ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.11.2013 Справа № 905/6713/13

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія перспективних процесів та послуг», м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької області

про визнання припиненими з 01.03.2009 року договорів, укладених між сторонами, а саме: договору поруки №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №1 від 08.04.2009 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №2 від 09.12.2009 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №3 від 26.05.2011 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року та додаткового договору №4 від 07.12.2011 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю.

Від третьої особи: не зявився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

12.11.2013р. з 10.40 год. по 10.50 год.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лабораторія перспективних процесів та послуг», м. Краматорськ Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», м. Київ про визнання припиненими з 01.03.2009 року договорів, укладених між сторонами, а саме: договору поруки №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №1 від 08.04.2009 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №2 від 09.12.2009 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №3 від 26.05.2011 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року та додаткового договору №4 від 07.12.2011 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на здійснення зміни основного зобовязання без згоди поручителя та закінчення строку виконання основного зобовязання за договором поруки, у звязку з чим вважає його припиненим.

Ухвалою суду від 24.09.2013р. за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/6713/13 та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької області.

23 жовтня 2013р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №12-4-3/2278 від 23.10.2013р., в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на втрату чинності досудової вимоги, направленої АТ «ОТП Банк» на адресу ТОВ «Лабораторія перспективних процесів та послуг» у звязку з врегулюванням питання про погашення заборгованості в досудовому порядку та не доведення факту збільшення розміру зобовязання, яке відбувалось без згоди позивача.

Представник позивача в судовому засіданні 12.11.2013р. підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа в судове засідання не зявилась.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови). За змістом ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами i несуть процесуальні обов'язки сторін.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін та третьої особи було ознайомлено з правами та обовязками, передбаченими ст.22 ГПК України. У відповідності до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.42, 43 ГПК, ст. 33 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. За приписами ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

Встановив:

08 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк (правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»), (далі - відповідач) та ОСОБА_1 (далі боржник) був укладений договір споживчого кредиту №CM-SME 103/201/2008. (далі кредитний договір).

В забезпечення належного виконання боргових зобовязань, 08 травня 2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Лабораторія перспективних процесів та послуг (далі - поручитель) та Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк був укладений договір поруки №SR-SME 103/201/2008/2 (далі договір поруки).

Згідно ст. 1 договору поруки поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

За змістом п. 2.1 договору порукою забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договору. Розмір боргових зобовязань, забезпечених порукою на дату її встановлення складає 494 500,00 Швейцарських франків. П. 2.2 сторони передбачили забезпечення порукою усіх боргових зобовязань, у тому числі в разі їх зміни.

Статтею 4 договору поруки визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором.

08.04.2009р., 09.12.2009р., 26.05.2011р., 07.12.2011р. між поручителем та кредитором було укладено додаткові угоди до договору поруки, якими було визначено загальний розмір існуючих зобовязань на час укладання додаткових угод, врегульовані питання щодо договірного списання, встановлено додаткові обовязки поручителя щодо надання фінансової звітності, а також встановлено домовленість сторін щодо погодження зміни зобовязань за кредитним договором на майбутнє.

Проаналізувавши зміст договору поруки №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008р., суд дійшов висновку, що зазначена угода за своєю правовою природою є засобом забезпечення виконання зобовязань (в даному випадку - за кредитним договором) та підпадає під правове регулювання §3 Глави 49 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Як встановлено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як зазначає позивач, підставою для припинення договору поруки є здійснення без його згоди зміни основного зобовязання, яке забезпечене порукою, а саме збільшення процентної ставки за користування кредитом, заміни строків виконання зобовязань по погашенню кредиту.

Проаналізувавши матеріали справи №905/6713/13 судом встановлено, що 8.04.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, згідно якої сторони доповнили договір п. 2.2.1 та визначили, що в разі зміни розміру боргових зобовязань після укладання договору поруки, такі зобовязання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів. Додатковим договором № 3 від 26.05.2011 року, сторони конкретизували зазначену умову та визначили, що зазначений пункт є попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору.

Укладання зазначених додаткових договорів, а також і всіх додаткових договорів до договору поруки, співпадає з укладанням відповідних додаткових договорів до кредитного договору, якими вносилися зміни до умов кредитування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладанням додаткового договору № 1 до договору поруки, позивач фактично прийняв на себе обовязок відповідати по зобовязаннях боржника за кредитним договором № СМ-SМЕ 103/201/2008/2 від 8 травня 2008 року з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками, якими змінюється розмір зобовязань боржника. Тобто, заздалегідь погодився на збільшення обсягу відповідальності, у звязку із зміною зобовязань боржника.

