КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2013 р. Справа№ 5011-52/10778-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: Лук»яненко Є.В. - представник

від відповідача-1: Безносик А.О. - головний спеціаліст

від відповідача-2: Маслянікова В.В. - юрист

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 26.10.2012р.

у справі № 5011-52/10778-2012

за позовом Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів»

до Київської міської ради, Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

про спонукання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 26.10.2012 року у справі № 5011-52/10778-2012 позов задоволено частково, визнано незаконною бездіяльність Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Позов до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено, зобов'язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради підготувати та надати на розгляд чергової сесії Київської міської ради, яка відбудеться після набрання законної сили рішенням суду, проект рішення щодо припинення права позивача користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 1, та про скасування державного акту на право постійного користування землею І-КВ № 005028. В іншій частині в позову відмовлено.

На підставі рішення суду з Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна"по виготовленню цінних паперів" підлягає стягненню 536 грн. 50 коп. судового збору.

На підставі рішення суду з Київської міської ради на користь Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" підлягає стягненню 536 (п'ятсот тридцять шість) грн. 50 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий суд порушив норми процесуального права, оскільки не застосував до спірних правовідносин положення щодо наслідків спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт також зазначає, що Земельним кодексом України не передбачено ні фактичного ні автоматичного переходу права на земельну ділянку, однак місцевий суд припустився порушення матеріального права та дійшов помилкового висновку про те, що після передачі позивачем будинку до комунальної власності, останньому фактично перейшло право користування земельною ділянкою, на які розміщений будинок на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія встановила наступне.

11.01.2001 року Державному підприємству "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" була надана Київською міською радою земельна ділянка, загальною площею 0,4974 гектарів, у постійне користування для експлуатації та обслуговування гуртожитку на вул. Сім'ї Хохлових,1 у Шевченківському районі, на підставі Державного акту на право постійного користування землею І - КВ № 005028, відповідно до рішення VII сесії XXIII скликання Київської міської ради від 27.04.2000 № 111/832 (земельна ділянка), який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 91-4000039.

На підставі Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 275 від 21.02.2006 "Про прийняття - передачу жилого будинку, службового житла, окремо розташованої нежилої будівлі, зовнішніх інженерних мереж, об'єкта соціальної інфраструктури Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" було прийнято рішення про прийняття - передачу жилого будинку № 1 на вул. Сім'ї Хохлових до комунальної власності територіальної громади Шевченківського району у м. Києві.

Вищезазначений будинок було передано позивачем у комунальну власність територіальної громади Шевченківського району м. Києва з 01 листопада 2006 року, що підтверджується відповідним Актом приймання - передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 30.10.2006 року. Згідно зазначеного акту позивачем було передано, а Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківського району у м. Києві прийнято технічну документацію на будинок (технічний паспорт на будинок, схеми надвірних прибудинкових мереж та внутрішніх технічних засобів, іншу виконавчу технічну документацію).

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналізуючи вищенаведене, колегія приходить до висновку, що після передачі позивачем будинку до Комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва, останньому фактично перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений будинок, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (позивача).

Пунктом 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про столицю України місто-герой Київ" місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Положеннями статті 9 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок відноситься до повноважень Київської міської ради, крім того, відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні ради.

Відповідно до Положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), що затверджене рішенням Київської міської ради від 19 грудня 2002 p. N 182/342, дане управління організовує видачу державних актів на право власності на землю і право користування землею, оформлення та видачу договорів оренди земельних ділянок та здійснює їх реєстрацію.

Згідно рішення Київради від 29 травня 2003 року N433/593 „Про забезпечення ефективного землекористування в місті Києві" Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) доручено у повному обсязі здійснювати підготовку документів, що посвідчують право власності та право користування, відповідно до пункту "з" статті 9 та пункту „є" статті 184 Земельного кодексу України.

Позивач звернувся до відповідачів листом № 74000-02/1197 від 24.04.2008 року з проханням прийняти рішення щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою за адресою м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 1.

Листом від № 03-23/19564 від 23.05.2008 року відповідач-2 повідомив позивача про те, що особі, яка має намір оформити земельну ділянку необхідно звернутись до відповідача-1.

Відповідно до ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Частинами 3, 4 статті 142 Земельного кодексу України встановлено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Припинення права користування в даному випадку відбувається виключно з добровільної волі землекористувача, проте чинне законодавство вимагає юридичного оформлення такої відмови, і в даному випадку це має бути рішення Київської міської ради.

Користуючись своїм правом добровільної відмови від права користування землею, позивач неодноразово звертався до відповідачів з листами від 11.06.2008 № 74000-02/1640, від 16.03.2009 № 74000-02/628 з проханям прискорити підготовку проекту рішення про припинення користування земельною ділянкою та скасування державного акту на землю.

Листом від 23.04.2009 № 03-23/11675 відповідач-2 повідомив позивача про необхідінсть замовлення ним технічної документації про припинення права постійного користування земельною длянкою.

