ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2013 р.Справа № 922/2748/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Енергозберігаючі технології 2010", м. Київ
до ТОВ "УПЕК-Техсервіс", м. Харків
про стягнення 28618,16 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 18 липня 2013 року

відповідач - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010", м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УПЕК-Техсервіс", м. Харків 25980,00 грн. основної заборгованості, 668,36 грн. 3% річних та 1969,80 грн. пені. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду № 734, укладеним між сторонами 16 липня 2012 року, щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 липня 2013 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/2748/13 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 24 липня 2013 року.

В призначене судове засідання 24 липня 2013 року позивач з'явився, позов підтримує та просить суд його задовольнити в повному обсязі. До матеріалів справи судом залучено заяву позивача (вх. № 27064) про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.

Представник відповідача у судове засідання 24 липня 2013 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся ухвалою суду, яка направлена на адресу, по якій відповідач зареєстрований та яка підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Вказана ухвала суду від 04 липня 2013 р. була одержана відповідачем 08 липня 2013 року, що вбачається з поштового повідомлення про вручення кореспонденції (а.с. 32).

Враховуючи те, що норми ст. 38 ГПК України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

За таких обставин справа розглядається за наявними матеріалами і документами справи на підставі ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

16 липня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 734 (далі - договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого відповідач доручає, а позивач зобов'язується виконати власними і залученими силами і засобами роботи з гидро-хімічної чистки теплообмінників пластинчатих розбірних Phe 17-0,26-16.

Відповідно до пункту 1.2. договору відповідач зобов'язався своєчасно прийняти та оплатити роботи, визначені в пункті 1.1. договору.

Згідно пункту 2.1 договору, загальна сума договору складає 25980,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 4330 грн.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору сторони погодили, що за надання послуг з виконання робіт згідно з пунктом 1.1 цього договору відповідач сплачує позивачу суму, яка буде обумовлена актами виконаних робіт, виконання яких оформлюється за формою КБ-2в та КБ-3.

У відповідності до пункту 3.3 договору оплата здійснюється протягом десяти календарних днів з моменту підписання обома сторонами актів виконаних робіт в безготівковій формі шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Факт виконання робіт позивачем підтверджується матеріалами справи, а саме актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-2в та КБ-3, згідно яких позивачем виконано роботи на загальну суму 25980,00 гривень, які підписані без зауважень уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками юридичних осіб.

Відповідач, в свою чергу, не виконав договірні зобов'язання і за належно виконані позивачем роботи не розрахувався.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи з урахуванням норм чинного законодавства суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Аналізуючи умови укладеного між позивачем та відповідачем у справі договору суд визначає, що за своєю правовою природою він є договором підряду, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1 глави 61 Цивільного кодексу України "Загальні положення про підряд".

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Станом на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів виконання зобов'язань за договором № 734 від 16 липня 2012 року.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 25980,00 грн. основного боргу за договором № 734 від 16 липня 2012 року є обґрунтованими, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 668,36 грн. та 1969,80 грн. пені.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.4. договору у разі несвоєчасної оплати відповідачем вартості виконаних позивачем робіт відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань". Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

За статтями 1 та 3 вказаного Закону, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказані норми є імперативними, стягнення неустойки (пені) у разі прострочення грошового зобовязання може проводитись судом в межах розміру, визначеному законом.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пені та річних вбачається, що позивачем розрахунок пені та річних здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення пені у розмірі 1969,80 грн. та річних у розмірі 668,36 грн.

У відповідності зі статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає необхідне судові витрати в розмірі 1720,50 грн. покласти на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44-49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Упек-Техсервіс", 61089, м. Харків, проспект Фрунзе, буд. 3 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозберігаючі технології 2010", 61015, м. Київ, вул. Цитадельна, 7 (п/р 0001 в ПАТ КБ "Євробанк", МФО 380355, ) 25980,00 грн. основної заборгованості, 668,36 грн. річних, 1969,80 грн. пені та 1720,50 грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.07.2013 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/2748/13