Таким чином, суд зазначає про відсутність підстав для припинення поруки через укладання відповідачем та боржником додаткових угод за кредитним договором № 1 від 08.04.2009р., № 2 від 09.12.2009р., № 3 від 09.12.2009р., № 4 від 26.05.2011р., № 5 від 26.05.2011р., № 6 від 07.12.2011р.

Така позиція суду кореспондується з позицію Верховного суду України, викладеною в постановах від 20.02.2013 року, від 16.10.2012 року яка, за приписами ст. 11128 ГПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить норму права, відносно якої є рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. За змістом зазначених постанов, порука припиняється у звязку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя без його згоди, якщо в договорі відсутні відповідні умови. В розглянутому договорі поруки сторони заздалегідь визначилися з відповідальність позивача у випадку збільшення боргових зобовязань за кредитним договором та поручитель погодився із такими змінами.

З огляду на вищевикладене, посилання позивача на збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди спростовуються матеріалами справи, а відтак і відсутні підстави вважати поруку припиненою.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2009 р. відповідач направив на адресу позивача досудову вимогу №22-2/342219 про погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME 103/201/2008 від 08.05.2008р., згідно якої банком запропоновано достроково виконати боргові зобовязання боржника за кредитним договором в повному обсязі та протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити всі заборгованість за кредитом , несплачені відсотки , а також штрафні санкції (пеню та штраф).

Як стверджує позивач, він отримав зазначену вимогу 28.01.2009р., у звязку з чим строк виконання вимоги 28.02.2009р. Проте, зазначене спростовується матеріалами справи, оскільки з вимоги та з розрахунку, який в неї наведений вбачається, що вимога була датована 29.12.2009 року та приведений розрахунок свідчив про стан заборгованості саме на 29.10.2009 року.

Як заявляє позивач, судова вимога поручителем виконана не була, а кредитор свою досудову вимогу не відізвав, як це передбачено умовами договору.

Позивач зазначає в позовній заяві, що предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. В разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Оскільки відповідач, не відізвав свою досудову вимогу та не звернувся до суду з позовом, позивач вважає договір поруки таким, що підлягає припиненню, оскільки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася після закінчення шестимісячного строку від дня отримання ним вимоги.

Так, у відповідності із зазначеною нормою, якщо строк дії договору поруки не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як зазначає позивач, вимога до нього була предявлена , проте законом не встановлено додаткових підстав припинення поруки через сплив шестимісячного строку з дня отримання своєчасної вимоги кредитора до поручителя.

За змістом п. 1.9.1 кредитного договору після предявлення Банком вимоги і до її фактичного виконання , Банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання здійснюється банком в письмової формі. В разі такого відкликання , боргові зобовязання підлягають виконанню в розмірі та порядку, визначеному кредитним договором, якщо сторони не домовилися про інше.

Як свідчать матеріали справи, між відповідачем і боржником та позивачем і відповідачем, після надіслання відповідачем 29.12.2009 року на адресу позивача та боржника вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором починаючи з травня 2011 року укладалися додаткові договори до кредитного договору (додаткові угоди № 4,5,6,7) та договору поруки (додаткові угоди №№ 3,4 ), якими було встановлено остаточний строк повернення кредитних коштів 8 травня 2023 року. Тобто фактично відбулося відкликання відповідачем вимог, шляхом підписанням зазначених додаткових угод. До того ж судом враховано, що у відповідності до ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Таким чином, підписанням додаткових договорів №№ 4,5,6,7 до кредитного договору та додаткових договорів №№ 3,4 до договору поруки сторони змінили зобовязання щодо сплати боргу протягом 30 днів з моменту отримання досудової вимоги від 29.12.2009 року, та встановили нові строки, визначені зазначеним додатковими договорами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача такими, що спростовуються матеріалами справи та не відповідають чинному законодавству, тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 512-514, 517, 546, §3 Глави 49, 629, 651, 653, ст.ст. 202, 206 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 4, 22, 27, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія перспективних процесів та послуг», м. Краматорськ до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» м. Київ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, м. Краматорськ Донецької області про визнання припиненими з 01.03.2009 року договорів, укладених між сторонами, а саме: договору поруки №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №1 від 08.04.2009 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №2 від 09.12.2009 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року, додаткового договору №3 від 26.05.2011 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року та додаткового договору №4 від 07.12.2011 року до договору №SR-SME 103/201/2008/2 від 08.05.2008 року відмовити повністю.

У судовому засіданні 12.11.2013р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення за правилами ст.ст.84-85 ГПК України підписано 18.11.2013р.

Суддя П.В. Демідова