Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" травня 2013 р. Справа № 906/504/13

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенко О.М.

за участю представників сторін:

прокурора: Прус А.В. (посвідчення №003142 від 07.09.12)

від 1-го відповідача: ОСОБА_1 (довіреність №18-5/1237 від 25.05.12)

від 2-го відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №21 ВІД 11.01.13)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави

до 1) Житомирської районної державної адміністрації (м.Житомир)

2) Відкритого акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" (м.Житомир)

про визнання незаконним розпорядження голови райдержадміністрації від 05.03.2007 №206 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 23.04.2007р.

Житомирський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про визнання незаконним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №206 від 05.03.07 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж та передачі в оренду земельної ділянки водного фонду площею 6,9030 га ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" для рибогосподарських потреб на території Туровецької сільської ради", про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 6,9030 га, укладеного між Житомирською районною державною адміністрацією та ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" 23.04.07., що зареєстрований в Житомирському районному відділі Житомирської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 23.04.07 за №002 та про повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги прокурора грунтуються на тому, що перший відповідач передав в оренду земельну ділянку водного фонду площею 6,9030 га, межі якої не встановлені в натурі, другому відповідачу без виготовлення проекту землеустрою.

23.04.13 до суду надійшов відзив на позовну заяву №430, в якому ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" позовні вимоги не визнає з тих підстав, що на час винесення спірного розпорядження законом не вимагалось розроблення проекту землеустрою.

У письмових запереченнях перший відповідач позов не визнає з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини щодо неприпустимості позбавлення права користування земельною ділянкою з підстав порушень, які допущені органом влади.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів позов не визнали.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Житомирської районної адміністрації №396 від 19.05.06 надано дозвіл другому відповідачу на розробку технічної документації по встановленню меж земельної ділянки водного фонду попередньою площею 4,8 га в натурі (на місцевості) на території Туровецької сільської ради та складенню договору оренди землі, з метою передачі її в оренду другому відповідачу для рибогосподарських потреб. Згаданим розпорядженням зобов'язано другого відповідача замовити в державній або іншій землевпорядній організації, що має ліцензію на право проведення господарської діяльності щодо проведення землевпорядних та землеоцінюючих робіт, розробку технічної документації по встановленню меж вищезгаданої земельної ділянки водного фонду в натурі (на місцевості) та складанню договору оренди землі (а.с.13).

На виконання зазначеного розпорядження другим відповідачем була замовлена у державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру" Житомирської районної філії Держкомзема України технічна документація із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання кадастрового плану з наданням у оренду земельної ділянки ВАТ"Житомирський комбінат силікатних виробів" площею 6,9030га для рибогосподарських потреб із земель Туровецької сільської ради Житомирського району (а.с.30-33).

05.03.2007 Житомирською районною державною адміністрацією винесено розпорядження № 206 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж та передачі в оренду земельної ділянки водного фонду площею 6,9030 га ВАТ Житомирський комбінат силікатних виробів для рибогосподарських потреб на території Туровецької сільської ради. (а.с.24)

На підставі даного розпорядження між Житомирською районною державною адміністрацією та ВАТ Житомирський комбінат силікатних виробів укладено договір оренди від 23.04.2007 земельної ділянки водного фонду площею 6,9030 га, яка розташована на території Туровецької сільської ради Житомирського району. Договір зареєстровано в Житомирському районному відділі Житомирської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру 23.04.2007 за № 02. (а.с.26)

Прокурор вважає, що розпорядження №206 є незаконним.

При вирішенні питання законності розпорядження господарський суд застосовує законодавство, в редакції на час його (розпорядження) прийняття.

Частиною 3 ст. 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", передбачено, що місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

В частині 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що надання земельної ділянки в оренду проводиться у порядку встановленому Земельним кодексом України.

Передача в оренду земельної ділянки врегульовано, зокрема, статтею 124 Земельного кодексу України. Вказана норма передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу, на райдержадміністрацію покладаються функції розпорядження землями за межами населених пунктів, а саме здійснення відчуження земельних ділянок, а також передачу земельних ділянок у постійне користування або оренду.

