ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2013 р.Справа № 922/3657/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Торговий Дім "Євромет", м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Торговий Дім "Євромет" про стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 131 970,26 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, надав витребувані ухвалою суду документи, які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в призначене судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю присутності уповноваженого представника у призначеному судовому засіданні, також надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти заявлених позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши вищевказане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 2-х місячний термін розгляду справи №922/3657/13 закінчується 29.10.2013 року.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність клопотання сторін про продовження терміну розгляду справи, суд не має процесуальної можливості для відкладення розгляду справи, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та слухає справу в порядку ст.75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень на позов.

Суд, розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне:

30.03.2011 року між ТОВ "Торговий Дім "Євромет" (позивач по справі, Постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач по справі, Покупець) було укладено договір №1, відповідно до умов якого Постачальник прийняв на себе обов'язок постачати Покупцеві ОСОБА_4, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити ОСОБА_4 на умовах даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачем на виконання умов Договору на протязі 2012-2013 років було поставлено відповідачеві ОСОБА_4 на загальну суму 131 970,26 грн.

Відповідно до п.4.1. Договору, оплата узгодженої Сторонами партії ОСОБА_4, що поставляється за цим Договором, здійснюється Покупцем протягом 45-х банківських днів з моменту передачі ОСОБА_4.

Так, в порушення умов Договору, а саме п.п. 1.1., 4.1., відповідачем не було сплачено грошові кошти за поставлений ОСОБА_4, внаслідок чого станом на момент розгляду справи за ним рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 131970,26 грн.

Позивачем 08.07.2013 року в порядку ст. 530 ЦК України на адресу відповідача була направлена претензія №345 про сплату заборгованості за поставлений ОСОБА_4 у розмірі 131 970,26 грн., але вона залишена відповідачем без розгляду.

Надаючи правову оцінку вище викладеним обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованості за поставлений ОСОБА_4 не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів про погашення заборгованості, а також, враховуючи, що відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 131 970,26 грн., суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи, посилаючись на те, що він жодного документа, який би підтверджував його заборгованість перед позивачем не підписував, а тому просить суд призначити у справі судову експертизу для встановлення факту належності підпису відповідача на договорі поставки від 30.03.2011 року та видаткових накладних.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Із заявленого відповідачем клопотання про призначення судової експертизи вбачається, що ті обставини на які посилається відповідач, на його думку, не можуть бути доведені сторонами за допомогою інших засобів доказування, оскільки вирішення питання про ці обставини, їх наявність чи відсутність належить до сфери спеціальних, та належать до кола питань, що вирішуються судовою експертизою.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Торговий Дім "Євромет" (позивач по справі) всі господарські операції, які проводились з ФОП ОСОБА_2 були відображені в податковій звітності, про що свідчать Реєстри виданих та отриманих податкових накладних та витяг по контрагенту ФОП ОСОБА_2 з оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 361 "взаєморозрахунки з покупцями" за період з травня 2012 року по лютий 2013 року включно.

Крім того, доводи відповідача про неукладення договору поставки, непідписання документів та неотримання товару спростовуються доказами наявними у справі, а саме:

- рахунком №1 від 14.04.2011 року на суму 185 178,44 грн., який було

виставлено ФОП ОСОБА_2 за договором №1 від 30.03.2011 року;

- видатковою накладною №0414001 від 14.04.2011 року на загальну суму

185 178,44 грн., де зазначено Договір №1 від 30.03.2011 року та видатковими накладними, копії яких є в матеріалах справи, з власноручними підписами ФОП ОСОБА_2;

- двома платіжними дорученнями №7 від 20.04.2011 року на суму 160 000,00 грн. та №8 від 29.04.2011 року на суму 25 178, 44 грн. на загальну суму 185 178,44 грн., де призначенням платежу зазначено «сплата за метал згідно pax. 1 від 14.04.2011 р. без ПДВ». Дані кошти ФОП ОСОБА_2 сплачував особисто;

- виписками по банківському рахунку в РВ AT «ОТП Банк» за 20.04.2011 року та 29.04.2011 року;

- Договором зберігання №030112 від 03.01.2012 року між ТОВ «ТД «Євромет» та ФОП ОСОБА_2, відповідно якого, а саме пункту 1.1. Зберігач ТОВ «ТД «Євромет» зобов'язується прийняти та зберігати передані Поклажодавцем ФОП ОСОБА_2 матеріальні цінності в асортименті та кількості відповідно до акту прийому - передачі та / або видаткової накладної, а також інших первинних документів, які підтверджують настання наслідків. На підставі вищезазначеного договору матеріальні цінності від ФОП ОСОБА_2 приймалися на зберігання за адресою: м. Харків, вул. Котлова. 95, відповідно до видаткових накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, зважаючи на вищезазначені обставини Договір №1 від 30.03.2011 року між ТОВ «ТД «Євромет» та ФОП ОСОБА_2 є таким, що спрямований на реальне настання правових наслідків, які підтверджуються документально.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищезазначені обставини спростовують ствердження відповідача про не укладання Договору поставки від 30.03.2011 року, тому клопотання про призначення експертизи є необгрунтованим, безпідставним та не несе в собі правового підґрунтя, а є лише засобом затягування судового процесу з метою ухилення від сплати заборгованості.

Окрім того, згідно ст.42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов"язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст.43 цього Кодексу.

За таких обставин підстав для призначення у справі експертного дослідження суд не вбачає, а тому клопотання відповідача залишається без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 22, 33, 41,42,43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61115, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, р/р 5618 в ПАТ "ВТБ Банк" м.Київ, МФО 321767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євромет" (61017, м.Харків, вул.Котлова, 95, , р/р 7963 в АТ "ОТП Банк" м.Київ, МФО 300528) суму основного боргу у розмірі 131 970,26 грн., судовий збір в сумі 2 639,41 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.11.2013 р.

Суддя ОСОБА_1

справа №922/3657/13