донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.03.2013 р. справа №5009/1850/12

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
прокурор: від позивача:ОСОБА_4 посвідчення №004307 ОСОБА_5 довіреність №12/1401 від 27.12.2012р.
від відповідача:ОСОБА_6 довіреність №1769 від 27.11.2012р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від31.01.2013р. (повний текст підписано 05.02.2013р.)
у справі№5009/1850/12 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомЗапорізького природоохоронного міжрайонного прокурора м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради в особі Василівського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради м.Василівка, Запорізької області
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області
про стягнення 188 032грн.87коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.01.2013р. у справі №5009/1850/12 позовні вимоги Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради в особі Василівського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради м. Василівка, Запорізької області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області про стягнення додаткової плати за скид стічних вод у розмірі 188 032грн.87коп. задоволені в повному обсязі.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області подана апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування судового рішення у зв'язку з тим, що наведене рішення не відповідає фактичним обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є неповним та необґрунтованим. Зокрема, скаржник вважає, що позивачем не доведено, що скид стічних вод у каналізаційну систему позивача здійснювалось саме відповідачем. Також скаржник посилається на невідповідність у датах відбору проб стічних вод, сумах плати за скид понаднормативних забруднень, які містяться у розрахунках плати, рахунках та довідці про матеріали прокурорської перевірки. Крім того, позивачем не було надано повного переліку документів, передбачених п.7.7, п.7.10 Правил прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Васильківка.

Прокурор проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, про що зазначив у наданому відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач наполягає на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні судового рішення та прийнятті нового рішення, яким у позові відмовити.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Запорізький природоохоронний міжрайонний прокурор м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради в особі Василівського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради м. Василівка, Запорізької області звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області про стягнення додаткової плати за скид стічних вод у розмірі 188 032грн.87коп.

Позовні вимоги до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка обґрунтовані порушенням умов договорів про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №161 від 01.07.2008р. та №161 від 01.02.2011р. щодо скиду відповідачем понаднормативних забруднень до системи каналізації, внаслідок чого позивачем здійснено розрахунок додаткової плати за період з 01.07.2009р. по 01.04.2011р., який відповідачем сплачений частково, внаслідок чого на даний час за ним існує заборгованість у загальному розмірі 188 032,87грн., яку прокурор і просить стягнути на користь позивача.

Згідно з поясненнями від 18.01.2013р. позивач уточнив, що між сторонами укладались договори №161 01.07.2008р. та №161 від 01.02.2011р., а стягувані кошти мають правову природу плати за понаднормативний скид забруднюючих речовин, а не збитків, як зазначалося в мотивувальній частині позову, і розраховуються із застосуванням коефіцієнта кратності та тарифу на послуги централізованого водовідведення.

Судом першої інстанції розглянуто позовні вимоги з урахуванням вказаних пояснень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 01.07.2008р. між позивачем (виробник) та відповідачем (абонент) був укладений договір №161 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

У подальшому, 01.02.2011р. між сторонами був укладений договір №161 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Дослідивши умови вказаних договорів №161 від 01.07.2008р. та від 01.02.2011р., суд встановив, що згідно з пунктами 1.1, зміст яких є ідентичним, позивач зобовязався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в обсягах, передбачених в п.п.2.1, 2.2 договору, а відповідач зобовязався прийняти надані послуги та оплатити їх у порядку, передбаченому цим договором. Виробник може надавати послуги на підставі тимчасових норм споживання послуг, нормативів якості послуг та режимів їх надання у випадку встановлення тимчасових норм компетентними органами.

Пунктом 1.2 договору №161 від 01.07.2008р. передбачено, що показники стічних вод, які скидає Абонент, не повинні перевищувати вимоги ГДК (г/м3): РН 6.5 8.5; азот амон. 30; зважені речовини 250; БПК5 150; Fе заг. 0,9; СПАВ 2; сульфати 210; хлорид 310; нафт. 0,5; фосф.- 7,5; ХПК 300; тяжкі метали (ціаніди, Ni, Al, Zn, Pb, Cr+3b) в межах ГДК для рибогосподарських водойомів).

