ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
проспект Миру, 20
УХВАЛА

23 січня 2013 року справа № 5028/14/68/2012

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісагро-Київ»,

03138, м. Київ, вул. Каменярів, 21

До відповідача: Закритого акціонерного товариства «Наукововиробниче обєднання «Чернігівеліткартопля», 15522, смт. Седнів, Чернігівський район, вул. Лизогуба, 13

про стягнення 370 482 грн. 12 коп.

Суддя Н.Ю.Книш

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник довіреність від 01.01.13р.

від відповідача: ОСОБА_2 представник довіреність від 10.01.13р.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісагро-Київ» заявлено позов до закритого акціонерного товариства «Наукововиробниче обєднання «Чернігівеліткартопля» про стягнення 308 189,17грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., 5 359,81 грн. курсової різниці згідно п.4.1 договору, 9 769,82 грн. пені та 21 738,32 грн. штрафу 5% згідно п.8.5.1 договору, 23,46 грн. інфляційних, 23 447,57 грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами згідно п.8.5.2 договору, 1 953,96грн. трьох процентів річних згідно ст.625 ЦК України.

Позивачем через канцелярію суду подано клопотання від 20.12.12р. про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вказане клопотання судом задоволено.

Представник позивача в судовому засіданні 10.01.13р. надав письмове пояснення до розрахунку від 28.12.12р., в якому навів розрахунок боргу, пені за період з 09.05.12р. по 13.05.12р. та з 16.05.12р. по 07.12.12р., 3% річних за період з 09.05.12р. по 13.05.12р. та з 16.05.12р. по 07.12.12р., інфляційних за вересень 2012 року, штрафу, відсотків за неправомірне користування чужими коштами за період з 09.05.12р. по 13.05.12р. та з 16.05.12р. по 07.12.12р., основного боргу з урахуванням курсової різниці.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.01.13р. надав відзив на позовну заяву від 10.01.13р., в якому заперечував проти нарахованих позивачем пені, інфляції, відсотків за користування чужими коштами, штрафу, 3% річних та курсової різниці та просив відмовити позивачу у позові в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 56933,14грн., а також в частині стягнення курсової різниці згідно п.4.1 договору в розмірі 5359,81грн. У поданому відзиві відповідач посилається на виконання 17.09.12р. та 21.09.12р. вимог претензії позивача вих.№б/н від 11.09.12р. щодо погашення заборгованості по передоплаті у розмірі 23 457,82грн., у звязку з чим вважає вимоги позивача про стягнення інфляційних, 3% річних, штрафних санкцій за період з 09.05.12р. по 15.10.12р. по сумам передоплати абсурдними і такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач заперечує проти вимог позивача щодо одночасного стягнення з нього пені у розмірі 9 769,82грн. та 5% штрафу у розмірі 21 738,32грн., вважаючи, що позивач фактично намагається застосувати до відповідача подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення, що суперечить ст.61 Конституції України, а також вважає що штраф підлягає обрахуванню від суми невиконаного відповідачем зобовязання на момент подачі позову 308 189,17грн. і відповідно сума 5% штрафу має складати 15 109,46грн., а не 21 738,32грн., заявлених позивачем до стягнення. Відповідач вважає розрахунки пені завищеними, оскільки у 2012 році 366 днів. На думку відповідача, оскільки позивач сам порахував відсотки по договору і по закону, надавши вибір суду, підлягають задоволенню відсотки, розраховані на підставі закону, а саме ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки закон на відміну від договору має вищу силу та застосовується першочергово, у розмірі 1 391,83 грн. за період з 16.10.12р. по 07.12.12р. Відповідач вважає, що зроблений позивачем розрахунок курсової різниці згідно п.4.1 договору є надто завищеним, оскільки за даними сайту Курс (htth:// kurs.com.ua) курс валют на міжбанку станом на 08.01.13р. становить 8,065 за 1 долар, а позивач обраховує суму боргу з урахуванням курсової різниці, посилаючись на довідку АТ «Райффайзен банк Аваль» №06-01/335 від 06.12.12р., якою встановлено курс купівлі-продажу іноземної валюти за гривні для всієї мережі АТ «Райффайзен банк Аваль» на робочий день 07.12.12р.

