ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.05.2013р. Справа № 905/1807/13-г

Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Краматорськ (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до відповідача Донецької обласної організації працівників освіти і науки України

про стягнення 163715,00грн.

в засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 24.03.2012р.,

від відповідача: не з'явився.

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Донецької обласної організації працівників освіти і науки України про стягнення 162815,00грн.

Ухвалою від 15.03.2013р. господарський суд Донецької області прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі №905/1807/13-г.

Ухвалою від 07.05.2013р. господарський суд Донецької області за клопотанням сторін на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виникнення у останнього права вимоги грошових коштів у розмірі 85125,49грн., яке виникло з фактичних дій сторін на підставі договірної ціни на суму 86347,49грн., локального кошторису №2-1-1 на загально будівельні роботи на суму 78118,00грн., які підписані 31.03.2010р., підсумкової відомості на суму 1222,19грн., розрахунку загальновиробничих витрат на суму 6337,00грн. та залишку за позадоговірними відносинами за справою №18/252пд внаслідок проведення в межах справи судової експертизи 77689,51грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договірної ціни, локального кошторису №2-1-1, підсумкової відомості ресурсів, акту приймання виконаних будівельних робіт за 2010р., висновку будівельно-технічної експертизи №37/3 від 26.07.2011р., листів №01/15-216 від 12.11.2010р., б/н від 29.02.2012р., поштового повідомлення від 29.03.2012р., постанови Донецького апеляційного господарського суду №18/235 від 22.11.2011р., постанови Донецького апеляційного господарського суду №5006/9/26/2012 від 08.08.2012р., локального кошторису №2-2-1 на загальнобудівельні роботи по поточному ремонту їдальні, корпусів 1, 2, 2, 4, 5, 6, 7, адмінпункту, бані ДОЛ «Ластівка», договірної ціни б/н на загальнобудівельні роботи по поточному ремонту їдальні, корпусів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, адмінпункту, бані ДОЛ «Ластівка», листа №02/4-333 від 05.04.2011р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224-229 Господарського кодексу України.

27.03.2013р. до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, за якою останній просив суд стягнути з відповідача 163715,00грн. та також нормативно обґрунтовує ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224-229 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 54, 56, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана заява за своєю суттю є заявою про збільшення позовних вимог, у зв'язку із чим, враховуючи приписи ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд продовжив розгляд справи з її урахуванням.

01.04.2013р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, за яким останній заперечує проти позовних вимог та зазначає, що жодних договірних відносин між сторонами з предметом про виконання робіт згідно до вказаної кошторисної документації не було, факт виконання робіт на загальну суму 335000,00грн. не є доведеним, також не є доведеним факт згоди відповідача з якимись іншими роботами, окрім робіт передбачених договором підряду №3. Посилається на відсутність належних доказів направлення позивачем на його адресу спірних актів виконаних робіт. Зокрема, зазначає, що позивач надав повідомлення про вручення поштового відправлення як належний доказ направлення відповідачу актів приймання будівельних робіт на суму 85125,00грн., проте заперечує проти вказаних доводів, оскільки супровідний лист складено 29.02.2012р. (через 2 роки після вказаної дати виконання позивачем робіт), а лист відправлено лише 29.03.2012р., тобто через місяць після складання листа, та опису вкладення до листа позивачем не надається. Також зазначає, що при розгляді справи неможна посилатись на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2012р. по справі №5006/9/26/2012 як на підставу звільнення від доказування, що передбачена ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки експертиза набуває статусу судової лише у разі призначення її у відповідній справі. Крім того, відповідач послався на невизначеність позивачем правової природи стягуваних сум. На підтвердження своїх доводів відповідач надав копії договору підряду №3 від 01.06.2010р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2010р., акту приймання виконаних будівельних робіт №2 за червень 2010р., банківських виписок, акту виявлених недоліків від 16.11.2010р., листа №02/4-31 від 16.01.2013р., договору №07-05/2010 від 07.05.2010р., акту здачі-приймання виконаних робіт б/н та дати.

Як вище зазначалось, нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224-229 Господарського кодексу України.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає правила відшкодування збитків, а також інших способів відшкодування майнової шкоди.

Приписами ст. 218 Господарського кодексу України встановлено підстави господарсько-правової відповідальності.

Статті 224-229 Господарського кодексу України присвячені відшкодуванню збитків у сфері господарювання.

У судовому засідання 01.04.2013р. господарський суд Донецької області розпочав розгляд справи по суті.

В порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивачем до початку розгляду справи по суті заяв про зміну предмету або підстави позову до суду не надавалось.