У пункті 1.2 договору №161 від 01.02.2011р. встановлено наступні граничнодопустимі показники ГДК (г/м3): РН-6.5-9.0, азот амонійних солей 15, зважені речовини - 220, БПК5 - 130; ХСК-195; нітрити 0,8; нітрати 1,0; залізо загальне 0,4; СПАВ - 1,8; сульфати 120,0; хлориди - 230,0; жири - 22,0; нафтопродукти - 2,0; фосфати 3,6; мінералізація - 1000,0; цинк - 0,1; нікель - 0,1; хром - 0,05; марганець - 0,1.

У абзаці другому пункту 1.2 обох договорів зазначено, що при перевищенні вмісту забруднюючих речовин у стічних водах Абонента у порівнянні з ГДК, Абонент додатково сплачує Виробнику за скидання понаднормативних забруднень згідно з вимогами Правил.

Відповідно до п.4.2.12 договорів відповідач зобовязався не допускати скидання в каналізаційні мережі неочищених стоків, які не відповідають встановленим нормам забруднення. Вчасно повідомляти позивача про виявлені пошкодження на обєктах централізованого водовідведення, які знаходяться на його балансі.

У відповідності до п.5.1.4 договорів передбачено право позивача припиняти надання послуг відповідачу у разі не проведення розрахунків за надані послуги згідно із законодавством за умови письмового попередження.

Відповідальність сторін передбачена розділом 9 договорів. Так, згідно п.9.2 договору за невиконання або неналежне виконання інших зобов'язань по даному договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умовами цього договору.

Пунктом 12.1 договорів передбачено, що у разі виникнення спорів (розбіжностей) по цьому договору, по яким сторони не досягнуть згоди, вони розрішаються у відповідності з законодавством України в господарському суді.

Відповідно до п.14.1 договору від 01.07.2008р., він діє з моменту підписання до 31.12.2008р. Договір №161 від 01.02.2011р. набирає чинності з моменту його підписання і діє до 29.06.2011р. (п.14.1). Згідно з п.14.2 цих договорів, дія договору може бути продовжена на той же термін і на тих же умовах, якщо жодна із сторін за 20 днів до строку припинення його дії не надасть другій стороні письмової заяви про припинення дії договору.

Як встановлено судом першої інстанції, представниками Василівського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення КП Облводоканал Запорізької обласної ради були складені ОСОБА_6 відбору проб стічних вод для проведення аналізу на підприємстві ПП ОСОБА_7 за адресою: м. Василівка, вул. Чекістів, 45, а саме: 13.10.2009р., 25.11.2009р., 27.12.2009р., 23.03.2010р., 29.06.2010р., 04.10.2010р., 21.12.2010р., 25.03.2011р., 23.06.2011р. В актах зазначено, що їх складено за участі представників підприємства, акти підписані зазначеними особами.

Із змісту позовних вимог та наданого розрахунку вбачається, що заявлена до стягнення сума додаткової плати за скид ПП ОСОБА_7 понаднормативних забруднень розрахована по шести ОСОБА_6 відбору проб: від 27.12.2009р., від 23.03.2010р., від 29.06.2010р., від 04.10.2010р., від 21.12.2010р., від 25.03.2011р.

За цими актами ВЕЦВВ КП Облводоканал було складено протоколи якості скиду стічних вод, в яких наведені показники виявлених забруднюючих речовин за результатами хімічного дослідження, здійснено розрахунки коефіцієнтів кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації речовин та проведено розрахунки додаткової плати за скид понаднормативних забруднень у системи каналізації ВЕЦВВ КП Облводоканал.

Згідно з розрахунком позивача всього на підставі вказаних документів відповідачу нараховано суму 194 703,30грн. за період з 01.07.2009р. по 01.04.2011р., яка відповідачем частково оплачена на загальну суму 6 670,43грн., внаслідок чого заборгованість з оплати за скид понаднормових забруднень складає 188 032,87грн., яка за твердженням позивача, відповідачем не сплачена до теперішнього часу.

У зв'язку із зазначеним, прокурор звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача додаткової плати за скид стічних вод в розмірі 188 032,87грн. в примусовому порядку, що і стало предметом судового розгляду у даній справі.

