ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" липня 2013 р.Справа № 5023/7495/11

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Артмотор", м. Суми
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті", м. Харків
про визнання правочину дійсним та стягнення 17823,44 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не зявився

відповдача - не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати правочин щодо поставки товарно-матеріальних цінностей за цивільно-правовим договором від 01 серпня 2011 року, укладений між ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті", дійсним та стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки від 01 серпня 2011 року у сумі 17823,44 грн., мотивуючи неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобовязань щодо оплати поставленого товару.

У звязку з необхідністю призначення судово-економічної експертизи провадження у справі № 5023/7495/11 зупинялось ухвалами господарського суду від 21 вересня 2011 року та 29 травня 2012 року, та у звязку з призначенням додаткової судово-економічної експертизи провадження у справі № 5023/7495/11 було зупинено ухвалою господарського суду від 17 грудня 2012 року.

Ухвалою господарського суду від 25 червня 2013 року поновлено провадження у справі № 5023/7495/11, призначено справу до розгляду на 08 липня 2013 року.

08 липня 2013 року від позивача до суду надійшло клопотання (вх. 24485), в якому позивач, у зв'язку з погашенням відповідачем заборгованості в повному обсязі, відмовляється від позовних вимог та просить суд припинити провадження по справі № 5023/7495/11.

В засідання суду 08 липня 2013 року сторони не зявилися.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 серпня 2011 року між сторонами було укладено договір поставки № 01/08 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти запчастини, автоаксесуари та додаткове обладнання для автомобілів, а відповідач зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити такий товар.

Відповідно до пункту 2.1. договору загальна сума договору з урахуванням податку на додану вартість складається із сукупної вартості товару, вказаної в накладних, що являються додатками до цього договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору, суд вважає, що договір поставки № 01/08 від 01 серпня 2011 року за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, позивач за видатковою накладною № АМ-000413 від 23 серпня 2011 року передав відповідачеві товар на загальну суму 17823,44 грн., який останнім отриманий, про що свідчить підпис відповідача на видатковій накладній, проте оплата відповідачем не була проведена.

Пунктом 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17 липня 2012 року № 01-06/928/2012 зазначено, що відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідач товар позивачеві не оплатив, що зумовило його звернення із позовом до суду. Водночас, під час розгляду справи в суді позивач (заява вх. № 24485 від 08 липня 2013 року) ґрунтуючись на здійсненні відповідачем розрахунків за договором, відмовився від позовних вимог.

Статтею 22 ГПК України передбачено право позивача на відмову від позову.

У відповідності до статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи, що після звернення позивача з позовом до суду, позивач надав клопотання про відмову від позову та припинення провадження у справі в порядку ст. 80 ГПК України, дії позивача не суперечать вимогам діючого законодавства, не порушують чиїх-небудь охоронюваних законом інтересів, відмова позивача від позовної заяви прийнята господарським судом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі припинити відповідно п. 4 ст. 80 ГПК України, оскільки позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Витрати по сплаті 180 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.38, 39) в порядку ст. 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 22, 75, п. 4 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання позивача про відмову від позову та припинення провадження у справі (вх. № 24485 від 08 липня 2013 року).

Провадження у справі № 5023/7495/11припинити .

Повну ухвалу по справі № 5023/7495/11 складено 10 липня 2013 р.

Суддя ОСОБА_1