В судовому засіданні за клопотанням позивача здійснювалась технічна фіксація судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про зменшення позовних вимог від 23.01.13р., в якій зазначив, що позивач прийняв рішення про відмову від нарахувань на суму боргу інфляційних втрат та зменшує на відповідну суму початкові вимоги, що так як п.8.5.2 договору встановлено, що за порушення грошових зобовязань по оплаті ціни товару відповідач має сплатити на користь позивача відсотки за неправомірне користування чужими коштами у розмірі 36% річних від суми боргу позивач дійшов висновку про необхідність відмови від стягнення з відповідача 3% річних згідно ст..625 ЦК України, таким чином сума заборгованості становить: сума основного боргу 308189,18грн., курсова різниця згідно п.4.1 договору 5359,81грн., пеня 9739,99грн., відсотки за неправомірне користування чужими коштами 23375,32грн., штраф 5% - 21738,32грн., всього 386402,62грн. та просив суд зменшити розмір позовних вимог, встановити ціну позову в сумі 368402,62грн.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття судом рішення по справі збільшити, зменшити розмір позовних вимог, а подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить діючому законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а тому приймається судом до розгляду.

Дослідивши зміст заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог суд доходить висновку, що позивач зменшує позовні вимоги порівняно з первісно заявленими позовними вимогами на загальну суму 2079,50грн., в тому числі в частині стягнення інфляції в сумі 23,46грн., в частині стягнення 3% річних в усмі 1953,96грн., в частині стягнення пені в сумі 29,83грн., в частині стягнення відсотків за неправомірне користування чужими коштами 36% в сумі 72,25грн.

Представник позивача в судовому засіданні надав заперечення на відзив від 21.01.13р., в якому зазначив, що специфікацією до договору встановлені наступні строки здійснення передплати за відповідний товар: 08.05.12р., 15.05.12р., 20.05.12р. та 06.07.12р., що на момент предявлення претензії відповідач вже прострочив виконання зобовязання чим порушив положення ст.526, 530 ЦК України та умови договору, що вимоги по погашення заборгованості не були виконанні у строк, встановлений претензією, крім того, договором не передбачено порядок досудового врегулювання спорів, як того вимагає ч.1 ст.5 ГПК України, що штраф і пеня передбачені п.8.5.1 договору є не відповідальністю, а є видом забезпечення виконання зобовязання, а тому твердження відповідача про подвійний характер відповідальності не має під собою правового обґрунтування, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (постанова від 27.04.12р. №06/5026/1052/2011). Стосовно твердження відповідача про те, що нарахування штрафу у розмірі 5% потрібно проводити не від суми боргу, а від суми невиконаного зобовязання або неналежно виконаного зобовязання, позивач зазначив, що зобовязання відповідача по договору мають грошовий характер, а сума невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання називається боргом, що підтверджується положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України. Стосовно твердження відповідача, що штраф повинен становити 15409,46грн. позивач зазначив, що специфікацією до договору встановлені наступні строки здійснення передплати по договору : 08.05.12р., 15.05.12р., 20.05.12р., 06.07.12р. та 15.10.12р. строк повного розрахунку по договору, що відповідно до розрахунку, наданого позивачем штраф нараховується на суму боргу, яка виникла станом на 09.05.12р., 16.05.12р., 22.05.12р., 07.07.12р. та 16.10.12р. відповідно, сума боргу розрахована позивачем за вирахуванням оплат, здійснених відповідачем на момент порушення виконання зобовязання. Також позивач зазначив, що так як п.8.5.2 договору встановлено, що за порушення грошових зобовязань по оплаті ціни товару відповідач має сплатити на користь позивача відсотки за неправомірне користування чужими коштами у розмірі 36% річних від суми боргу позивач дійшов висновку про необхідність відмови від стягнення з відповідача 3% річних згідно ст.625 ЦК України, що було здійснено шляхом подання заяви про зменшення позовних вимог, стосовно періоду за який нараховувались 36% він є аналогічним періоду нарахування штрафних санкцій по договору. Стосовно розрахунку боргу з рахуванням курсової різниці позивач зазначив, що ч.2 ст.632 ЦК України встановлено, що зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, так відповідно до п.4.1 договору ціна товару вказується у додаткових угодах (специфікаціях), ціна товару розрахована по курсу продажу відповідної іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, згідно додаткових угод (специфікацій), до української гривні, визначеному банком постачальника на дату підписання цього договору, на день фактичної оплати покупцем ціни товару, у разі зростання курсу продажу іноземної валюти на МВРУ до української гривні, визначеного банком постачальника, ціна товару автоматично збільшується на таку різницю, на дату підписання договору курс продажу іноземної валюти на МВРУ визначений банком постачальника становить 8,05грн. за 1 долар США, банком постачальника є АТ «Райффайзен банк Аваль», курс продажу іноземної валюти (долар США) станом на 07.12.12р. становить 8,19грн. за 1 долар США, сума боргу належна до оплати з урахуванням курсової різниці згідно п.4.1 договору станом на 07.12.112р. становить 313548,98грн.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення від 18.01.13р., в якому зазначив, що за даними відповідача сума основної заборгованості останнього за договором складає 308189,17грн., що також вбачається з Акту звірки взаєморозрахунків наданого позивачем, при цьому позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 308189,18грн. і саме на цю суму безпідставно нараховує штрафні санкції, що більшість розрахунків штрафних санкцій нарахованих позивачем стосуються попередньої оплати, проте 11.09.12р. позивачем була надана претензія, в якій він вимагав в строк 7 банківських днів погасити заборгованість по попередній оплаті за договором у розмірі 23457,82грн., оскільки вимоги зазначеної претензії були виконані відповідачем в повному обсязі двома траншами 20000грн. і 3457,82грн., а відтак зобовязання в цій частині були виконаними і вимоги позивача в цій частині про стягнення штрафних санкцій за період з 09.05.12р. по 15.10.12р. по сумам передплат є абсурдними і такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідач зазначив, що вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися, якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці, а отже сума боргу в цьому періоді зменшується та навів свій розрахунок інфляційних нарахувань. Крім того, відповідач зазначив, що предявляючи вимоги про стягнення пені та штрафу позивач намагається застосувати до відповідача подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення, що суперечить ст..61 Конституції України, що як вбачається з позовної заяви за підрахунками позивача сума невиконаного відповідачем зобовязання на момент подачі позову складає 308189,17грн., відповідно сума 5% штрафу має складати 15409,46грн., а не 21738,32грн., що розрахунки пені зроблені позивачем є завищеними, а в частині стягнення за період з 09.05.12р. по 15.10.12р. взагалі такими, що не підлягають задоволенню, що вимоги в частині стягнення 3% річних та 36% річних підлягають задоволенню лише щодо відсотків розрахованих на підставі закону і лише в розмірі 1388,03грн. за період з 16.10.12р. по 07.12.12р. Також відповідач заперечив проти стягнення курсової різниці, зазначивши, що курсова різниця обраховується на день фактичного перерахування коштів, що вбачається з формули наведеної в п.4.1 договору, а оскільки відповідач не перераховував 07.12.12р позивачу ніяких коштів, то відповідно і стягнення суми бору з урахуванням курсової різниці станом на 07.12.12р. є безпідставним.