Наразі, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення позовних вимог та вважає позов необґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правовідносини сторін у даній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Правилами прийому стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37 (далі Правила №37), Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду України від 26.04.2002р. за №402/6691 (далі Інструкція) та умовами укладених договорів.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ст.629 Цивільного Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначено вище, сторони п.1.2 договорів передбачили показники стічних вод, які не повинні перевищувати вимоги ГПК (г/м.куб.). В разі зміни припустимих концентрацій позивач письмово сповіщає відповідача. При перевищенні вмісту забруднюючих речовин у стічних водах відповідача у порівнянні з ГПК, відповідач сплачує позивачу за скидання понадлімітних забруднень у відповідності із вимогами Правил прийому та Інструкції.

Підставою для такого перерахунку позивач вбачає положення Правил прийому стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуд України 19.02.2002р. №37, Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів, затверджених наказом Держбуд України 26.04.2002р. за №402/6691, та п.1.2 договорів.

Відповідно до п.1.2 Правил №37, вони поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

Згідно з п.1.5 Правил №37 Водоканали на підставі цих Правил та Інструкції розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Так, рішенням Василівської районної ради Запорізької області від 19.06.2009р. №4 затверджено Правила приймання стічних вод підприємств до системи каналізації ВЕЦВВ КП Облводоканал ЗОР (далі місцеві Правила), які погоджено Державним управлінням охорони навколишнього середовища в Запорізькій області та КП Облводоканал ЗОР.

У Додатку №1 до місцевих Правил встановлено граничний розмір допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах підприємств і для стічних вод, що надходять до очисних споруд ВЕЦВВ КП Облводоканал ЗОР, у розрахунковій частині наведено порядок розрахунку цих показників.

Згідно з п.9.2 місцевих Правил при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин в стічних водах підприємства, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими Правилами, ДК, підприємства зобовязані провести сплату за скид понаднормативних забруднень ВЕЦВВ КП Облводоканал ЗОР, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб.м стічних вод із вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій, обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод та коефіцієнтом кратності. Нарахування плати за скид стічних вод Підприємств у системи каналізації ВЕЦВВ КП Облводоканал ЗОР із порушенням Правил, договірних зобовязань проводиться за формою відповідно до Додатку №5.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами відбору проб за вищевказаними актами та проведення хімічного лабораторного аналізу, у стічних водах підприємства відповідача було виявлено перевищення найбільших допустимих концентрацій декількох забруднюючих речовин, які зафіксовано у протоколах якості стічних вод. Позивачем складено розрахунки додаткової плати за скид понаднормативних забруднень за встановленою формою (Додаток №5) за шести спірними актами відбору проб: від 27.12.2009р. (за період жовтень, листопад, грудень) на суму 41 354,88грн., від 23.03.2010р. (за січень, лютий, березень) на суму 33 193,20грн., від 29.06.2010р. (за квітень, травень, червень) на суму 31 378,32грн., від 04.10.2010р. (за липень, серпень, вересень) на суму 25 677,30грн., від 21.12.2010р. (за жовтень листопад, грудень) на суму 29 372,40грн., від 25.03.2011р. (за січень, лютий, березень) на суму 33 727,20грн.

Таким чином, визначальним для вирішення даного спору є встановлення обставин порушення відповідачем вимог Правил та договорів, а саме скид понаднормативних забруднень до системи каналізації. При цьому, у відповідності до статті 33 ГПК України, обов'язок довести такі обставини покладається на позивача.

Наразі, судова колегія не приймає в якості доказу по справі надані позивачем документи в підтвердження здійсненого відповідачем порушення з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.2 Інструкції встановлено єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Згідно з п.4.1. Інструкції плата за скид стічних вод Підприємств у системи каналізації населених пунктів вноситься Підприємствами згідно з розрахунками Водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки Водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Відповідно до п.8.1.1 договорів, розрахунок за надані послуги провадиться на протязі 3-х календарних днів з моменту отримання акту та рахунку на оплату, які надаються абоненту до 5-го числа місяця за звітним.

За приписом п.8.2 договорів розрахунки за послуги при порушенні умов договору проводяться згідно п.п.6.3, 6.4, 6.5 договору на підставі акту про порушення та рахунку на оплату.

