донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.01.2013 р. справа №9пн/5014/2792/2012(8/236пн)

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Москальової І.В.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 адвокат;

від відповідачів: ОСОБА_3 (представник відповідача-2);

від третіх осіб: не зявились.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Словяносербська районна друкарня», смт. Словяносербськ Луганської області, на ухвалу господарського суду Луганської області від 03.12.2012р. у справі №9пн/5014/2792/2012(8/236пн) (суддя Ворожцов А.Г.) про відмову у задоволенні зави ПАТ «Словяносербська районна друкарня» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 20.12.2010р. у справі №8/236пн

за позовом Парафії ОСОБА_4 Луганської єпархії Української православної церкви, смт. Словяносербськ Луганської області

до відповідачів: 1) Словяносербської селищної ради Словяносербського району Луганської області, смт. Словяносербськ Луганської області, 2) Публічного акціонерного товариства «Словяносербська районна друкарня», смт. Словяносербськ Луганської області, 3) Словяносербської районної ради, смт. Словяносербськ Луганської області

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Словяносербської районної ради Луганської області», смт. Словяносербськ Луганської області, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Луганськ

про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобовязання зареєструвати право власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.12.2010р. у справі №8/236пн було частково задоволено позовні вимоги Парафії ОСОБА_4 Луганської єпархії Української православної церкви, визнано за нею право власності на частину обєкту нерухомого майна (19,276 частин площею 87,9кв.м.) нежитлової будівлі цілісного майнового комплексу який знаходиться за адресою: смт. Словяносербськ, вул. Леніна, 47, а також зобовязано ВАТ «Словяносербська районна друкарня» (правонаступник згідно Статуту ПАТ «Словяносербська районна друкарня») не чинити Парафії ОСОБА_4 Луганської єпархії Української православної церкви перешкод у користуванні цією частиною обєкту нерухомого майна.

03.01.2011р. на виконання означеного рішення господарським судом Луганської області було видано відповідний наказ.

В подальшому, 05.11.2012р. відповідач-2, Публічне акціонерне товариство «Словяносербська районна друкарня», смт. Словяносербськ Луганської області, звернувся до місцевого господарського суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, проте ухвалою від 03.12.2012р. господарський суд Луганської області відмовив у її задоволенні та залишив рішення господарського суду від 20.12.2010р. у справі №8/236пн без змін.

Висновок щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами господарський суд обґрунтував, посилаючись на приписи ст.112 ГПК України, зазначивши що будь-яких документальних доказів та обставин, що спростовують підстави, які лягли в обґрунтування часткового задоволення позову у даній справі, відповідачем-2 не надано, а факти, якими заявник обґрунтував вимоги про перегляд рішення, не є нововиявленими, а за своєю юридичною природою є одним із доказів.

Не погодившись з винесеною ухвалою, відповідач-2 звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства «Словяносербська районна друкарня», смт. Словяносербськ Луганської області, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 20.12.2010р. у справі №8/236пн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанцій формально підійшов до вивчення викладених у заяві обставин, не повістю дослідив обставини, які мають значення для справи, оскільки на момент розгляду справи №8/236пн у відповідача-2 був наявний Наказ РВ ФДМУ по Луганській області №429 від 30.03.1998р. з додатком, проте у звязку з втратою чинності Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у користуванні фізичних та юридичних осіб (затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995р.), на підставі яких документом на підтвердження права власності були документи, видані органом приватизації, БТІ відмовилось зареєструвати за відповідачем-2 право власності на спірну будівлю. Про вказану обставину, за твердженням заявника, відповідач-2 на момент розгляду справи не знав, а документи про право власності, необхідні згідно чинної Інструкції державної реєстрації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету з будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998р., отримав від засновника РВ ФДМУ по Луганській області лише 10.09.2012р. В якості доказу на підтвердження наявності за відповідачем-2 права власності на спірне майно на момент розгляду справи №8/236пн (20.12.2010р.) заявником до матеріалів справи був доданий Наказ РВ ФДМУ по Луганській області від 10.09.2012р. №872 про затвердження переліку нерухомого майна, яке передано до статутного капіталу товариства. За висновком скаржника, суд першої інстанції безпідставно визнав зазначений наказ одним із доказів, а не нововиявленою обставиною в розумінні чинного процесуального законодавства.

Крім того, заявник апеляційної скарги посилається на те, що позивачем на час розгляду справи вже було відбудовано нову будівлю «хрестильні», чому судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки, а також на той факт, що у настоятеля Парафії на момент звернення до суду з позовом не було на це необхідного обсягу повноважень.