15.04.2013р. позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення, за якими останній зазначив, що у резулятивній частині позову при перерахуванні статей, що є підставами позову, шляхом механічної опечатки вказані ст. 218-229 ГК України замість ст. 317 ГК України, ст.ст. 527, 530, 625, 874, 886 ЦК України, що не відповідає змісту складеної заяви. Та надав клопотання про виправлення описки, замінивши ст.218-229 Господарського кодексу України на ст.317 Господарського кодексу України, ст.ст. 527, 530, 625, 874, 886 Цивільного кодексу України.

Дослідивши вказану заяву та уточнення до неї від 01.04.2013р., господарський суд дійшов висновку, що остання за своєю правовою природою є заявою про зміну предмету позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

За приписами п.3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Таким чином, оскільки вищевказану заяву про зміну предмету позову подано після того, як судом розпочато розгляд справи по суті, її прийняття в даній справі є неприпустимим, оскільки порушує норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, господарський суд в подальшому здійснював розгляд справи за первісно заявленими вимогами.

Тобто, предметом вказаної справи є стягнення з відповідача збитків у розмірі 163715,00грн.

Відповідно до вищенаведених письмових пояснень позивача, останній зазначає, що між сторонами не було укладено письмового договору підряду, а отже і письмового узгодження договору, відповідно до п.3.4. Положення ДОТ «Ластівка», не було, взаємовідносини між сторонами тривали з 2006р., з 2006р. щорічно надавались послуги по забезпеченню продуктами харчування та виконання ремонтних робіт та жоден з них не містить узгодження власника, відтак, відсутність письмового узгодження власника не є підставою для несплати за виконані, відповідно до підписаного кошторису, підрядні роботи.

08.05.2013р. позивачем надано письмові пояснення, за якими зазначено, що оскільки 16.04.2013р. у судовому засіданні судом не прийнято у якості фактів, встановлених відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, виконання позивачем підрядних робіт на суму 85125,00грн. до дати укладання договору №3 від 01.06.2010р., позивач просить розглянути долучений до справи витяг з висновку №37/3 будівельно-технічної експертизи, як доказ виконання вищевказаних робіт та окремо виконаних позадоговірних робіт на суму 78589,51грн. Також зазначив, що оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено внесення виправлень до позовних заяв, разом з тим він їх і не забороняє, а отже, дії позивача є у правовому колі Господарського процесуального кодексу України.

28.05.2013р. відповідачем надано письмові пояснення, за якими зазначено, що справа між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав вже розглянута господарським судом Донецької області, а також Донецьким апеляційним господарським судом (справа №5006/9/26/2012), у зазначеній справі позивачу вже відмовлено у відшкодуванні збитків у розмірі 85125,00грн., у зв'язку із чим, провадження у справі у цій частині має бути припинено на підставі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представників сторін, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи та як зазначає позивач, на підставі договірної ціни на суму 86347,49грн., локального кошторису №2-1-1 на загальнобудівельні роботи на суму 78118,00грн., підсумкової відомості на суму 1222,19грн., розрахунку загальновиробних витрат на суму 6337,00грн. у період з 31.03.2010р. по 25.05.2010р. ним, як підрядником, були виконані ремонтні роботи з поточного ремонту (корпус 1, 2, 3, 4, 5, 6) дитячого оздоровчого табору «Ластівка» в Брусіно».

Виконані вище роботи, як посилається позивач, залишились не оплаченими на суму 85125,49грн., та направлений останнім на адресу замовника акт виконаних робіт форми КБ-2в на вищевказану суму відповідач не підписав.

У зв'язку із чим, на думку позивача, виникли підстави вимагати стягнення суми у розмірі 85125,49грн., яка, враховуючи нормативне обґрунтування, наведене позивачем в позовній заяві та уточненні до позовної заяви, за своєю правовою природою є збитками.

Одночасно, 22.05.2012р. господарським судом Донецької області було винесено рішення по справі №5006/9/26/2012 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Краматорськ до відповідача, Донецької обласної організації працівників освіти і науки України про стягнення збитків у сумі 85125,00грн., яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Підставами виникнення збитків по справі №5006/9/26/2012 є несплата відповідачем вартості виконаних позивачем ремонтних робіт у період з 31.03.2010р. по 25.05.2010р. з поточного ремонту (корпус 1, 2, 3, 4, 5, 6) дитячого оздоровчого табору «Ластівка» в Брусіно» на підставі договірної ціни «Поточний ремонт (корпус 1, 2, 3, 4, 5, 6) дитячого оздоровчого табору «Ластівка» в Брусіно» складена за цінами станом на 31.03.2010р. на суму 86347,49грн. без ПДВ, локального кошторису №2-1-1 на загально будівельні роботи «Поточний ремонт»(корпус 1, 2, 3, 4, 5, 6) дитячого оздоровчого табору «Ластівка» в Брусіно» складений за цінами станом на 31.03.2010р на суму 78118,00грн. без ПДВ, підсумкової відомості ресурсів з поточного ремонту (корпус 1, 2, 3, 4, 5, 6) дитячого оздоровчого табору «Ластівка» в Брусіно» складена за цінами станом на 31.03.2010р. на суму 33309,65грн. у тому числі поставка замовника у сумі 1222,19грн., розрахунку загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 з поточного ремонту (корпус 1, 2, 3, 4, 5, 6) дитячого оздоровчого табору «Ластівка» в Брусіно» на суму 6337,00грн. Предметом відповідно - стягнення реальних збитків, понесених позивачем через невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань.

