11.2010р. зазначено, що ОСОБА_5 отримав від СПД «Шенгарт» готівку в сумі 30000,00грн. для виконання будівельних робіт на обєкті б.Шевченко, в розписці від 10.06.2011р. зазначено, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_2 готівку в сумі 150000,00грн. на будівельні робіт на обєкті адмінбудівля по б.Шевченко, в розписці від 30.11.2012р. зазначено, що ОСОБА_7 отримав від СПД ФЛ ОСОБА_2 готівку в сумі 68326,00грн. в рахунок оплати за договором генерального підряду №№52/8-10 від 01.07.2010р. на будівельні матеріали та за будівельно-монтажні роботи.

Однак вказані вище розписки не є належним доказом, що підтверджує оплату вартості робіт за Договором, виконання зобовязання замовник а перед підрядником, у звязку із тим, що вказаний спосіб здійснення розрахунків не передбачений вищенаведеними нормативними актами та Договором, що регулюють порядок здійснення готівкових розрахунків між підприємствами (підприємцями).

Крім того, враховуючи, що в розписках зазначено суми, які перевищують встановлений ліміт здійснення готівкових розрахунків, вищевказані перерахування, якщо і мали місце бути, то виключно у безготівковій формі, порядок здійснення якої також наведений судом вище.

Також суд зазначає, що зі змісту розписок від 16.11.2010р., від 29.11.2010р., від 10.06.2011р. вбачається, що готівкові розрахунки проводились між особами, одна з якою не є субєктом підприємницької діяльності та не виступає від імені підрядника.

За приписами ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказані розписки не підтверджують факту отримання підрядником від замовник грошових коштів у розмірі 278326,00грн. за виконанні роботи за Договором.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашення вищезазначеної заборгованості відповідачем суду не представлено.

Щодо посилання відповідача на п.15.3. Договору, як на підставу утримання грошових коштів за несвоєчасно виконані роботи суд зазначає наступне.

За п.15.3. Договору замовник при проведенні розрахунків має право утримати частину коштів, які належать до виплати підряднику, якщо підрядник виконує свої зобовязання неякісно та несвоєчасно. Сума утриманих коштів повертається підряднику потягом двох робочих днів після підписання акту прийому-передачі виконаних підрядних робіт.

Відтак, враховуючи, що предметом вказаної справи є стягнення заборгованості за вже виконані роботи, правові підстави щодо утримання грошових коштів та неоплати вартості належним чином виконаних робіт у відповідача відсутні.

Щодо посилань відповідача на той факт, що останнім сплачено більшу частину грошових коштів 5129026,00грн. є необґрунтованим та таким, що не підтверджується доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 1111753,79грн. є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 9756,41грн. за період з 08.10.2012р. по 22.01.2013р. на суму 1111753,79грн., інфляційні втрати у розмірі 4447,02грн. за період з грудня 2012р. по січень 2013р. на суму 1111753,79грн., пеню у розмірі 48780,98грн. за період з 08.10.2012р. по 22.01.2013р. на суму 1111753,79грн.

За п.12.2. Договору за порушення строків виконання робіт по даному договору підрядник відшкодовує замовнику спричинені цим збитки, а також сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних робіт за кожний день прострочення.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобовязань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Перевіривши розрахунок пені за визначений позивачем період, який не суперечить приписам чинного законодавства, судом встановлено, що при здійсненні розрахунку позивач допустив помилку в частині визначення суми.

Здійснивши розрахунок пені самостійно за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено, що розмірі пені за період з 08.10.2012р. по 22.01.2013р. на суму 1111753,79грн. становить 48780,60грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено також, що позивачем невірно визначено суму нарахування.

Здійснивши перерахунок 3% річних за період з 08.10.2012р. по 22.01.2013р. на суму 1111753,79грн., судом встановлено, що сума вищевказаного нарахування становить 9756,12грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період, визначений позивачем та який не суперечить приписам чинного законодавства, у відповідності до листа Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», судом встановлено, що позивачем вірно визначено суму інфляційних втрат.

Посилання відповідача на протиправність нарахування позивачем 3% річних поряд з пенею, є безпідставним з огляду на наступне.

За ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка є способом забезпечення виконання зобовязання.

А проценти річних, передбачені ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобовязань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Таким чином позовні вимоги щодо стягнення пені та 3% річних підлягають задоволенню частково: пені у розмірі 48780,60грн., 3% річних у розмірі 9756,12грн., вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю у розмірі 4447,02грн.

Крім того, позивач відповідно до змісту позовної заяви просить суд здійснити заходи забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2:

1/2 частини квартири (2-х кімнатна) за адресою: АДРЕСА_1.

На адміністративну будівлю по бульвару Шевченка, 41-в, в Калінінському районі м.Донецька.

На внесок до статутного фонду засновника (учасника) ТОВ «Візон» () у розмірі 8006,00грн. Накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій вказаного підприємства.

На внесок до статутного фонду засновника (учасника) ТОВ «Визон-Елегант» () у розмірі 20850,00грн. Накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій вказаного підприємства.

На внесок до статутного фонду засновника (учасника) ТОВ «Визон-2 Плюс» () у розмірі 7520,00грн. Накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій вказаного підприємства.

На внесок до статутного фонду засновника (учасника) ТОВ «Магазін «Візон 97» () у розмірі 7520,00грн. Накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій вказаного підприємства.

На внесок до статутного фонду засновника (учасника) ТОВ «Сабина» () у розмірі 41000,00грн. Накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій вказаного підприємства.

На внесок до статутного фонду засновника (учасника) ТОВ «Визон 2000» () у розмірі 147377,55грн. Накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій вказаного підприємства.

Підстави подання заяви про вжиття запобіжних заходів та порядок вжиття заходів забезпечення позову визначені розділом Х ГПК України.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Вичерпний перелік підстав забезпечення позову міститься в ст. 67 ГПК України, серед них вказана правова норма визначає:

накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

заборону відповідачеві вчиняти певні дії;

заборону іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд приймає до уваги, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06р. №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33-34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст. ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

Позивач належних та допустимих у розумінні ст.ст.33-34 ГПК України, доказів, що підтверджують можливість виникнення чи наявності обставин, які у подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим провадження у справі не надав. Дослідивши зміст вищевказаної заяви, судом встановлено, що позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів до забезпечення позову.

З огляду на наведене, заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, 837 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасбудінвест», м.Донецьк до відповідача, ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 1111753,79грн., інфляції в сумі 4447,02грн., 3% річних у розмірі 9756,41грн., пені в сумі 48780,98грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 (83000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбасбудінвест» (83086, м.Донецьк, пр.Лагутенко, б.1, ідентифікаційний код 32019358) суму заборгованості у розмірі 1111753,79грн., 3% річних у розмірі 9756,12грн., інфляційні втрати у розмірі 4447,02грн., пені у розмірі 48780,60грн., судовий збір у розмірі 23494,75грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 03.06.2013р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2013р.

Головуючий суддя Ю.В. Сич

Суддя А.М. Осадча

Суддя О.О. Кучерява