Листом від 11.06.2009 № 74000-02/1372 позивач звернувся до відповідача-1 з проханням прийняти рішення про припинення позивачу права користування земельною ділянкою та скасування Державного акту на право постійного користування землею від 11.01.2001 серії І - КВ № 005028

Однак, листом від 08.07.2009 року № 02-23/18772 відповідачем-2 було повідомлено позивача про необхідність звернутись до землевпорядної організації, що має ліцензію на виконання зазначених видів робіт, для замовлення технічної документації про припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 3.12 Положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 № 182/342, відповідач-2 відповідно до покладених на нього завдань готує та подає в установленому порядку проекти рішень відповідача-1, а також подає свої висновки з питань, зокрема, розпорядження землями в межах міста Києва.

Позивач листом № 74000-02/2281 від 14.08.2009 року звернувся до відповідача-1 з проханням повідомити якими нормами діючого законодавства передбачено обов'язок позивача замовляти технічну документацію про припинення права користування.

Листом № 03-23/27895 від 06.10.2009 року відповідач-2 повідомив позивача про те, що для вирішення порушенного питанні необхідно надати надати нотаріально посвідчені копії документів, що свідчать про перехід права власності на будівлі та споруди до іншої юридичної (або фізичної) особи, установчі документи та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копії свідоцтва про державну реєстрацію. Однак відповідачем-2 не зазначено, на підставі яких норм діючого законодавства він керувався.

Позивач листом № 74000-02/3017 від 19.10.2009р. надав відповідачу-1 документи, які свідчать про перехід права власності на будівлі, та знову попросив відповідача-1 прийняти рішення про припинення позивачу права постійного користування землею.

Однак, листом від 03.11.2009р. № 02-34/31061 відповідач-2 повідомив позивача про необхідність замовлення технічної документації про припинення права постійного користування.

Позивач листами № 74000-02/2718 від 07.12.2011 року, № 74000-02/697 від 12.03.2012 року звертався до відповідачів про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою та скасування Державного акту на право постійного користування землею від 11.01.2001 серії І - КВ № 005028.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було вчинено усі необхідні дії та надано усі необхідні документи відповідачам для оформлення та прийняття рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою та скасування Державного акта на право постійного користування землею серії І-КВ № 005028 від 11.01.2001 року.

Однак, а порушення відповідачами вимог чинного законодавства, відповідне рішення щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою за адресою м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 1 не прийнято, Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ № 005028 від 11.01.2001 року не скасовано.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Такий спосіб захисту кореспондується і з приписами статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено можливість захисту прав і законних інтересів суб'єкта господарювання шляхом припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, про те, що позовні вимоги Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" в частині визнання незаконною бездіялності відповідача-1 та відповідача-2 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, наведені обставини також є підставою для задоволення заявлених вимог в частині зобов'язання відповідача-2 підготувати та надати на розгляд чергової сесії Київської міської ради, яка відбудеться після набрання законної сили рішенням суду, проект рішення щодо припинення права позивача користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 1, та про скасування державного акту на право постійного користування землею І-КВ № 005028.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Київську міську раду розглянути проект рішення на черговій сесії Київської міської ради, яка відбудеться після набрання законної сили рішенням суду, проект рішення щодо припинення права позивача користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 1, та про скасування державного акту на право постійного користування землею І-КВ № 005028 задоволенню не підлягають, оскільки норми процесуального закону не передбачають вирішення спору на майбутнє, що, зокрема, визначено у п. 4 ч. 1 ст. 84 ГПК, де зазначено, що резолютивна частина рішення має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог; висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Оскільки порушення відповідачем цивільного права позивача триває і на момент розгляду справи, то перебіг строку позовної давності на час розгляду справи у суді не сплив, а тому у даному випадку підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Крім того, під час розгляду справи відповідачі посилались на підвідомчість данного спору адміністративному суду, а не господарському. Зазначені доводи колегія не приймає до уваги, виходячи з наступних підстав.

Виходячи з положень ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій належать до компетенції адміністративних судів.

Натомість при вирішенні заявлених вимог у даній справі, відповідачі виступають рівноправними суб'єктами земельних відносин, дії яких спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею, діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок, і не є суб'єктами владних повноважень по відношенню до позивача. Зазначене, зокрема, підтверджується і позицією Верховного суду України викладеною у постанові від 27.04.2010 року.

Згідно п.1.3. Постанови № 6 від 17.05.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів ІІІ-ІV ЗК України: про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності н земельні ділянки, вилічення цих ділянок з користування і про зобов»язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства.

Посилання відповідачів на те, що рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 № 457/1867 «Про порядок передачі (надання) земельних ділянок в користування або у власність у місті Києві» передбачено обов'язок позивача замовляти технічну документацію про припинення права користування земельною ділянкою за адресою м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 1, не приймається колегією до уваги, оскільки зазначеним рішенням не встановлено такий обов»язок юридичної або фізичної особи при добровільній відмові від права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, інші порушення норм процесуального та матеріального права, які, на думку апелянта, були допущені судом першої інстанції, як необґрунтовані та такі, що спростовуються обставинами справи та зібраними у ній доказам.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 26.10.2012 року у справі № 5011-52/10778-2012 залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-52/10778-2012 повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя Тищенко А.І.

Судді Михальська Ю.Б.

Отрюх Б.В.