ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

05.04.13 Справа № 7/194/07

Розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, м. Бердянськ про зміну порядку виконання рішення суду по справі № 7/194/07

За позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Бердянськ, Запорізька область

до відповідача: Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область

Суддя Кутіщева -Арнет Н.С.

Без виклику представників сторін.

04.04.2013р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. № 246 від 04.04.2013р.; вх. № 09-06/6742 від 04.04.2013р.) ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду по справі № 7/194/07 в порядку ст. 121 ГПК України.

У даній заяві заявник просить суд змінити порядок виконання рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2017р. по справі № 7/194/07 та стягнути з Місцевого бюджету Бердянської міської ради м. Бердянська Запорізької області на користь ОСОБА_1 69939,34 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 696,39 грн. державного мита та 101, 29 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Згідно ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Згідно п. 7.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», заяву про надання відстрочки, розстрочки, зміну способу і порядку виконання рішення слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи. Зокрема, заявник повинен подати докази надіслання другій стороні копії цієї заяви і доказів на її обґрунтування, сторони мають бути повідомлені про час і місце розгляду заяви тощо.

У разі неподання заявником доказів надіслання другій стороні відповідних копій заява і додані до неї документи не пізніше трьох днів з дати надходження заяви повертаються заявникові без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 63, статті 121 ГПК, про що виноситься ухвала.

До наданої заяви заявником не надано жодних доказів направлення заяви про зміну порядку виконання рішення суду та доданих до неї документів другій стороні (Бердянській міській раді, м. Бердянськ, Запорізька область).

Згідно з п. 2.1. Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/208 від 13.04.2008р., належним доказом направлення іншій стороні копії позовної заяви є розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція).

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії заяви та доданих до неї документів є оригінал поштової квитанції або фіскального чеку, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта та з доданням бланку опису вкладення із зазначенням конкретних документів, що направляються, їх номерів та дат.

Також, вказана заява, подана в порядку ст. 121 ГПК України, підписано ОСОБА_1, в той час, як позивачем по справі є Суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1.

Вказане, є підставою для повернення заяви відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України

Також, відповідно до вимог ст. 121 ГПК України, суд може змінити порядок та спосіб виконання рішення при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У наданій заяві заявником не наведено обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до абз. 2 п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», стаття 121 ГПК України не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

При поданні вказаної заяви ОСОБА_1 не вказано на додержання строків, встановлених ст. 121 ГПК України, та не надано належних доказів в підтвердження факту подання даної заяви в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

Згідно з п. 7.1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

В наданій заяві заявник просить суд стягнути з Місцевого бюджету Бердянської міської ради м. Бердянська Запорізької області на користь ОСОБА_1 69939,34 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 696,39 грн. державного мита та 101, 29 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, заявник фактично просить суд змінити не спосіб виконання рішення суду, а сторону по справі.

Крім того, Місцевий бюджет Бердянської міської ради м. Бердянська Запорізької області не є юридичною особою і не може бути стороною в господарському процесі.

Згідно з п. 7.1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», статтею 121 ГПК не передбачено подання і розгляд заяв про встановлення способу та/або порядку виконання рішення. Такі спосіб і порядок визначаються державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду.

Згідно з п. 4 ст. 83 ГПК України, резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються:

- найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення;

- розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього кодексу).

В резолютивній частині рішення суду від13.06.2007р. по справі № 7/194/07 зазначено: «Стягнути з Бердянської міської ради (71118, м. Бердянськ, Запорізька область, пл. 1-ї Бердянської ради, 2, р/р 0011 в УГУ Запорізької області, МФО 813015, ОКПО 23787244) на користь суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (71124, м. Бердянськ, Запорізька область, вул. Морозова, 1/51, код НОМЕР_1) 69639 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот тридцять дев'ять) грн. 34 коп. безпідставно отриманих коштів, 696 (шістсот дев'яносто шість) грн. 39 коп. державного мита, 101 (сто один) грн. 29 коп. витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.»

Таким чином, в резолютивній частині рішення суду від 13.06.2007р. по справі № 7/194/07, відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, не встановлено конкретного рахунку, з якого повинні стягуватись відповідні суми, а лише вказано реквізити сторін та розмір сум, що підлягають стягненню.

А тому, спосіб і порядок виконання даного рішення повинен визначатися державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження", виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст.43 ГПК України).

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Крім того, згідно з п. 2.2 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Надані заявником копії жодним чином не посвідченні.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, заяву (вих. 246 від 04.04.2013р.; вх. № 09-06/6742 від 04.04.2013р.) слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений права повторно звернутися з відповідною заявою у разі усунення вищевказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись п.6. ст. 63, ст. 86, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву (вих. 246 від 04.04.2013р.; вх. № 09-06/6742 від 04.04.2013р.) ОСОБА_1 про зміну порядку виконання рішення суду слід повернути заявнику без розгляду.

Додаток для заявника: заява (вих. 246 від 04.04.2013р.; вх. № 09-06/6742 від 04.04.2013р.) на 2 аркушах.

Суддя Н.С. Кутішева - Арнет