ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2013 р. Справа № 926/571/13.

За позовом приватної виробничо-комерційної фірми «Зірка» м.Чернівці

До Чернівецької міської ради м.Чернівці

До Виконавчого комітету Чернівецької міської ради м.Чернівці

Про визнання пункту мирової угоди недійсним

Суддя Гушилик С. М.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник (дов. від 10.06.2013р.)
від відповідача (1) ОСОБА_2 представник (дов. від 02.04.2012р.) від відповідача (2) ОСОБА_2 представник (дов. від 02.04.2012р.)

СУТЬ СПОРУ: Приватна виробничо-комерційна фірма «Зірка» м.Чернівці 28.05.2013 року звернулася з позовом до Чернівецької міської ради та Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання пункту мирової угоди недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.11.2009 року між сторонами була укладена мирова угода, яка затверджена судом ухвалою суду від 19.11.2009р. Проте дана мирова угода є недійсною в частині пункту 2.2 у звязку з тим, що на момент підписання даної мирової угоди діяла постанова Кабінету Міністрів України № 772 від 27.08.2008р., в якій був змінений розмір частки житлової площі, що передаються забудовниками територіальним громадам. Таким чином, ПВКФ «Зірка» повинна була передати місцевим радам частку житлової площі в новозбудованих будинках, що не перевищує 2% загальної площі квартир у будинку, та після повної сплати місцевими радами її опосередкованої вартості.

Крім того, продовжує позивач, з пункту 2.2. мирової угоди чітко не зрозуміло коли саме передати різницю площі, що складає 112,09 кв.м, або шість відсотків від загально збудованої площі багатоквартирного житлового будинку на вул.Заводській,56-К, в м. Чернівцях у власність територіальної громади міста Чернівців. А саме з слів «у черговому будинку, який буде зданий в експлуатацію ПВКФ «Зірка» в майбутньому» випливає, що виконання зобов'язання позивачем, не містить чіткого строку передачі позивачем відповідачу визначеної різниці площі, умови пункту 2.2 передбачають дану передачу з настанням певної події, не обумовленої строком. Причому дана подія як може відбутися так і не відбутися в майбутньому. Тобто виникає нечіткість і двозначність, а також неясність щодо часу виконання даної мирової угоди.

На підставі викладеного позивач просить визнати пункт 2.2. мирової угоди, яка була укладена між позивачем та відповідачами та затверджена ухвалою господарського суду Чернівецької області від 19.11.2009р. справа № 1/6 недійсним.

Ухвалою суду від 28.05.2013 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 10.06.2013 року.

В своєму письмовому відзиві на позов, відповідач -1 заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ухвали Господарського суду Чернівецької області від 19.11.2009р. мирова угода була подана до суду всіма сторонами, тобто також була підписана позивачем. Враховуючи те, що позивач фактично погодився із умовами мирової угоди, беручи до уваги той факт, що він до міської ради чи її виконавчого комітету щодо врегулювання спірних відносин не звертався. За наслідками пред'явлення мирової угоди сторонами по справі №1/6, Господарським судом Чернівецької області 16.11.2009р. прийнято ухвалу, згідно якої судом встановлено, що спірна мирова угода «не суперечить чинному законодавству». Згідно з ч. 2 ст. 35 ГПК, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Мирова угода у господарському процесі, набирає чинності та відповідного статусу лише після її затвердження ухвалою суду. В свою чергу, у випадку незгоди з ухвалою суду, відповідно до норм ГПК, позивач вправі був її оскаржити в апеляційному порядку, що ним зроблено не було.

Крім того, продовжує свою думку відповідач, оскаржувана мирова угода була подана позивачем після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Представник відповідачів - ОСОБА_2 в усній формі зазначив, що аналогічної думки, з відповідачем - 1 притримується і відповідач 2.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.06.2013 року за клопотанням представників сторін оголошено перерву до 17.06.2013 року.

Ухвалою суду від 17.06.2013 року клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено на 25.06.2013 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.06.2013 року представник позивача підтримав свої позовні вимоги, крім того позивач надав свої письмові пояснення, щодо заперечень відповідача -1 стосовно застосування строків позовної давності, які полягають в наступному.

Позовна давність не може поширюватись на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже власник може предявити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалось порушення його прав. В даному випадку відносини є триваючими, а на час предявлення позову існує порушення прав позивача.

Представник відповідачів в свою чергу заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення проти них, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.01.2009 року було порушено провадження у справі № 1/6 за позовом приватної виробничо-комерційної фірми «Зірка» м.Чернівці до Чернівецької міської ради і Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про розірвання договору від 01.10.2007р. № 2190-юр «на безкоштовну передачу у власність територіальної громади міста Чернівці частини побудованого житла».

19.11.2009 року між ПВКФ «Зірка» та Чернівецькою міською радою і Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було укладено мирову угоду, яка була подана на затвердження суду.

