ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" лютого 2013 р. Справа № 918/121/13-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 С." м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства "Рівненська кондитерська фабрика" м. Рівне

про стягнення в сумі 25 934 грн. 08 коп., з яких 16 360 грн. 00 коп. - заборгованість за виконані послуги, 6 714 грн. 94 коп.-пені, 1 564 грн. 23 коп. - інфляційних втрат, 1 294 грн. 91 коп.-3% річних

Суддя Кочергіна В.О.

Представники сторін:

від позивача : ОСОБА_2 - за довіреністю №1 від 01.02.2013 року

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю б/н від 01.01.13 року

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення приймається 21.02.2013 року, оскільки в судовому засіданні 12.02.2013 року оголошувалась перерва.

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Рівненська кондитерська фабрика" м. Рівне про стягнення 25 934грн. 08коп., з яких 16 360 грн. 00 коп. - заборгованості за надані послуги, 6 714грн. 94коп. - пені, 1564грн. 23коп. - інфляційних втрат, 1 294грн. 91коп. - 3% річних.

Ухвалою суду від 30.01.2013р. порушено провадження у справі №918/121/13-г та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 12.02.2013р.

В судовому засіданні 12.02.2013р. представником позивача, відповідно до ст. 22 ГПК України, подано заяву про зменшення суми позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 9574 грн. 08 коп., з яких 6 714 грн. 94коп. - пені, 1564 грн. 23 коп. - інфляційних втрат, 1294 грн. 91 коп. - 3% річних.

Представник позивача заяву про зменшення позовних вимог підтримує.

Подана заява про зменшення позовних вимог не суперечить чинному законодавству, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін та судом приймається.

В судовому засіданні 12.02.2013 року оголошено перерву на 21.02.2013 року.

В судовому засіданні 21.02.2013р. представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 4 235 грн. 36 коп., з яких 1376 грн. 92 коп. - пені, нарахованої за період з 29.05.2010р. по 29.11.2010р., 1564грн. 23коп. - інфляційних втрат, нарахованих за період з 29.05.2010р. по 16.01.2013р., 1 294 грн. 21 коп. - 3% річних, нарахованих за період 29.05.2010р. по 16.01.2013р.

Подана заява про зменшення позовних вимог не суперечить чинному законодавству, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін та судом приймається.

Згідно остаточних позовних вимог, предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 4 235 грн. 36 коп., з яких 1376 грн. 92 коп. - пені, нарахованої за період з 29.05.2010р. по 29.11.2010р., 1564грн. 23коп. - інфляційних втрат, нарахованих за період з 29.05.2010р. по 16.01.2013р., 1 294 грн. 21 коп. - 3% річних, нарахованих за період 29.05.2010р. по 16.01.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті за виконані роботи. Наголошує, що позовні вимоги підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором на транспортно-експедиційне обслуговування № 8 від 15.03.2010 року, рахунком-фактурою №СФ-0000308 від 14.05.2010 на суму 16 360 грн. 00 коп., актом здачі приймання-робіт №ОУ-000308 від 14.05.2010р., додатковою угодою №1 від 15.03.2010р., претензією та випискою по банківському рахунку.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.02.2013 року подав заяву в якій повідомив, що визнає вимоги про стягнення 1376 грн. 92 коп. - пені, , нарахованої за період з 29.05.2010р. по 29.11.2010р., 1564 грн. 23 коп. - інфляційних втрат та 1 294 грн. 21 коп. - 3% річних.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

15.03.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 С." м. Одеса (Експедитор) та Публічним акціонерним товариством "Рівненська кондитерська фабрика" м. Рівне (Замовник) укладено Договір на транспортне-експедиторське обслуговування №8.

За умовами договору Замовник доручає, а Експедитор зобов'язується організувати за рахунок Замовника транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних вантажів на території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших видів послуг після погодження сторін (п.1 договору).

Згідно п.1.2 договору, умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора а також інші умови пов'язані з виконанням договору встановлюються згодою сторін.

Відповідно до п.2.2.1 договору Експедитор має право укладати договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов'язань по даному Договору.

Перелік послуг, які надаються, а також вартість послуг Експедитора встановлюються за згодою сторін (п.4.1.1 договору).

Пунктом 4.1.3 передбачено, що у випадку, якщо виконання доручення Замовника потребує додаткових витрат Експедитора, Замовник зобов'язується компенсувати такі витрати згідно виставленого Експедитором рахунку.

Згідно п.4.1.4. договору Замовник оплачує послуги Експедитора протягом 10 банківських днів після отримання Замовником усіх оригіналів документів.

Пунктом 4.1.6 договору передбачено, що у випадку прострочення Замовником здійснення платежу за надані Експедитором послуги, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми належної до оплати за кожен день прострочки.