У відзивах та поясненнях на апеляційну скаргу позивач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

08.01.2013р. на адресу апеляційного господарського суду надійшли пояснення заявника апеляційної скарги, в яких останній апеляційні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів 1 і 3 та третіх осіб у судове засідання не зявились з невідомих підстав, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 27.12.2012р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, а також зважаючи на встановлений ст. 102 ГПК України пятнадцятиденний термін для розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та другого відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що доводи заявника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами полягають у тому, що згідно наказу РВ ФДМУ по Луганській області від 30.03.1998р. №429 відповідачу-2 було передано до статутного фонду спірну будівлю друкарні, проте БТІ відмовилось зареєструвати за ПАТ «Словяносербська районна друкарня» право власності на зазначене майно через невідповідність наданих документів Тимчасовому положенню про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. У звязку з викладеним відповідач-2 звернувся до РВ ФДМУ по Луганській області за наданням розяснень, на що вказаний орган наказом №872 від 10.09.2012р. затвердив перелік нерухомого майна, яке передано у власність ПАТ «Словяносербська районна друкарня». За висновком заявника, на підставі вказаного наказу з Переліком відповідач-2 в порядку ст. 345 ЦК України отримав право власності на спірну будівлю типографії, а не оформлення у встановленому порядку БТІ такого права не свідчить про його відсутність взагалі. Тобто, як зазначає заявник, на момент винесення спірного рішення суд дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача-2 правовстановлюючих документів на спірну будівлю, які останній отримав лише 10.09.2012р.

Крім того, відповідач-2 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зазначає також про відсутність повноважень настоятеля Парафії на звернення до суду з відповідним позовом, помилкове зазначення судом першої інстанції у спірному рішенні загальної площі типографії - 456кв.м., а також не визначення судом долі позивача в частині будівлі типографії, у звязку з чим КП БТІ це було зроблено самостійно.

Вищевказані обставини відповідач-2 вважає нововиявленими та такими, що мають суттєве значення для справи.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком заявника виходячи з наступного.

Відповідно до статті 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XII ГПК. (п.п. 2-3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011р.)

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, підставами для часткового задоволення позову при вирішенні справи №8/236пн господарський суд Луганської області визначав саме відсутність у відповідача-2 доказів реєстрації права власності на спірну будівлю, при цьому, вивчав наявний на час розгляду справи наказ РФ ФДМУ по Луганській області №429 від 30.03.1998р. про передачу до статутного фонду другого відповідача будівлі друкарні вартістю 18 460грн. Разом з цим, в матеріалах справи був відсутній акт приймання-передачі спірного обєкту. При цьому, місцевим господарським судом також досліджувались факти використання спірного обєкту нерухомості попередником позивача в якості сторожки та хрестильні, відібрання його в подальшому державою в особі органів влади колишнього СРСР без достатніх правових підстав, та передачі на баланс відповідачу-2 РВ ФДМУ по Луганській області.

Тобто, всупереч твердженням заявника, вказаний наказ РФ ФДМУ по Луганській області №429 від 30.03.1998р. не був єдиним та безумовним доказом, на підставі якого суд першої інстанції зробив висновок про безпідставність користування ПАТ «Словяносербська районна друкарня» спірною частиною обєкта нерухомості. Крім того, при прийняття спірного рішення 20.12.2010р. господарським судом Луганської області наказу РВ ФДМУ по Луганській області №872 від 10.09.2012р. про затвердження переліку нерухомого майна, яке передано у власність ПАТ «Словяносербська районна друкарня» ще не існувало взагалі. Тобто, вказана обставина виникла вже після вирішення спору, а отже не може бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XII ГПК. Крім того, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вищевказані Накази з додатком та переліком є однаковими за своєю суттю, а отже не є нововиявленою обставиною, а лише одним із доказів у справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що вказані у заяві відповідача-2 обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України, оскільки вони з огляду на матеріали справи та приписи чинного законодавства не спростовують фактів, які було покладено в основу рішення від 20.12.2012р. у справі №8/236пн.

Наведене свідчить про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, що виключає можливість її скасування.

Посилання другого відповідача в апеляційній скарзі на відсутність повноважень настоятеля Парафії ОСОБА_4 Луганської Єпархії Української Православної Церкви ОСОБА_1 при зверненні до суду з відповідним позовом судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на наявний в матеріалах справи Указ Митрополита Луганського і Алчевського Иоаннікія від 01.08.2007р. №766 про переміщення останнього на настоятельську службу до храму ОСОБА_4 у смт. Словяносербськ Луганської області (т.1, а.с.20). Крім того, посилання відповідача-2 у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами на невірне зазначення судом площі спірної будівлі типографії спростовується наявною в матеріалах справи на момент винесення рішення технічною документацією, а саме експлікацією внутрішніх площ до плану будівлі літ. А-1 друкарня по вул. Леніна, 47 (т.1, а.с. 131).

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія вважає безпідставними, такими, що ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, тому до уваги їх не приймає.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в порядку ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105, ст. 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Луганської області від 03.12.2012р. у справі №9пн/5014/2792/2012(8/236пн) про відмову у задоволенні зави ПАТ «Словяносербська районна друкарня» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 20.12.2010р. у справі №8/236пн залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Словяносербська районна друкарня», смт. Словяносербськ Луганської області, на ухвалу господарського суду Луганської області від 03.12.2012р. у справі №9пн/5014/2792/2012(8/236пн) про відмову у задоволенні зави ПАТ «Словяносербська районна друкарня» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 20.12.2010р. у справі №8/236пн залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

І.В Москальова

Надруковано примірників-9

1-у справу

1-позивачу

3-відповідачам

2-третім особам

1-господарському суду

1-ДАГС