Дослідивши зміст мирової угоди та враховуючи, що вказана мирова угода стосується лише прав і обовязків сторін, не суперечить чинному законодавству, підписана повноваженими представниками сторін і скріплена печатками сторін, ухвалою суду від 19.11.2009 року господарський суд Чернівецької області затвердив дану мирову угоду та припинив провадження у справі № 1/6.

Мирова угода затверджена судом в такій редакції:

1. У зв'язку з впливом фінансової кризи та враховуючи Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25.12.2008, №800- VI Міська рада та виконком погоджуються на відстрочення передачі ПВКФ «Зірка» частини житла, визначеного Договором №2190-юр від 01.10.2007р., а саме : 191,79 кв.м. що становить 10 (десять) відсотків від загально збудованої площі багатоквартирного житлового будинку на вул.Заводській, 56-К в М.Чернівцях.

2. ПВКФ «Зірка» зобов'язується:

2.1.Протягом тридцяти календарних днів з дня отримання ПВКФ «Зірка» сертифіката про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, але в будь-якому випадку до оформлення виконавчим комітетом міської ради права власності на новостворене нерухоме майно що по вул.. Заводській, 56-К, передати у власність територіальної громади міста Чернівців в зазначеному будинку дві однокімнатні квартири номер сім(№7) та номер десять(№10) загальною площею 76,8 кв.м, що складає чотири відсотка від загально-збудованої площі.

Передача частини збудованого житла оформляється актом приймання-передачі, який підписується сторонами за Договором № 2190-юр від 01.10.2007р. та є підставою для оформлення права власності на одержані квартири за територіальною громадою міста Чернівців;

2.2.Різницю площі, що складає 112,09 кв.м, або шість відсотків від загально збудованої площі багатоквартирного житлового будинку на вул. Заводській, 56-К, в м.Чернівцях передати у власність територіальної громади міста Чернівців у черговому будинку, який буде зданий в експлуатацію ПВКФ «Зірка» в майбутньому .

Передача житла здійснюється протягом тридцяти календарних днів з дня отримання КФ «Зірка» сертифіката про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, але в будь-якому випадку до оформлення виконавчим комітетом міської ради права власності на новостворене нерухоме майно.

Акт приймання-передачі підписується сторонами Договору № 2190-юр від 01.10.2007р. та є підставою для оформлення права власності територіальної громади міста Чернівців.

3. ПВКФ «Зірка» відмовляється від заявлених позовних вимог у справі №1/6.

4. Міська рада, Виконком, ПВКФ «Зірка» дійшли до згоди припинити судовий спір, предметом якого є Договір № 2190-юр від 01.10.2007 на умовах, визначених цією мировою угодою.

Мирова угода це одна із форм прояву свободи в реалізації сторонами господарського процесу своїх прав, що проявляється в укладенні між ними договору про заміну зобовязання, на підставі якого й виник спір, іншим зобовязанням з метою врегулювання такого спору.

Право сторін у справі на укладання мирової угоди встановлено Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст.78 Господарського процесуального кодексу України про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняється провадження у справі. Зазначена норма кореспондується з нормою п.7 ст.80 цього ж Кодексу, згідно з якою господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що ухвалу про припинення провадження у справі може бути оскаржено.

Отже, умови мирової угоди про припинення зобов'язань між сторонами внесені до ухвали господарського суду у справі №1/6 і затверджені нею. Тобто з моменту затвердження судом дана мирова угода стала частиною судового рішення.

З цього моменту вимога про визнання мирової угоди недійсною фактично є вимогою про визнання недійсним рішення суду - ухвали від 19 листопада 2009 року.

Таким чином, ухвала про затвердження мирової угоди, з мотивів її нерозривності з самою мировою угодою, може бути оскаржена до суду.

Порядок оскарження і підстави скасування судових рішень регулюються процесуальним законодавством, у даному випадку ГПК України, а не нормами матеріального права, як те стверджує позивач. Оскільки Конституція України і Господарський процесуальний кодекс України допускають зміну або скасування судового рішення виключно за наслідками апеляційного, касаційного провадження або перегляду за нововиявленими обставинами і в межах тієї справи, за якою винесено спірне рішення.

Проте, ПВКФ «Зірка» не використало права на оскарження ухвали господарського суду про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, які виникають на підставі ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів, та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями ГПК України. Дана позиція узгоджується з практикою Верховного суду України Судової палати у господарських спорах, яка викладена у постанові від 20.01.2009 року та в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 09.04.2009р. № 01-08/204.

З врахуванням вищевикладених норм та фактичних обставин справи, суд вважає що позовні вимоги позивача є безпідставними у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Доводи позивача в обґрунтування своїх позовних вимог судом до уваги не беруться з підстав викладених вище.

Стосовно заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, суд її до уваги не бере, виходячи з наступного.

Правила про позовну давність, відповідно до статті 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого субєктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушене, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у звязку з необґрунтованістю самої вимоги. Такий висновок узгоджується із практикою Верховного Суду України (постанова від 12.06.2007 у справі №П-9/161-16/165).

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

У судовому засіданні 25.06.2013 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено 26.06.2013 року.

Суддя С.М. Гушилик