За приписами п.8.1.1 термін дії договору встановлюється з моменту його підписання двома сторонами та протягом повного календарного року. У разі відсутності пропозицій про розірвання договору, він вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Даний Договір може бути розірваний сторонами після всіх взаєморозрахунків пов'язаних з його виконанням.

Договір підписано представниками та скріплено печатками сторін.

15.03.2010р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування №8 від 15.03.2010р., якою п.4.1.1 договору викладено в новій редакції: "Винагорода Експедитора складає еквівалент 60 доларів США за курсом НБУ за один контейнер в національній валюті".

Додаткову угоду підписано представниками та скріплено печатками сторін.

На виконання умов договору ТОВ "ОСОБА_1С." виконало роботи з транспортно-експедиційного обслуговування на загальну суму 16360грн., що підтверджується рахунком-фактурою № Сф-0000308 від 14.05.2010 р. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000308 від 14.05.2010 р.

27.01.2012 року позивачем було направлено відповідачу претензію про повернення боргу від 25.01.2012 року, яка залишена позивачем без відповіді та відповідного реагування.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по банківському рахунку, відповідач розрахувався з позивачем за надані послуги транспортно-експедиційного обслуговування 11.02.2013р., тобто з порушенням термінів, визначених договором на транспортно-експедиторське обслуговування №8 від 05.03.2010р.

Позивачем, за прострочення виконання грошового зобов'язання, відповідно до п.4.1.6 договору нараховано відповідачу 1376 грн. 92 коп. - пені, за період з 29.05.2010р. по 29.11.2010 р., відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 1564 грн. 23 коп. - інфляційних втрат, за період з 29.05.2010р. по 16.01.2013р. та 1294 грн. 21 коп. - 3% річних за період 29.05.2010р. по 16.01.2013р.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формують його конкретні умови.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Пунктом 2.2.1 Договору встановлено, що Експедитор має право укладати договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов'язань по даному Договору.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.919 Цивільного кодексу України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором на транспортно-експедиторське обслуговування виконав належним чином, проте відповідач за отримані послуги розрахувався з порушенням термінів оплати визначених у п. 4.1.4 договору.

Факт наявності у відповідача прострочення виконання зобов'язання перед позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором на транспортне-експидеційне обслуговування № 8 від 15.03.2010 року, рахунком-фактурою №СФ-0000308 від 14.05.2010 на суму 16 360 грн. 00 коп., актом здачі приймання-робіт №ОУ-000308 від 14.05.2010р., додатковою угодою №1 від 15.03.2010р., претензією та випискою по банківському рахунку за 11.02.2013р.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1376 грн. 92 коп., нарахованої за період з 29.05.2010р. по 29.11.2010р., 1564 грн. 23 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період з 29.05.2010р. по 16.01.2013р., 1294 грн. 21 коп. 3% річних, нарахованих за період 29.05.2010р. по 16.01.2013р.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 4.1.6 договору передбачено, що у випадку прострочення Замовником здійснення платежу за надані Експедитором послуги, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми належної до оплати за кожен день прострочки.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Врахувавши наявні в матеріалах справи докази, якими підтверджено факт прострочення виконання грошових зобов'язань, наведені правові норми та перевіривши правильність розрахунку заявлених до стягнення сум, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Рівненська кондитерська фабрика" м. Рівне 1376 грн. 92 коп. - пені, 1564 грн. 23 коп. - інфляційних втрат, 1 294 грн. 21 коп. - 3% річних обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

При цьому судом враховується, що відповідачем не заявлено про застосування позовної давності. Також в судовому засіданні відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог.

У відповідності зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат по оплаті судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 С." м. Одеса до Публічного акціонерного товариства "Рівненська кондитерська фабрика"м. Рівне про стягнення 1376 грн. 92 коп. - пені, 1564 грн. 23 коп. - інфляційних втрат, 1 294 грн. 21 коп. - 3% річних задовольнити.

Стягнути з - Публічного акціонерного товариства "Рівненська кондитерська фабрика" (м. Рівне, вул. Хмільна, 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 С." (м. Одеса, вул. Церковна, 19, ) 1376грн. 92коп. (одна тисяча триста сімдесят шість гривень 92 коп.) - пені, 1 564 грн. 23 коп. (одна тисяча п'ятсот шістдесят чотири гривні 23 коп.) - інфляційних втрат , 1 294 грн. 91 коп. (одна тисяча двісті дев'яносто чотири гривні 91коп.) - 3% річних, 1720 грн. 50коп. (одна тисяча сімсот двадцять п'ять гривень 50коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 26.02.2013р.

Суддя Кочергіна В.О.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 19);

3 - відповідачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Хмільна 30).