УХВАЛА

Справа № 910/11239/13 30.07.13

За позовом Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі: Міністерства інфраструктури України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту
до Приватного підприємства "Топаз ЛТД."
про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 77 324,91 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача-1 Єрофеєва А.В. (дов. № 3458/15/14-13 від 17.06.2013 року)
від позивача-2Єрофеєва А.В. (дов. № 3458/15/14-13 від 17.06.2013 року)
Калашніков Р.В. (дов. № 38/10-10/608 від 04.07.2013 року)
від відповідача не з'явився
від прокуратуриГрищенко М.А. посвідчення № 011875 від 28.10.2012 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Заступник прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі: Міністерства інфраструктури України (надалі по тексту - позивач - 1) та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (надалі по тексту - позивач - 2) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Топаз ЛТД." (надалі по тексту - відповідач) про зобов'язання відповідача виконати вимоги договору № 38-14-3-23 про закупівлю товарів за державні кошти від 23.10.2012 року та поставити на користь Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту бензин А-95 - в кількості 3 270 літрів, А-76 в кількості 13 750 літрів, дизельне паливо в кількості 93 500 літрів впродовж 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2013 року порушено провадження у справі № 910/11239/13, слухання справи призначено на 05.07.2013 року.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 05.07.2013 року справу № 910/11239/13 передано для розгляду судді Гулевець О.В., у зв'язку з перебуванням судді Стасюка С.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.201 року суддя Гулевець О.В. прийняла справу № 910/11239/13 до свого провадження, розгляд справи призначено на 30.07.2013 року.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 18.07.2013 року справу № 910/11239/13 передано для розгляду судді Стасюку С.В., у зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2013 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/11239/13 до свого провадження, розгляд справи призначено відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 05.07.2013 року.

Представник відповідача в судове засідання 30.07.2013 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 05.07.2013 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 30.07.2013 року представники учасників судового процесу підтримали подане клопотання про забезпечення позову, відповідно до якої просять суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти відповідача на будь - яких рахунках в розмірі позову обгрунтовуючи це тим, що Приватне підприємство "Топаз ЛТД." на протязі тривалого часу не виконувало своїх зобов'язань, прицьому у відповідях на претензії посилалося на наявність багатьох чинників обєктивного порядку, що не є обгрунтуванням не виконання зобов'язань за договором, тому вбачається що у приватного підприємства наявні проблеми фінансового характеру.

Приписами статті 66 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду .

Відповідно до пункту 3 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 року № 02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з пунктом 1.1 Роз'яснення Вищого господарського суду України від 12.12.2006 року № 01-8/2776 "Про деякі питання практики застосування забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможній такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до вищезазначеного Роз'яснення від 12.12.2006 року № 01-8/2776 у випадку звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано суду належних доказів, також з матеріалів позовної заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, держави. Окрім того, позивачем не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем не представлено доказів, які б свідчили, що відповідач має намір закрити свій поточний рахунок, вказаний позивачем у позовній заяві, на якому знаходяться грошові кошти (або будь - які інші рахунки відповідача) на які позивач просить накласти арешт. Крім того, відповідно до частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності суд враховує, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном може призвести до незворотних наслідків.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що накладення арешту на грошові кошти відповідача, може унеможливити подальшу господарську діяльність даного господарюючого суб'єкта, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. В забезпечені позову відмовити.

Суддя С.В. Стасюк