ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2013 р. Справа № 926/861/13.

За позовом прокурора Першотравневого району м. Чернівці в інтересах держави в особі Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради

До приватного підприємця ОСОБА_1 м. Чернівці

Про стягнення заборгованості в сумі 10002,59 грн.
Суддя С.М. Гушилик
За участю представників:
Від позивача: ОСОБА_2 заст. начальника відділу правового забезпеч. (дов. від 14.09.2012 р.), ОСОБА_3 представник (дов.від 15.04.2013р.)
Від відповідача: не зявився
В засіданні приймав участь прокурор відділу облпрокуратури ОСОБА_4

СУТЬ СПОРУ: прокурор Першотравневого району м. Чернівці звернувся з позовом в інтересах держави в особі Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради до приватного підприємця ОСОБА_1 м.Чернівці про стягнення заборгованості за надання права користування місцями розташування рекламних носіїв в сумі 10002,59 грн., з яких 4680,00 грн. штраф.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що на підставі дозволу на розміщення реклами від 22.06.2010р. № 1748 виданого Чернівецькою міською радою, між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_1 22.06.2010 року було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних носіїв № 600, згідно якого відповідачу передано у тимчасове платне користування місце для встановлення рекламних конструкцій із зовнішнім освітленням розміром 3х6м. за адресою: м.Чернівці, вул. Рівненська, 3, строком на 22.06.2013 року, при цьому сторони передбачили, що дія договору поновлюється на той самий період за відсутності заперечень сторін. Місячна плата за надане місце становить 360 грн. і здійснюється не пізніше останнього числа поточного місяця. Відповідач в порушення умов договору оплату проводив несвоєчасно та в неповному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 5322,59 грн., яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати платежів за період з січня 2011 року по 15 серпня 2013 року. За порушення умов договору позивач на підставі п.5.1 договору нарахував відповідач штраф в сумі 4680 грн. за аналогічний період.

Ухвалою суду від 19.08.2013 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 03.09.2013 року.

Ухвалами суду від 03.09.2013 року та 18.09.2013 року в звязку з відсутністю представника відповідача розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні, яке відбулося 02.10.2013 року представник позивача звернувся із заявою про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що після порушення провадження у справі у відповідача в звязку з несплатою орендної плати за частину серпня-вересень 2013 року зріс борг до 10740 грн., в тому числі сума основного боргу 5880 грн. та сума штрафу 4860 грн. Прокурор заяву позивача про збільшення позовних вимог підтримав.

Ухвалою суду від 02.10.2013 року заяву позивача про збільшення позовних вимог було задоволено.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням приватного підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1. Вся судова кореспонденція по даній справі, яка надсилалась відповідачу, була надіслана за вищезазначеною адресою, проте конверти з ухвалами суду були повернуті на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився хоч і був належним чином повідомлений про час, дату і місце слухання справи, відзив на позовну заяву не подав і причин своєї неявки суду не повідомив.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, незявлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

До початку судового засідання, яке відбулося 16.10.2013 року від позивача надійшло повідомлення про те, що відповідач в період з 27 вересня по 11 жовтня 20013 року частково погасив суму основного боргу в сумі 5000 грн.

Заслухавши представника позивача та прокурора, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 339/9 від 25.05.2010 року дозволено приватному підприємцю ОСОБА_1 встановити рекламну конструкцію із зовнішнім освітленням та зобовязано приватного підприємця впродовж 1 місяця після прийняття рішення укласти договір з департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин на право тимчасового користування місцями розміщення рекламних конструкцій.

На підставі вказаного рішення Чернівецькою міською радою 22.06.2010 року надано дозвіл № 1748 на розміщення зовнішньої реклами.

22.06.2010 року між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних носіїв № 600, згідно якого відповідачу передано у тимчасове платне користування місце для встановлення рекламних конструкцій із зовнішнім освітленням розміром 3х6м. за адресою: м.Чернівці, вул. Рівненська, 3 (далі Договір).

Дані про визнання договору у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

За умовами Договору позивач надав у користування місце для розміщення рекламних конструкцій, а відповідач в свою чергу взяв на себе зобовязання використовувати це місце та здійснювати плату за нього. (п.п.1.1, 1.4 та 4.2.1 Догоовру).

Згідно п.3.1 Договору строк дії договору до 22.06.2013 року, при цьому в п.3.2 Договору сторони передбачили, що дія договору поновлюється на той самий період за відсутності заперечень сторін.

У відповідності до розділу 2 п.2.1 Договору розмір місячної плати за надане місце становить 360 грн. Оплата здійснюється не пізніше останнього числа поточного місяця (п.2.2 Договору).

Позивач умови договору виконав, надав відповідачу місце для встановлення рекламної конструкції, відповідач в порушення умов договору оплату проводив несвоєчасно та в неповному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості за період з січня 2011 року по вересень 2013 року в сумі 5880 грн., що підтверджено розрахунками позивача, з яких вбачається, що відповідач протягом 2011 року оплату взагалі не проводив, в січні, лютому, березні, травні та червні 2012 року оплата була проведена частково, в 2013 році (з січня по вересень) жодних оплат від відповідача не надходило.

Відповідно до п.5.1 Договору за невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання розділу 2 Договору рекламорозповсюджувач (відповідач) сплачує Департаменту (позивачу) штраф в розмірі 50% місячної оплати по цьому договору, який нараховується з наступного дня прострочення платежу.

За порушення умов договору позивач на підставі п.5.1 Договору нарахував відповідачу штраф за період з січня 2011 року по вересень 2013 року в сумі 4680 грн.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Згідно з п.32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003р., плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державні або приватній власності на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Частиною 2 цієї статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Судом з достовірністю встановлено, що відповідач в порушення умов договору плату вносив несвоєчасно та в неповному обсязі.

Отже позивач правомірно нарахував відповідачу суму штрафу в розмірі 4860 грн. за весь період прострочення платежу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, однак відповідач неналежним чином виконав свій обовязок щодо виконання умов договору, а тому з нього слід стягнути заборгованість в сумі 5740 грн., в тому числі 880 грн. основного боргу та 4860 грн. штрафу.

Враховуючи, що відповідач після звернення з позовом сплатив суму основного боргу в розмірі 5000 грн., провадження у справі в цій частині підлягає припиненню в звязку з відсутністю предмету спору.

За таких обставин та враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Суд також вирішив, що судові витрати слід віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст.ст.п.1-1 ст.80, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2, (Інд.код НОМЕР_1) на користь департаменту економіки Чернівецької міської ради м.Чернівці, Кобилянської, 3, (код 23246436, р/р 0002, ГУДКУ Чернівецької області, МФО 856135) 880 грн. боргу по орендній платі та 4860 грн. штрафу.

3. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2, (Інд.код НОМЕР_1) в дохід державного бюджету 1720,50 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Повне рішення складено 16.10.2013 року

Суддя С.М. Гушилик