РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8338/13 05.06.13
За позовом Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз»

до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 728 827,51 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Сиротенко В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача - Чеботарьова І.П. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача за прострочення виконання зобов'язань по договору № 14/3414/12 від 05.06.2012 інфляційних втрат в сумі 33 956,24 грн., 3% річних - 115 765,28 грн., пені - 579 105,99 грн., а також відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2013 було порушено провадження у справі №910/8338/13 та призначено її до розгляду на 27.05.2013.

В судовому засіданні 27.05.2013 судом було оголошено перерву до 05.06.2013, про що повідомлено представників сторін під розписку, яка наявна в матеріалах справи.

В судовому засіданні 05.06.2013 представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, всупереч умов укладеного з позивачем договору № 14/3414/12 від 05.06.2012, не виконувались у визначений договором строк зобов'язання зі своєчасної оплати послуг з транспортування природного газу, у зв'язку з чим позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 579 105,99 грн. на підставі п. 6.2 договору № 14/3414/12 від 05.06.2012 та ст. 549 Цивільного кодексу України, а також інфляційні втрати в сумі 33 956,24 грн. і 3% річних в сумі 115 765,28 грн. згідно приписів статті 625 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.06.2013 проти заявлених вимог заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити. У письмовому відзиві відповідач наголошував на невірності здійсненого позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також просив суд з урахуванням ст. 233 Господарського кодексу України, застосувати статтю 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшити розмір пені з урахуванням майнового стану відповідача, який має велику заборгованість, ступінь виконання зобов'язань боржником, винятковість даного випадку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши відповідність наявних у справі копій оригіналам документів, Господарський суд м. Києва

ВСТАНОВИВ:

05.06.2012 між позивачем - ПАТ «Кременчукгаз», як газорозподільним підприємством, та відповідачем - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як замовником, укладено договір на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) № 14/3414/12, відповідно до умов якого газорозподільне підприємство зобов'язалось у 2012 році надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами (ГРМ) до межі балансової належності об'єктів споживачів замовника (п. 1.1), надання послуг з транспортування газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування газу ГРМ споживачам замовника (п. 2.7), розрахунки за надані послуги здійснюються замовником у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок газорозподільного підприємства; оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту отримання замовником рахунку за умови оформлення обома сторонами акту наданих послуг, який газорозподільне підприємство надає замовнику для підписання до 12 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги (п. 4.5), у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.2).

Також, позивачем в підтвердження надання послуг з розподілу природного газу за договором № 14/3414/12 від 05.06.2012 для долучення до матеріалів справи надано Акт № 5 від 31.05.2012 на суму 3 772 890,01 грн., Акт № 7 від 31.07.2012 на суму 3 229 491,08 грн., Акт № 9.1. від 31.10.2012 на суму 2 665 008,02 грн., Акт № 9.2 від 31.10.2012 на суму 356 215,03 грн., Акт № 10.1 від 31.10.2012 на суму 3 137 070,92 грн., Акт № 10.2 від 31.10.2012 на суму 1 224 833,43 грн., Акт № 11.3 від 30.11.2012 на суму 174 211,14 грн., Акт № 11.1. від 30.11.2012 на суму 3 943 093,95 грн., Акт № 11.2 від 30.11.2012 на суму 1 829 471,86 грн., Акт № 12.3 від 31.12.2012 на суму 2 404 929,55 грн., Акт № 12.1 від 31.12.2012 на суму 2 035 488,57 грн., Акт № 12.2 від 31.12.2012 на суму 341 652,52 грн., які підписані представниками позивача та відповідача, а також посвідчені печатками сторін, відповідно до яких позивачем надано, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень та заперечень послуги з розподілу природного газу у відповідні місяці загалом на суму 32 891 048,54 грн., які були оплачені відповідачем з порушенням строків, встановлених п. 4.5 договору № 14/3414/12 від 05.06.2012, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку позивача.

Позивачем надано належним чином засвідчені копії рахунків-фактур, сформованих позивачем для оплати відповідачем отриманих послуг з розподілу природного газу за договором № 14/3414/12 від 05.06.2012, які були надіслані відповідачу, що підтверджується відповідними квитанціями кур'єрських накладних.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п.1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також цією статтею передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно з ч.1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Умовами статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем виконано належним чином свої зобов'язання за договором № 14/3414/12 від 05.06.2012, а саме надано послуги з розподілу природного газу загалом на суму 32 891 048,54 грн., що підтверджується двосторонньо підписаними сторонами актами надання послуг, проте, відповідачем отримані без будь-яких зауважень та заперечень послуги, були оплачені відповідачем з порушенням строків, встановлених п. 4.5 договору № 14/3414/12 від 05.06.2012, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку позивача, що згідно пункту 6.2 договору № 14/3414/12 від 05.06.2012, ст.ст. 549, 610,611 Цивільного кодексу України є підставами для стягнення а з відповідача пені, а також згідно статті 625 Цивільного кодексу України - є підставою для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених ним до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, погоджується з вказаним розрахунком щодо строків, ставок та розмірів нарахувань, у зв'язку з чим суд задовольняє вимоги позивача в цій частині у повному обсязі, а саме: інфляційні втрати в сумі 33 956,24 грн. і 3% річних - в сумі 115 765,28 грн.

Щодо розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за прострочення виконання останнім своїх зобов'язань за договором № 14/3414/12 від 05.06.2012 по своєчасній оплаті отриманих послуг, суд дійшов наступних висновків.

Згідно пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, враховуючи приписи пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши наявні у справі матеріали, враховуючи майновий стан відповідача, який має велику заборгованість, ступінь виконання зобов'язань боржником і винятковість даного випадку, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, визначивши її в сумі 280 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача повністю, що узгоджується із приписами пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, який визначає, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз" (39601, Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, 46, код 03351734) 33 956 (тридцять три тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 24 коп. інфляційних втрат за час прострочення, 115 765 (сто п'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять) грн. 28 коп. три проценти річних з простроченої суми, 280000 (двісті вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. пені, а також 14 576 (чотирнадцять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 55 коп. витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.06.2013

СуддяСташків Р.Б.