Підстави, порядок та спосіб оформлення акту, рахунку на оплату та розрахунку по оплаті за скид понаднормативних забруднень визначено в Правилах прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Василівка, затверджених рішенням Васильківської районної ради Запорізької області від 19.06.2009р. №4.

Зокрема, відповідно до п.7.7 Правил прийому стічних вод підприємств в систему каналізації м. Василівка при виявленні перевищення допустимої концентрації забруднень, встановлених договором або Правилами, ВЕЦВВ КП „Облводоканал ЗОР після завершення аналізу надсилає Підприємству повідомлення про виявлене перевищення ДК забруднень (листом або телефонограмою) впродовж 15 діб після закінчення аналізу. Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення ДК ВЕЦВВ КП Облводоканал ЗОР надсилає Підприємству претензію, до якої додаються: протокол якості скиду стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод, рахунок для сплати, копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок (передаються лише ті документи, що відсутні на Підприємстві).

Пункт 7.10 Правил №37 приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України містить аналогічні положення. Зокрема, зазначено, що протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення ДК Водоканал згідно з Господарським процесуальним кодексом України направляє Підприємству претензію, до якої додаються копії акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод.

Матеріали справи містять копії телефонограм від 11.01.2010р., від 02.04.2010р., від 08.07.2010р., від 14.10.2010р., від 30.12.2010р. від 05.04.2011р. щодо повідомлення про результати хімічних аналізів за результатами відібраних проб, а також копії супровідних листів, претензій з доказами їх направлення, згідно з якими відповідачу направлялися копії актів відбору проб, протоколів, розрахунків та рахунки на додаткову плату.

Однак, наявні у справі телефонограми не можуть бути прийняті в якості належного доказу повідомлення відповідача, оскільки вони не містять назви суб`єкта господарювання, якому вони направлялись, а також не вказано, на який номер їх було направлено.

Щодо направлення відповідачу претензій та додатків до них, колегія суддів зазначає, що згідно з супровідним листом №764 від 03.10.2011р. відповідачу направлялась претензія про сплату додаткової плати за стоки за І квартал 2011 року згідно з рахунком №578 від 12.04.2011р. на суму 31 439,09грн. Тобто, вказана претензія та додані до неї документи стосуються лише акту відбору проб від 25.03.2011р. Інші наявні в матеріалах справи претензії не стосуються періоду, за який позивачем заявлені до стягнення спірні кошти.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено доказів направлення відповідачу претензій, повідомлень, актів відбору проб, протоколів, розрахунків та рахунків на додаткову плату за період з 01.07.2009р. по 21.12.2010р., як це передбачено п.7.7, п.7.10 вищевказаних Правил.

При цьому, з огляду на позицію, викладену в Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002р. у справі №15-рп/2002 не направлення позивачем претензії відповідачу не позбавляє його права на звернення до суду.

Одночасно, не направлення відповідачу документів, що підтверджують факт виявленого перевищення ДК забруднень (протокол якості скиду стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод, рахунок для сплати, копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок) є порушенням з боку позивача порядку, передбаченого п.7.7, п.7.10 вищевказаних Правил та умов укладених сторонами договорів, оскільки позбавляє відповідача права на здійснення паралельного та арбітражного аналізів згідно п.п.7.9.15-7.9.23 місцевих Правил.

На ряду з зазначеним, судовою колегією не приймаються в якості належного доказу по справі надані позивачем до матеріалів справи акти відбору проб стічних вод для проведення аналізу на підприємстві ПП ОСОБА_7, оскільки, як зазначено відповідачем, вказані акти з боку останнього підписані не уповноваженою особою.

Так, відповідно до п.4.4 договору №161 від 01.07.2008р. відповідальною особою за водопостачання та водовідведення об`єкта абонента призначений ОСОБА_8, а згідно п.4.4 договору №161 від 01.02.2011р. ОСОБА_7

Наявні у справі акти відбору проб від 13.10.2009р., 25.11.2009р., 27.12.2009р., 23.03.2010р., 29.06.2010р., 04.10.2010р., 21.12.2010р. підписані з боку відповідача ОСОБА_9, повноваження вказаної особи на підписання відповідних документів жодним чином не підтверджені документально та заперечуються відповідачем.