Вказане рішення господарського суду постановою від 08.08.2012р. Донецького апеляційного господарського суду залишено без змін.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у справі №5006/9/26/2012 ті ж самі сторони, підстави та предмет позову, що і у справі №905/1807/13-г щодо стягнення збитків у розмірі 85125,00грн.

Згідно п.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином, у зв'язку з тим, що відносно позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 85125,00грн. з Донецької обласної організації профспілки працівників освіти і науки України є рішення господарського суду Донецької області, суд припиняє провадження у справі у цій частині.

Щодо стягнення суми збитків у розмірі 78590,00грн. господарський суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач, факт виконання робіт останнім підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи, за яким визначено об'єм та вартість виконаних робіт, як за договором на суму 164937,00грн., а залишок за позадоговірними відносинами за справою №18/252пд внаслідок проведення в межах справи судової експертизи становить 78589,51грн. Так позивач посилається, на той факт, що на підставі акту виконаних робіт на суму 86347,49грн. за період з 31.03.2010р. по 25.05.2010р. ФОП ОСОБА_4 виконано робіт на суму 85125,49грн., окрім цього відповідно до висновку №37/3 судової будівельно-технічної експертизи від 26.07.2011р. загальна вартість виконаних робіт за вказаний період складає 164937,00грн., тобто додатково виявлено неоплачених робіт на суму 78589,51грн.

Дослідивши висновок судової будівельно-технічної експертизи №37/3 від 26.07.2011р., судом встановлено, що на вирішення експертизи були поставлені питання щодо встановлення факту виконання робіт на об'єкті: корпуси №1, 2, 3, 4, 5, 6 ДОТ «Ласточка», розташованого в ст.Брусіно Донецької області, які викладені в акті виконаних робіт форми Кб-2в б/н, вартості зазначених робіт та інш. Крім того, експертом за власною ініціативою надано відповідь на питання: які роботи фактично були виконані на об'єктах: корпуси №1, 2, 3, 4, 5, 6 ДОТ «Ластівка», які не увійшли в акт виконаних робіт форми КБ-2в за червень та яка їх вартість.

Як вбачається з висновку експертизи, судовим експертом встановлено, що вартість будівельно-монтажних робіт, які не увійшли в акт виконаних робіт форми КБ-2в за червень та були фактично виконані на об'єктах: корпуса №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, їдальня, адміністративний корпус, медичний пункт, павільйон, лавки та баки для води ДОЛ «Ластівка», згідно локального кошторису №2-2-1 з урахуванням матеріалів складає 147333,00грн. за цінами на 2010р., вартість виконаних будівельно-монтажних робіт з урахуванням договірної ціни складає 164037,00грн.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку, що спірна сума грошових коштів за своєю правовою природою є сумою вартості виконаних робіт, виконаним зобов'язанням позивача, яке виникло з договірних правовідносин між сторонами.

Проте, позивач в зазначеній позовній заяві просить стягнути спірну суму грошових коштів, посилаючись на приписи ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224-229 Господарського кодексу України, тобто - збитки.

Згідно ч.2. ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Проте на позивачеві лежить обов'язок довести суду згідно ст.33 ГПК України наступне:

- по-перше, факт заподіяння йому збитків;

- по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань;

- по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги: а) вид (склад) збитків; б) наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди). Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Частиною 2 ст.623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Вказані фактичні обставини викладаються у позовній заяві як підстави позовних вимог та підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, позивачем не доведено суду самого факту заподіяння останньому збитків з боку відповідача у розмірі 78590,00грн. у розумінні приписів чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення збитків у розмірі 78590,00грн. не підлягають за огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, п.2 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі №905/1807/13-г в частині стягнення збитків у розмірі 85125,00грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Краматорськ до відповідача, Донецької обласної організації працівників освіти і науки України в частині стягнення збитків у розмірі 78590,00грн.

У судовому засіданні 28.05.2013р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2013р.

Суддя Ю.В. Сич