ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" жовтня 2013 р.Справа № 6/17/5022-186/2012 (15/40/5022-710/2011)
УХВАЛА

розглянув скаргу ОСОБА_1 на дії органу державної виконавчої служби у справі

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шумськ-Інвест", вул. Ринкова площа, 34, м.Шумськ, Шумський район, Тернопільська область, 47100

до відповідача - Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, вул. Волинська, 64, м. Шумськ, Тернопільська область, 47100

третя особа № 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шумське районне споживче товариство, вул. Українська, 42, м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область, 47100

третя особа № 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шумська міська рада, вул. Українська, 59, м. Шумськ, 47100

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

За участю представників:

стягувача: ОСОБА_2

боржника: ОСОБА_3, ОСОБА_4

ДВС: ОСОБА_5

третіх осіб: не з'явились

Суть справи:

29 серпня 2013 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся зі скаргою № б/н від 23 серпня 2013 року на дії відділу Державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 05 жовтня 2012 року у справі № 6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) щодо стягнення судових витрат.

Свою заяву скаржник мотивує тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 липня 2013 року відділом ДВС Шумського районного управління юстиції, прийнято на підставі судового наказу термін предявлення до виконання якого закінчився.

Згідно з розпорядженням в.о. голови господарського суду Тернопільської області ОСОБА_6 від 29.08.2013р. справу №6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) для розгляду скарги № б/н від 23.08.2013р. передано судді Бурді Н.М.

Розпорядженням голови господарського суду Тернопільської області ОСОБА_7 від 17.09.2013 року дану скаргу (призначену до слухання на 10.10.2013 року на 11год. 40хв.) передано для розгляду судді Шумському І.П..

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. Їх неявка, згідно з ч.2 ст. 121-2 ГПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

В засіданні учасникам процесу розяснено належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

Судом здійснювалась технічна фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального програмно-апаратного комплексу Діловодство суду, для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск CD-R, серійний номер gEA608285152E07.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників стягувача, боржника, відділу ДВС, судом встановлено:

- рішенням господарського суду Тернопільської області у справі № 6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) від 26 квітня 2012 року (суддя І.П.Шумський) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шумськ-Інвест" до відповідача ОСОБА_8 особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено та вирішено :

- Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою площа Ринкова, 34 м. Шумськ шляхом знесення (демонтажу) належного йому торгового павільйону № 22 загальною площею 27,45 кв.м.

- Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Шумськ, вул. Волинська, 64 - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шумськ-Інвест" вул. Ринкова площа, 34 м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область, код 34043073 - 85 грн., сплаченого державного мита та 236 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення судового процесу.

Постановами Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2012 року та Вищого господарського суду України від 19.09.2012 року зазначене рішення залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 26.04.2012р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2012р. господарським судом (суддею Шумським І.П.) 05 жовтня 2012 року видано відповідні накази.

Враховуючи дату набрання судовим рішенням законної сили 27 червня 2012 року, строк предявлення наказів до виконання встановлено до 27 червня 2013 року включно.

18 червня 2013 року відділом Державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції прийнято постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №№38552593,38553918 по виконанню наказів від 05 жовтня 2012 року у господарській справі №6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) у звязку з невідповідністю виконавчих документів та заяви стягувача вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

За текстом постанов ДВС, накази господарського суду були предявлені до виконання також 18 червня 2013 року.

29 липня 2013 року ТОВ "Шумськ-Інвест" вдруге звернувся до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження і цього ж дня відділом Державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №39122938 по виконанню наказу від 05 жовтня 2012 року у господарській справі №6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Шумськ-Інвест" 321 грн. судових витрат.

Як стверджує заявник, строк предявлення наказу до виконання закінчився 27 червня 2013 року, від-так оскаржувану постанову прийнято після його закінчення.

Представник стягувача доводи боржника спростовує, посилаючись на переривання строку пред'явленням виконавчого документа до виконання.

У своїх письмових та усних поясненнях, представник органу ДВС вважає, що при відкритті виконавчого провадження жодних порушень допущено не було, у тому числі через переривання строку пред'явлення наказу до виконання.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ст. 124 Конституції України, ст.115 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поданими заявником доказами, спростованими стягувачем та відділом ДВС, не доведено обґрунтованість заявленої скарги.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу", органи державної влади (до яких належить відділ ДВС), їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 17 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює порядок, згідно з яким примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 17 цього Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема накази господарських судів.

У виконавчому документі, серед іншого, зазначається строк пред'явлення виконавчого документа до виконання (ч.6п.1ст.18 Закону №606).

За заявою стягувача або його представника, в порядку ст. 19 Закону №606, на підставі виконавчого документа державний виконавець відкриває виконавче провадження.

Змістом ч.1 ст. 22 Закону №606 визначено, що виконавчі документи, у т.ч. накази господарського суду, можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року.

При цьому, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку (п.1 ч.2 ст. 22 Закону №606).

Стаття 23 Закону №606 встановлює правило, за яким пред'явлення виконавчого документа до виконання перериває строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону №606).

Стаття 25 Закону №606, покладає на державного виконавця обовязок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, за умови, що не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання.

Як зазначалось вище, судовий наказ від 05 жовтня 2012 року, термін предявлення до виконання якого встановлено до 27 червня 2013 року, вперше був предявлений до виконання 18 червня 2013 року, тобто в межах встановленого строку.

Із предявленням виконавчого документа до виконання, в порядку ст. 23 Закону №606, строк його предявлення до виконання поновився.

Від-так, з огляду на переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання, повторне предявлення наказу господарського суду до виконання та винесення 29 липня 2013 року постанови про відкриття виконавчого провадження №39122938 здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а тому підстав для задоволення скарги, із зазначених у ній підстав у суду немає.

У ч.3 п.2 постанови № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", пленум Верховного Суду України зробив висновок про те, що стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції (ст. 1212 ГПК).

Розгляд господарським судом скарг у порядку ст. 121-2 ГПК України, є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а їх виконання є невід'ємною частиною судового процесу.

За змістом цієї статті ГПК, скарги на дії, бездіяльність органів скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду п.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", п.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. (п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

При даних обставинах, в задоволенні скарги в частині визнання недійсною постанови від 29 липня 2013 року про відкриття виконавчого провадження №39122938 слід відмовити.

З огляду на законність дій органу ДВС щодо відкриття виконавчого провадження №39122938, вимога скаржника в частині зобовязання відділу ДВС вчинити визначені законом дії щодо розгляду заяви ТОВ "Шумськ-Інвест" про відкриття виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до розяснень, наданих пленумом Верховного Суду України у постанові № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом N 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад відкривати або закінчувати виконавче провадження).

Аналогічна правова позиція, викладена також в п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 86,121-2 ГПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії відділу Державної виконавчої служби Шумського районного управління юстиції по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 05 жовтня 2012 року у справі № 6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) щодо стягнення судових витрат, відмовити.

На ухвалу господарського суду, яка не набрала законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський