ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2013 р. Справа № 918/1024/13

За позовом Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

до відповідача ОСОБА_1 господарства ім.Т.Г. Шевченка

про стягнення заборгованості в сумі 17 483 грн. 15 коп.

Суддя Політика Н.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №09-1286/06 від 20 березня 2013 року);

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 06 серпня 2013 року, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10 липня 2013 року Комунальне підприємство "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 господарства ім. Т.Г. Шевченка 17 483 грн. 15 коп. заборгованості за відпуск теплової енергії згідно Договору № 8002 від 01 вересня 2000 року з яких: 15 191 грн. 11 коп. основний борг, який виник в період з 17 жовтня 2012 року по 15 квітня 2013 року; пеня в розмірі 873 грн. 74 коп. за період з 01 листопада 2012 року по 01 липня 2013 року; інфляційні втрати нараховані на суму боргу в період з листопада 2012 року по травень 2013 року в розмірі 35 грн. 34 коп.; проценти за користування коштами (3% річних) нараховані на суму боргу в період з 02 листопада 2012 року по 02 травня 2013 року в розмірі 188 грн. 54 коп., та інфляційні втрати нараховані на суму боргу стягнуту рішенням господарського суду Рівненської області від 13.07.2011 року по справі №5019/1344/11 в період з листопада 2010 року по травень 2013 року в розмірі 643 грн. 83 коп., та проценти за користування коштами (3% річних) нараховані на суму боргу стягнуту рішенням господарського суду Рівненської області від 13.07.2011 року по справі №5019/1344/11 в період з 02 листопада 2010 року по 07 травня 2013 року в розмірі 550 грн. 71 коп.

Ухвалою суду від 10 липня 2013 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №918/1024/13, розгляд якої призначено до слухання в судовому засіданні на 23 липня 2013 року.

Ухвалою суду від 23.07.2013 року, в зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання, розгляд справи відкладено на 06 серпня 2013 року.

Представник позивача у судовому засіданні 06 серпня 2013 року підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судові засідання, призначені на 23 липня 2013 року та 06 серпня 2013 року, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 10 липня 2013 року та про відкладення розгляду справи від 23 липня 2013 року були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та витязі з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 35720, Рівненська область, Злолбунівський район, село Копиткове, вулиця Шкільна, 9 б.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с - 41, 46), крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2000 року між ДП "Здолбунівкомуненергія" правонаступником якого є КП "Здолбунівкомуненергія" Рівненської міської ради (далі - Постачальник) та ОСОБА_1 господарством ім. Шевченка (далі - Споживач) укладено Договір на відпуск теплової енергії № 8002 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.2. Договору Постачальник зобов'язується відпускати теплову енергію для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання будівель за адресою: вул. Фабрична № 17, від котельні по вул. Фабрична № 1, а споживач прийняти її та оплатити в терміни, зазначені в цьому договорі. При цьому вони виконують вимоги "надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення".

Відповідно до пункту 5.1. Договору Оплата за теплову енергію проводиться згідно показників приладів обліку, які повинен встановити "Споживач". У випадку відсутності приладів обліку, оплата за спожиту теплову енергію нараховується по існуючим тарифам за опалення загальної площі приміщення. Тариф на момент заключення договору складає: а) на потреби опалення при відсутності приладу обліку в розмірі 1-74 грн. в місяць в період опалювального сезону за 1 кв.м. загальної опалювальної площі для споживачів другої групи.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов Договору Комунальне підприємство "Здолбунівкомуненергія" здійснило ОСОБА_1 господарству ім. Шевченка відпуск теплової енергії. Споживач зобов'язання за договором не виконав належним чином внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 15191 грн. 11 коп. за період з 17 жовтня 2012 року по 15 квітня 2013 року.

На момент розгляду справи борг відповідача перед позивачем становить 15191 грн. 11 коп. В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем вказаної заборгованості в розмірі 15191 грн. 11 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства; крім того підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 23 "Правил користування тепловою енергією", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 р. № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обовязки на підставі Договору на відпуск теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона зобовязується надавати другій стороні енергетичні ресурси, передбачені договором, а споживач зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.2. Договору Споживач здійснює оплату за теплову енергію не пізніше 1 числа місяця слідуючого за розрахунковим.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме належним чином завіреними копіями: Договору на відпуск теплової енергії №8002 від 01 вересня 2000 року (а.с.7-8); реєстру рахунків за теплоенергію (а.с.11-17).

Відповідачем не подано доказів оплати заборгованості, що є предметом позову, а також не спростовано факту отримання послуг теплопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.6.2. Договору за прострочення оплати "Споживач" сплачує "Постачальнику" пеню в розмірі 0.5% від суми неоплачених коштів, за кожен день прострочки, починаючи з 1-го числа місяця слідуючого за розрахунковим, але не більше двох облікових ставок НБУ.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст.231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, позивачем на суму боргу в період з 02 листопада 2012 року по 01 липня 2013 року нараховано пеню в розмірі 873 грн. 74 коп. Розрахунок перевірено судом та визнано вірним.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за прострочення оплати на суму боргу за період з 02 листопада 2012 року по 01 липня 2013 року нараховано 3% річних в розмірі 188 грн. 54 коп. та інфляційні втрати за період з листопада 2012 року по травень 2013 року в розмірі 35 грн. 34 коп. Розрахунок перевірено судом та визнано вірним.