Представник позивача у судовому засіданні 23.01.13р. надав для огляду оригінали документів, серед яких: Договору поставки №КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про ознайомлення з оригіналом Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти залучення до матеріалів справи оригіналу Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., просив суд дану угоду не розглядати, оскільки вона не стосується предмету спору, а оригінал даної угоди потрапив до документів поданих для огляду суду випадково та заявив усне клопотання про повернення оригіналу додаткової угоди №1 від 25.06.12р., так як суд незаконно утримує у себе оригінал даної угоди та заперечив проти ознайомлення представника відповідача з оригіналом Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., вважаючи, що цей документ є особистим документом ТОВ "Сервісагро-Київ". Крім того, представник позивача заперечив проти зняття копії Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р. та долучення її до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд залучити до матеріалів справи оригінал Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р. та заперечив стосовно заяв представника позивача про повернення даної угоди, зазначивши, що представник позивача вже надав у судовому засіданні оригінали документів для огляду суду.

Суд зазначив, що дана додаткова угода №1 від 25.06.12р. вже подана представником позивача для ознайомлення та ознайомив представників сторін з даною угодою, також суд зазначив, що в Додатковій угоді №1 від 25.06.12р. йдеться посилання на договір поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., специфікацію №2 від 27.04.12р. та специфікацію №5 від 14.05.12р.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання, в якому зазначив, що 23.01.12р. в судовому засіданні представником позивача була подана для огляду додаткова угода до договору, який є предметом спору у справі №5028/14/68/2012 та просив суд долучити до матеріалів справи оригінал наданої позивачем додаткової угоди до договору №КИ-ЧН-22-230412/33Р-РЯ від 23.04.12р. і застосувати до позивача штраф передбачений п.5 ст.83 ГПК України за неповагу до суду.

Представник позивача заявив усне клопотання про застосувати до відповідача штрафу, передбаченого п.5 ст.83 ГПК України за неповагу до суду.

Суд задовольнив клопотання представника позивача про повернення оригіналу Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р. Суд не задовольнив клопотання представника відповідача в частині застосування штрафу до позивача за неповагу до суду та усне клопотання представника позивача про застосування до відповідача штрафу за неповагу до суду, оскільки згідно з приписами ГПК України застосування штрафних санкцій є правом суду, а не його обов'язком. Клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи оригіналу Додаткової угоди №1 від 25.06.12р. до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р. судом не задовольняється, оскільки залучення оригіналів документів є правом сторони, а в цьому випадку правом позивача.

