донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.04.2013 р. справа №38/267

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Москальової І.В.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1 по дов.;

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку

на ухвалу господарського суду Донецької області від 24.01.2013р. (суддя Фурсова С.М.) за скаргою Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк, на дії Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку щодо виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.12.2009р. у справі №38/267

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго», м. Горлівка Донецької області

до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк

про стягнення 2 368 408,35грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.12.2009р. у справі №38/267 було задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення боргу у розмірі 2 134 189,18грн., трьох відсотків річних у розмірі 24 908,53грн., інфляційних у розмірі 21 441,89грн., пені у розмірі 171 770,21грн., державного мита у розмірі 15 950,92грн., плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 147,62грн.

04.01.2010р. на виконання означеного рішення було видано відповідний наказ.

12.12.2012р. до господарського суду Донецької області в порядку ст. 121-2 ГПК надійшла скарга Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк, на дії Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку в процесі виконання рішення господарського суду від 21.12.2009р. у справі №38/267, в якій просив визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби по винесенню постанови від 25.10.2012р. ВП №18472285 про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» виконавчого збору, а також визнати недійсною постанову від 25.10.2012р. ВП №18472285 про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» виконавчого збору в сумі 147 418,92грн. як таку, що порушує права та законні інтереси боржника.

Ухвалою від 24.01.2013р. господарський суд вищевказану скаргу задовольнив, визнав незаконними дії Відділу по винесенню постанови від 25.10.2012р. №18472285 про стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» виконавчого збору у розмірі 147 418,92грн., а також визнав недійсною зазначену постанову.

Висновок про задоволення скарги суд першої інстанції обґрунтував посилаючись на те, що Відділом державної виконавчої служби не доведено тієї обставини, чи була отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи були здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений строк. Крім того, господарський суд послався на те, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем станом на 25.10.2012р. в добровільному порядку повністю сплачена позивачу сума, визначена у виконавчому документі, при цьому, до відкриття виконавчого провадження відповідачем у добровільному порядку було виплачено позивачу 660 000,00грн. боргу, а заявником, в свою чергу, не надано доказів списання коштів з арештованих рахунків КП «Компанія «Вода Донбасу» та зарахування їх на рахунок стягувача задля виконання, зокрема, наказу господарського суду Донецької області від 04.01.2010р. у справі №38/267. Також, за висновком суду, матеріали виконавчого провадження не містять застосування органом державної виконавчої служби будь-яких заходів примусового виконання судового рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з винесеною ухвалою, Відділ Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та у задоволенні скарги відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що спірну постанову винесено державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з невиконанням боржником рішення суду у добровільному порядку та здійсненням заходів примусового виконання рішення суду.

Вищевикладене, на думку заявника, є підставою для відмови у задоволенні скарги, а отже - скасування незаконної та необґрунтованої ухвали місцевого господарського суду.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 15.04.2013р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення заявника та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 21.12.2009р. по справі №38/267 з КП «Компанія «Вода Донбасу» на користь ВАТ «Донецькобленерго» стягнуто борг за активну електроенергію в сумі 2 134 189,18грн., 24 908,53грн. 3% річних, 21 441,89грн. інфляційних, 171 770,21грн. пені, 15 950,92грн. державного мита та 147 62грн. витрат на інформаційно-технічні послуги. На виконання означеного рішення видано відповідний наказ.

З наявних в матеріалах справи банківських виписок вбачається, що відповідачем здійснювались виплати заборгованості до відкриття виконавчого провадження, та станом на 02.04.2010р. було виплачено позивачу 660 000,00грн. боргу.

02.04.2010р. державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №18472285 з виконання наказу господарського суду Донецької області №38/267 від 04.01.2010р. про стягнення суми боргу в розмірі 2 134 189,18грн., та встановлено строк для добровільного виконання до 08.04.2010р.

15.04.2010р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні в межах суми 33 775 566,47грн., проте постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2012р. у справі №2а/0570/4381/2012 зазначена постанова була скасована.

Разом з цим, згідно з матеріалами справи, відповідачем з 28.04.2010р. по 11.10.2010р. здійснювались виплати заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками, та станом на 11.10.2010р. було повністю погашено залишок заборгованості за рішенням від 21.12.2009р. у справі №38/267 у розмірі 1 474 189,18грн.