За приписом п.7.9.6 місцевих Правил, при відмові представника підприємства підписувати акт, останній підписується представниками ВЕЦВВ КП «Облводоканал» з вказівкою П.І.Б. та посади представника підприємства, який відмовився підписати акт. В цьому випадку акт відбору проб діє в односторонньому порядку.

Оскільки спірні акти не містять вказівки про відмову від підпису з боку відповідача, а повноваження особи, що підписала акти з боку відповідача матеріалами справи не підтверджені, колегія суддів вважає, що акти відбору проб від 13.10.2009р., 25.11.2009р., 27.12.2009р., 23.03.2010р., 29.06.2010р., 04.10.2010р., 21.12.2010р. не є належними та допустимими доказами у справі в розумінні ст.ст.32-36 ГПК України та не можуть свідчити про факт відбору проб води для аналізу у встановленому законом порядку.

Крім вказаного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту скидання відповідачем стічних вод із перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин та обґрунтованості розрахунку розміру плати з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що найбільші концентрації забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, допущені до скиду в каналізації, встановлені у місцевих Правилах приймання, які введено в дію 19.06.2009р., співпадають з тими, що зазначені в п.1.2 договору №161 від 01.02.2011р. та відрізняються від тих, показників, які були встановлені у договорі №161 від 01.07.2008р. (у договорі граничні показники допустимих концентрацій є більшими).

З огляду на зазначене, колегія суддів критично сприймає наданий позивачем розрахунок та вважає його необґрунтованим, оскільки п.4.2 місцевих Правил передбачено, що стічні води підприємства приймаються до системи каналізації, якщо їх якісні показники та режим скиду відповідають вимогам, які встановлені Правилами та Договором. При цьому, як зазначено вище, п.1.2 договорів передбачено, що в разі зміни припустимих концентрацій позивач письмово сповіщає про це відповідача. Однак, доказів відповідного сповіщення відповідача позивачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, при розрахунку додаткової плати за скид понаднормативних забруднень у систему каналізації за період дії договору №161 від 01.07.2008р. позивачем повинні були враховуватись показники, передбачені п.1.2 вказаного договору.

Крім того, оцінивши виставлені позивачем рахунки на додаткову плату за стоки, суд першої інстанції встановив, що суми до сплати у виставлених рахунках, за ті ж самі періоди, відрізняються від тих, що містяться у розрахунках за формою Додатка №5 до місцевих Правил, на підставі яких визначено розмір заявленої до стягнення суми. При цьому рахунок за ІІ квартал 2010р. відсутній, а рахунок №1159 від 14.07.2011р. виставлений за ІІ квартал 2011р. (квітень, травень, червень), який не входить до спірного періоду у справі і обмежується 01.04.2011р. Зазначені у рахунках суми визначені за розрахунками, які виконано невірно. Зокрема, вказана у них як підстава для розрахунку Методика розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства.

Позивач у ході розгляду справи надав письмове пояснення, в якому підтвердив, що розрахунки, на підставі яких виставлено вищевказані рахунки на додаткову оплату за стоки, виконано невірно, вказані в них суми є неправильними, а розрахунки слід оцінювати відповідно до місцевих Правил приймання стічних вод за формою згідно з Додатком №5 до Правил.

Наразі, перелічені вище обставини вказують на те, що позивачем у встановленому порядку не доведено належність наданих суду доказів, що, як наслідок, унеможливлює допущення вищевказаного порушення з боку відповідача.

При зверненні з даним позовом до суду позивачем не дотримані приписи Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України щодо повідомлення відповідача виявлене перевищення ДК забруднень (листом або телефонограмою) впродовж 15 діб після закінчення аналізу, не надіслано документів в підтвердження правомірності стягуваної суми.

З огляду на зазначене, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані невірно, оскаржуване рішення не відповідає приписам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 31.01.2013р. у справі №5009/1850/12 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради в особі Василівського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради м.Василівка, Запорізької області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_3, м. Василівка, Запорізької області про стягнення додаткової плати за скид стічних вод у розмірі 188 032грн.87коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 12.03.2013р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписаний 13.03.2013р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: К.І. Бойченко

ОСОБА_3