В судовому засіданні суд оглянув подані представником позивача оригінали документів та після огляду повернув представнику позивача оригінали таких документів: статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Київ" (нова редакція) від 23.05.12р., видаткової накладної накладної № 430 від 17.05.2012р., видаткової накладної накладної № 456 від 18.05.2012р., довіреності №183 від 17.05.2012р., видаткової накладної накладної № 423 від 15.05.2012р., довіреності №175 від 15.05.2012р., видаткової накладної накладної № 404 від 14.05.2012р., довіреності №166 від 14.05.2012р., видаткової накладної накладної № 290 від 29.04.2012р., довіреності №135 від 27.04.2012р., довіреності №142 від 29.04.2012р., видаткової накладної накладної № 477 від 21.05.2012р., довіреності №190 від 21.05.2012р., видаткової накладної накладної № 564 від 01.06.2012р., довіреності №212 від 31.05.2012р., додаткової угоди (специфікації) №1-додаток до договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., договору поставки № КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ продукції для сільгоспвиробництва від 23.04.2012р., протоколу №12 засідання загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагро-Київ" від 22.11.2010р., наказу №21-К від 02.12.2010р.

В судовому засіданні суд оглянув подані представником відповідача оригінали документів та після огляду повернув представнику відповідача оригінали таких документів: свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А00 №687752, довідки АА №038358 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), статуту ЗАТ НВО "Чернігівеліткартопля" від 24.12.2005р.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання, в якому просив витребувати у позивача копію додаткової угоди від 25.06.12р. до договору №КИ-ЧН-22-230412/33Р-РЯ від 23.04.12р., оскільки зазначена додаткова угода є у позивача, доказом чого є наданий позивачем оригінал цієї додаткової угоди в судовому засіданні 23.01.12р., доказом неможливості надання відповідачем зазначеної додаткової угоди є те, що позивач не повернув екземпляр відповідачу, що підтверджується поясненням позивача, зафіксованим технічними засобами у судовому засіданні 23.01.13р.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про витребування у відповідача додаткової угоди від 25.06.12р. до договору №КИ-ЧН-22-230412/33Р-РЯ від 23.04.12р.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є необхідність витребування нових доказів.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, суд з метою повного та обєктивного дослідження всіх обставин по даній справі, вважає за необхідне задовольнити письмове клопотання відповідача та усне клопотання позивача про витребування додаткової угоди від 25.06.12р. до договору №КИ-ЧН-22-230412/33Р-РЯ від 23.04.12р. та відкласти розгляд справи, зобовязавши сторони надати витребувані документи. За таких обставин розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст. ст. 22, 38, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Розгляд справи відкласти, призначивши судове засідання на 29 січня 2013 року на 12год.00хв. в приміщенні господарського суду Чернігівської області у м. Чернігові, проспект Миру, 20; зал судових засідань № 23.

2. Зобовязати позивача: надати належним чином засвідчену копію додаткової угоди №1 від 25.06.12р. про внесення змін до договору поставки продукції для сільгоспвиробництва №КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ від 23.04.12р., а її оригінал для огляду, надати оригінал договору поставки продукції для сільгоспвиробництва №КИ-ЧН-22-230412/33Р-РЯ від 23.04.12р. з усіма додатками, а їх належним чином засвідчені копії до матеріалів справи; надати довідку відповідно до п.4.1 договору стосовно курсу продажу іноземної валюти (долара) на міжбанківському валютному ринку України до української гривні, визначеної банком постачальника на день фактичного перерахування коштів, представнику в судовому засіданні мати документи, що підтверджують повноваження та посвідчують особу.

3. Зобовязати відповідача: надати оригінал договору поставки продукції для сільгоспвиробництва №КИ-ЧН-22-230412/ЗЗР-РЯ від 23.04.12р. з усіма додатками, а їх належним чином засвідчені копії до матеріалів справи, надати копію додаткової угоди №1 від 25.06.12р. про внесення змін до договору поставки №КИ-ЧН-22-230412/33Р-РЯ від 23.04.12р., а її оригінал для огляду, представнику в судовому засіданні мати документи, що підтверджують повноваження та посвідчують особу .

4. Повноваження представників сторін мають бути підтверджені довіреністю, оформленою в установленому порядку (засвідченою нотаріально або, якщо довіреність видає юридична особа - підписом її керівника та завірена печаткою цієї організації, з наданням документів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала довіреність); у разі представництва інтересів сторони безпосередньо її керівництвом - відповідним документом, що підтверджує його призначення або обрання (або засвідчені належним чином витяги з них).

Суддя Н.Ю. Книш