Листом №03/01/2782 від 22.09.2011р. КП «Компанія «Вода Донбасу» повідомило виконавчу службу про добровільне виконання, зокрема, рішення господарського суду Донецької області №38/267, що знаходиться на виконанні Відділу, та постановою №18472285 від 25.10.2012р. державний виконавець закінчив виконавче провадження з примусового виконання названого рішення. Постановою від 25.10.2012р. з боржника було стягнуто 12,72грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Крім того, постановою від 25.10.2012р. з боржника у звязку з невиконанням рішення у встановлений строк було стягнуто 147 418,92грн. виконавчого збору на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене і посилаючись на те, що постанова від 25.10.2012р. про стягнення виконавчого збору в сумі 147 418,92грн. не надсилалась боржнику, а також вважаючи дії виконавчої служби по її винесенню такими, що порушують законні права та інтереси відповідача, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до господарського суду Донецької області з відповідною скаргою.

Як вже зазначалось вище, господарський суд Донецької області вищевказану скаргу задовольнив у повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право боржника оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Процесуальний порядок оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів визначений статтею 121-2 ГПК України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки протягом часу виконавчого провадження з виконання наказу №38/267 до Закону України «Про виконавче провадження» вносились зміни, що впливали на правове регулювання спірних відносин, в даному випадку слід застосовувати ту редакцію Закону, яка діяла як на час відкриття виконавчого провадження, так і на час винесення спірної постанови.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження 02.04.2010р.) передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання. (ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження).

Заходами примусового виконання рішень, згідно ст.4 вказаного Закону у відповідній редакції, є звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази того, що державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції був обізнаний про отримання КП «Компанія «Вода Донбасу» копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, з огляду на матеріали справи, при відкритті виконавчого провадження боржником було добровільно сплачено 660 000,00грн. заборгованості, та в подальшому, з 28.04.2010р. по 11.10.2010р. було добровільно погашено залишок заборгованості в розмірі 1 474 189,20грн., про що повідомлено державну виконавчу службу листом №03/01/2182 від 22.09.2011р.

Водночас, згідно з матеріалами справи, державним виконавцем приймались заходи з примусового виконання рішення, зокрема, постановою від 15.04.2010р. було накладено арешт на кошти боржника у зведеному виконавчому провадженні в межах суми 3 775 566,47грн., проте постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2012р. у справі №2а/0570/7381/2012 зазначена постанова була скасована. Доказів стягнення з боржника коштів на виконання саме рішення у справі №38/267 у примусовому порядку до матеріалів справи не надано, проте, згідно постанови від 25.10.2012р. про закінчення виконавчого провадження, боржником рішення виконано фактично та в повному обсязі.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження та винесення спірної постанови) встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Разом з цим, з огляду на правову позицію Верховного суду України, викладену у Постанові Пленуму №14 від 26.12.2003р., виконавчий збір підлягає стягненню у разі, якщо рішення було виконано примусово, та вираховується від фактично стягнутої державним виконавцем суми.

Враховуючи, що сума заборгованості погашена боржником самостійно та в матеріалах справи відсутні докази примусового виконання рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», судова колегія вважає стягнення виконавчого збору в сумі 147 418,92грн. необґрунтованим та безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку не спростовані посилання боржника на неправомірні дії Відділу, а також на наявність підстав для задоволення скарги КП «Компанія «Вода Донбасу». Наведене свідчить про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, що виключає можливість її скасування.

Доводи апеляційної скарги судова колегія вважає безпідставними, такими, що ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, тому до уваги їх не приймає.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги згідно ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105, ст. 106, ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 24.01.2013р. за скаргою Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк, на дії Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку щодо виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.12.2009р. у справі №38/267 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго», м. Горлівка Донецької області, до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Донецьк, про стягнення 2 368 408,35грн. залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку на ухвалу господарського суду Донецької області від 24.01.2013р. у справі №38/267 залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_3

Надруковано примірників 6

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

1-скаржнику

1-господарському суду

1-ДАГС