За п.4 ст.59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Відповідно до частини 3 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

В даному випадку земельна ділянка в оренду передана без зміни цільового призначення та не із земель запасу під забудову. Отже не підлягають застосуванню ст.124 ч.3 та ст.ст. 118, 123 ЗК України, тобто на час винесення розпорядження №206 від 05.03.07 та укладення спірного договору оренди від 23.04.07 закон не передбачав надання в оренду вказаної земельної ділянки на підставі проекту відведення земельної ділянки.

Статтею 25 Закону України "Про землеустрій " визначені види документації із землеустрою, в тому числі і виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 2 "Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", затвердженого Постановою КМ України № 677 від 26.05.2004 року (діяв на момент прийняття оспорюваного розпорядження та укладення договору), зазначено, що проект відведення земельної ділянки розробляється у разі:

- зміни цільового призначення земельної ділянки відповідно до закону;

- надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості).

У відповідності з ч.2 ст.55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою.

В ч.4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на 05.03.07 року) вказано, що невід'ємною частиною договору оренди землі є проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на 05.03.07року) та ч.3 ст.124 Земельного Кодексу України (в редакції станом на 05.03.07 року) не передбачали необхідності в даному випадку розробляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, пунктом 5 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМ України № 2073 від 25.12.1998 року,який діяв станом на 05.03.07, зазначено, що для державної реєстрації договорів оренди землі юридична особа надає в числі інших документів і проект відведення земельної ділянки у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою.

На час винесення спірного розпорядження, другий відповідач виготовив технічну документацію, тобто межі наданої в оренду земельної ділянки були визначені в натурі станом на 05.03.07.

Стаття 122 Земельного кодексу України, на яку посилається прокурор, не регулює спірні правовідносини, оскільки, як вбачається з назви самої статті та її змісту, вона регулює правовідносини щодо надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування (а не в оренду)

Таким чином, суд не вбачає порушень норм чинного законодавства з боку Житомирської районної державної адміністрації при винесенні оспорюваного прокурором розпорядження, тому вимоги прокурора є безпідставними, а позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Прокурор також просить визнати недійсним договір оренди від 23.04.07 укладений між відповідачами, оскільки його укладено на підставі розпорядження Житомирської районної державної адміністрації №206 від 05.03.07, яке прокурор вважає незаконним.

Статтею 210 Земельного кодексу України, передбачено, що угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку визнаються недійсними за рішенням суду.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України містить перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Проаналізувавши положення оскаржуваного договору від 23.04.07 року, судом не встановлено порушення закону, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Таким чином, позовна вимога в частині визнання недійним договору оренди земельної ділянки від 23 квітня 2007 року, укладеного між відповідачами, задоволенню не підлягає.

Вимога щодо повернення земельної ділянки водного фонду загальною площею 6,9030 га до власності держави в особі Житомирської районної державної адміністрації також не підлягає задоволенню, оскільки, є похідною вимогою від вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації та вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою КМ України № 2073 від 25.12.1998 року, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Звідси, ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" є належним орендарем земельної ділянки, оскільки договір оренди від 23.04.07 зареєстрований в Житомирському районному відділі Житомирської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 23.04.07 за №002.

Господарський суд застосовує при розгляді даної справи рішення Європейського суду по правам людини "Стретч проти Об'єднаного Королівства" ( "Stretch v. United Kingdom") від 24.06.03.

17.07.1997 України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і окремі Протоколи до неї, які у відповідності до Закону України від 10.12.91 "Про дію міжнародних договорів на території України" стали невід'ємною частиною національного законодавства.

У відповідності до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

У відповідності з пунктами 32-35 рішення Європейського суду по правам людини "Стретч проти Об'єднаного Королівства" ("Stretch v. United Kingdom") від 24.06.03 майном в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав и основних свобод людини 1950 року, вважається законне и обгрунтоване очікування набути майно чи майнове право по договору, укладеному з органом влади.

Тому ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів", який набув статусу орендаря (право оренди) на підставі зареєстрованого належним чином договору оренди землі, не повинен нести будь-які негативні наслідки, у зв'язку із порушенням органами влади процедури надання земельної ділянки в оренду.

З огляду на викладене господарський суд відмовляє в позові.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.05.13

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати: 1 - в справу