ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

17 червня 2013 року Справа № 12/18

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Змеула О.А., розглянувши заяву представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відвід судді в справі № 12/18

за первісним позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до первісного відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про розірвання договору, про усунення перешкод у користуванні майном, про стягнення 62 299,04 грн,

та за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про визнання договору оренди недійсним,

представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 особисто;

від відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю № 364 від 17.04.13;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2Ю.) у червні 2008 р. звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1О.) наступного змісту: розірвати договір оренди торгівельного місця, розташованого по вул. Декабристів, 17/5 у м. Кіровограді, усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням, розташованим по вул. Декабристів, 17/5 у м. Кіровограді; стягнути заборгованість з орендної плати в сумі 3600,00 грн.

У заяві про уточнення позовних вимог від 17.07.2008, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.08.2008 (т. 1 а.с. 21-22), позивач зазначив такі вимоги до первісного відповідача: усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням, розташованим по вул. Декабристів, 17 у м. Кіровограді, яке належить позивачу на праві приватної власності, шляхом виселення ФОП ОСОБА_1; стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за п'ять місяців користування торгівельним місцем, відповідно до умов договору оренди торгівельного місця в сумі 3 000,00 грн.

Первісний відповідач до вирішення спору подав зустрічний позов про визнання недійсним договору оренди торгового місця.

Ухвалою від 02.06.2010 судом прийнято зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди торгового місця для спільного розгляду з первісним позовом.

29.06.2010 ФОП ОСОБА_2 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог у якій зазначено такі вимоги: стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в сумі 41508,78 грн, в т.ч. 22372,55 грн основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 1136,23 грн суми трьох відсотків річних і 18000 грн суми неустойки.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2010 заяву про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду.

Відповідно до ухвали господарського суду від 22.05.2012 у складі судді Макаренко Т.В. провадження у справі було зупинено до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, що розглядалася Ленінським районним судом м. Кіровограда.

До господарського суду 06.03.2013 надійшла заява ФОП ОСОБА_2 про поновлення провадження в справі в звязку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Кіровоградської області № 89 від 06.03.2013 у зв'язку з необхідністю вчинити певні процесуальні дії, враховуючи те, що суддя Макаренко Т.В., у провадженні якої перебувала справа, на даний час тимчасово непрацездатна, реєстром-довідкою про результати автоматичного розподілу справи між суддями від 06.03.2013, справу № 12/18 призначено судді Змеулу О.А.

Відповідно до ухвали господарського суду від 02.04.2013 після отримання належним чином засвідчених судом копій рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2012, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності, та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.02.2013, якою рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2012 залишено без змін, провадження у даній господарській справі було поновлено; розгляд справи призначено на 25.04.2013; ФОП ОСОБА_2 зобовязано надіслати суду пояснення щодо суті своєї заяви від 16.08.2010 про уточнення періоду нарахування неустойки, в якій зазначена загальна сума майнових вимог до первісного відповідача в розмірі 36025,37 грн.

До господарського суду надійшла заява ФОП ОСОБА_2 від 19.04.2013 про збільшення розміру позовних вимог до суми 62299,04 грн. Відповідно до ухвали від 23.04.2013 заяву про збільшення розміру позовних вимог від 19.04.2013 повернуто без розгляду.

Користуючись своїм правом згідно з ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, ФОП ОСОБА_2 25.04.2013 знову подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 кошти в сумі 62299,04 грн, з яких: 19940,00 грн - орендна плата за період з 01.01.2008 по 07.10.2010; 3446,40 грн - інфляційні нарахування; 836,64 грн - три проценти річних; 33876,00 грн - неустойка та 4200,00 грн - збитки.

До господарського суду 14.05.2013 надійшла заява представника первісного відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з тим, що цього ж дня - 23.05.2013 він буде приймати участь у судовому засіданні по іншій справі, яка розглядатиметься іншим судом, що засвідчено копією повістки про виклик у судове засідання. Втім, станом на 17.05.2013 господарський суд не мав можливості та правових підстав для відкладення розгляду справи на іншу дату, тому заява була залишена без задоволення з мотивів, що зазначені в ухвалі від 17.05.2013, оскільки питання про необхідність відкладення розгляду справи має вирішуватися за наявності підстав, визначених ст. 77 ГПК України.

Після цього, до господарського суду надійшла заява від 20.05.2013 про відвід судді.

Відповідно до ухвали господарського суду від 23.05.2013 у задоволенні заяви представника первісного відповідача від 20.05.2013 про відвід судді Змеула О.А. у справі № 12/18 було відмовлено.

Поряд з цим, до господарського суду надійшла заява представника первісного відповідача від 14.06.2013 про відвід судді в справі.

У цій заяві про відвід судді заявник посилається на те, що головуючим створюються умови по збиранню доказів з власної ініціативи, що у відповідності до ст. 33 ГПК України недопустимо, що суддею безпідставно оголошувалась перерва в судовому засіданні, посилається на особисту зацікавленість судді у вирішенні спору.

Зазначені представником первісного відповідача обставини, на його думку, викликають сумнів у неупередженості судді, заявник просить здійснити відведення судді у даній справі.

При вирішенні питання про відвід судді необхідно виходити з вимог ст. 20 ГПК України про те, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

Згідно з ч. 4 ст. 20 ГПК України відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала.

Відповідно до ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, викликає представників сторін (якщо сторони знаходяться у тому ж населеному пункті, що й господарський суд) для уточнення обставин справи і з'ясовує, які матеріали може бути подано додатково; зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження, вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Згідно з приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з частиною першою ст. 74 ГПК України порядок ведення засідання визначається суддею.

З огляду на зазначені приписи законодавства при вирішенні спору суд повинен всебічно і повно встановити обставини, витребувати від сторін та інших підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, їх посадових осіб документи, відомості тощо, у тому числі обґрунтовані розрахунки спірних сум.

Поряд з цим, згідно з частиною третьою статті 77 ГПК України суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Між тим, зазначеною нормою не визначено умов та причин за яких суддя має право оголосити перерву в засіданні, тому суддя має право оголошувати перерву в засіданні без мотивування причин вчинення такої процесуальної дії. Право судді щодо кількості разів оголошення перерви в судовому засіданні також не обмежено Господарським процесуальним кодексом України. Заявник безпідставно ототожнює дію судді про оголошення перерви в засіданні з виходом судді до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення в справі, про що оголошується в засіданні.

Вказані заявником припущення ґрунтуються на суб'єктивному сприйнятті подій і не відповідають дійсності, оскільки станом на даний час суддею у винесених ухвалах про відкладення розгляду справи, про відмову у задоволенні клопотання первісного відповідача про відкладення розгляду справи, про продовження строку розгляду спору на 15 днів, не надавалася перевага одних доказів перед іншими, не відхилялися докази, подані первісним відповідачем, що ймовірно могло би бути доказом того, що викликає сумнів у неупередженості судді.

Отже, в поданій заяві про відвід судді не наведено жодного факту наявності підстав для відводу судді, визначених ст. 20 ГПК України, зокрема, не наведено інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості судді.

З огляду на викладене вище, заява представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 14.06.2013 про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 20, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 14.06.2013 про відвід судді Змеула О.А. у справі № 12/18, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя О.А. Змеул