Крім того, рішенням господарського суду Рівненської області від 13.07.2011 року по справі №5019/1344/11 за позовом Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" до ОСОБА_1 господарства ім. Т.Г. Шевченка про стягнення в сумі 11734 грн. 73 коп., позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 господарства ім. Т.Г. Шевченка на користь Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради основний борг за надані послуги згідно умов договору на відпуск теплової енергії № 8002 від 01.09.2000 року в сумі 11095 грн. 07 коп., пеню в розмірі 639 грн. 66 коп., 118 грн. 00 коп. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

29 липня 2011 року на примусове виконання вищевказаного рішення судом видано наказ.

Позивачем за прострочення оплати суми боргу в розмірі 11095 грн. 07 коп., стягнутої рішенням від 13.07.2011 року по справі №5019/1344/11 нараховано інфляційні втрати за період з жовтня 2010 року по липень 2013 року в розмірі 643 грн. 83 коп. та 3% річних в розмірі 550 грн. 71 коп. за період з 15 жовтня 2010 року по 01 липня 2013 року в розмірі 550 грн. 71 коп.

25.07.2013 року господарським судом Рівненської області направлено запит Відділу Державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції про надання інформації, щодо виконання вказаного наказу (а.с.45).

З наявної у матеріалах справи відповіді на запит вбачається, що кошти на виконання наказу господарського суду Рівненської області від 29 липня 2011 року по справі 5019/1344/11 надійшли на рахунок відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції лише 24.07.2013 року (а.с.48).

Відповідно до частини другої статті 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Вказана правова позиція, також міститься у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Так, згідно п.2.6 Постанови, не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Предметом позовних вимог у даній справі зокрема є стягнення з відповідача суми 550 грн. 71 коп. - 3% річних та 643 грн. 83 коп. - збитків від інфляції, нарахованих на суму основної заборгованості за договором на відпуск теплової енергії №8002 від 01.09.2000 року в розмірі 11 095 грн. 07 коп..

Підставами подання зазначеного позову в частині стягнення 550 грн. 71 коп. - 3% річних та 643 грн. 83 коп. - збитків від інфляції позивач вказує на факти встановлені рішенням господарського суду Рівненської області у справі №5019/1344/11 від 13 липня 2011 року, зокрема на те, що судом встановлено наявність заборгованості відповідача у вказаній вище сумі.

З вищевказаного вбачається, що позивачем правомірно нараховано на суму боргу в розмірі 11095 грн. 07 коп. інфляційні втрати за період з жовтня 2010 року по липень 2013 року та 3% річних за період з 15 жовтня 2010 року по 01 липня 2013 року. Розрахунок перевірено судом та визнано вірним.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не оплачений, його розмір підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 15 191 грн. 11 коп., пені в розмірі 873 грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 188 грн. 54 коп. за період з 02 листопада 2012 року по 01 липня 2013 року, збитків від інфляції за період з листопада 2012 року по травень 2013 року в розмірі 35 грн. 34 коп., та нараховані на стягнуту рішенням від 13.07.2011 року по справі №5019/1344/11 суму боргу в розмірі 1 1095 грн. 07 коп., 3% річних в розмірі 550 грн. 71 коп. за період з 02 листопада 2010 року по 01 липня 2013 року в розмірі 550 грн. 71 коп., та збитки від інфляції за період з листопада 2010 року по травень 2013 року в розмірі 643 грн. 83 коп. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 720 грн. 50 коп. у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 81-1, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради до відповідача ОСОБА_1 господарства ім.Т.Г. Шевченка про стягнення заборгованості в сумі 17 483 грн. 15 коп. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 господарства ім. Т.Г. Шевченка (35720, Рівненська обл., Здолбунівський р-н. с.Копиткове, вул. Шкільна, 9 б, ідентифікаційний код 25320585) на користь Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради (35701, Рівненська обл., Здолбунівський р-н., м.Здолбунів, вул.Шкільна, 40 а, р/р 29 в РОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 333368) основний борг в сумі 15 191 (п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто одна) грн. 11 коп., пені в розмірі 873 (вісімсот сімдесят три) грн. 74 коп., 3% річних в розмірі 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 54 коп., та збитків від інфляції в розмірі 35 (тридцять п'ять) грн. 34 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 господарства ім. Т.Г. Шевченка (35720, Рівненська обл., Здолбунівський р-н. с.Копиткове, вул. Шкільна, 9 б, ідентифікаційний код 25320585) на користь Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради (35701, Рівненська обл., Здолбунівський р-н., м.Здолбунів, вул.Шкільна, 40 а, р/р 29 в РОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 333368) 3% річних в розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) грн. 71 коп., та збитків від інфляції в розмірі 643 (шістсот сорок три) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 господарства ім. Т.Г. Шевченка (35720, Рівненська обл., Здолбунівський р-н. с.Копиткове, вул. Шкільна, 9 б, ідентифікаційний код 25320585) на користь Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради (35701, Рівненська обл., Здолбунівський р-н., м.Здолбунів, вул.Шкільна, 40 а, р/р 29 в РОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 333368) судовий збір в розмірі 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 503 від 09 липня 2013 року.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 06 серпня 2013 року

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2 - позивачу рекомендованим (35701, Рівненська область м. Здолбунів, вул. Шкільна, 40 а);

3 - відповідачу рекомендованим (35720, Рівненська область Здолбунівський район с.Копиткове, вул. Шкільна, 9-Б).