ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2013 р.Справа № 922/3258/13

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Лаврова Л.С. , Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Федорова Т.О.

розглянувши справу

за позовом Прокурор Близнюківського району Харківської області смт. Близнюки 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства у Харківській області, м. Харків; друга 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Харківська обласна державна адміністрація, м. Харків; третя 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Харківська Обласна рада,м. Харків.
до 1-го відповідача ОСОБА_2 Райдержадміністрація смт. 2-го відповідача ОСОБА_3 , ТОВ ім. газети "Ізвєстія" с. Верхнєводяне
про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі
за участю представників учасників процессу:

прокурор (позивач):не з"явився; 1-го відповідача: не з"явився; 2-го відповідача: ОСОБА_4 за дов. б/н від 12.12.12р.; 1-ої 3-ї особи: ОСОБА_5 за дов. № 10-26/8528 від 02.09.13 року; 2-ої 3-ї особи:не з"явився; 3-ої 3-ї особи: не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Близнюківського району Харківської області, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 районної державної адміністрації смт. Близнюки (перший відповідач) та ТОВ імені газети «Ізвестія» с. Верхньоводяне (другий відповідач) в якій просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 01.11.2011 № 629 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» для оформлення права користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області»; визнати недійсним договір оренди землі від 01.12.2011, укладений ОСОБА_2 районною державною адміністрації з TOB імені газети «Ізвєстія» щодо земельної ділянки, загальною площею 54,7801 гектарів, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для рибогосподарських потреб. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0329, загальною площею 54,7801 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

Прокурор в судовому засіданні 18.09.2013р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити позов з підстав наведених у позовній заяві, в якій в обґрунтування позову посилається на те що, зазначене розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню оскільки не було проведено земельних торгів. Крім того в оспорюваному договорі оренди землі відсутні істотні умови щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є підставою для визнання його недійсним.

Присутній в судовому засіданні представник другого відповідача заперечує проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, наведених у раніше наданому суду відзові на позов(вх.30785 від 21.08.2013р.), у якому вказує на те, що оскільки надання дозволу на розроблення проекту відведення було надано до 01.01.2008 року, то передача спірної земельної ділянки повинна була здійснюватись без проведення земельних торгів (аукціонів). Щодо посилань прокурора на відсутність в оспорюваному договорі істотної умови щодо передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, другий відповідач поясняє, що зазначена умова у договорі передбачена пунктом 27. Крім того другий відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення прав та охоронюваних законом інтересів держави.

Перший відповідач у судове засідання не зявився надав суду письмові відзиви на позовну заяву (вх. 30417 від 19.08.2013 р., вх. 34746 від 23.09.2013 р.) та клопотання (вх. 37080 від. 08.10.2013р.) згідно яких перший відповідач позовні вимоги позивача підтримав повністю та просив суд позов розглянути за наявними в справі матеріалами без присутності представника першого відповідача.

Державна інспекція сільського господарства в Харківській області через представника у судовому засіданні та у наданих до суду поясненнях (вх. 34257 від 18.09.2013 р.) підтримала позов у повному обсязі.

Харківська обласна державна адміністрація через представника у судовому засіданні призначеному на 18.09.2013р. та у наданих до суду поясненнях (вх. 34112 від 17.09.2013 р.) позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Харківської Обласної ради, у судове засідання не зявися, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази, і таким чином зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд установив наступне.

29.12.2007 р. головою ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області було прийнято розпорядження № 526, яким було вирішено надати дозвіл ТОВ імені газети «Ізвєстія» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком (орієнтовна площа 25 га) на території Самійлівської сільської ради (с. Широке) за рахунок земель державної власності, цільове використання - для рибогосподарських потреб з подальшим наданням в оренду.

01.11.2011 р. головою ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області, на підставі рішення господарського суду Харківської області від 27.04.2011 р. по справі № 5023/2195/11 , було прийнято розпорядження №629 від «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» для оформлення права користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» загальною площею 54,7801 га, в тому числі: під пасовищами - 31,1217 га, під гідротехнічними спорудами - 0,4705 га, водне дзеркало - 23,1879 га для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за рахунок земель державної власності (земель водного фонду), розроблений ПП «Самфін», та надано в оренду TOB імені газети «Ізвєстія» терміном на 49 років земельну ділянку зі ставком загальною площею 54,7801 га, в тому числі: під пасовищами - 31,1217 га, під гідротехнічними спорудами - 0,4705 га, водне дзеркало - 23,1879 га для рибогосподарських потреб, розташовану на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району як таку, відносно якої дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки водного фонду був наданий згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 29.12.2007 р. №526.

01.12.2011 р. між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Харківської області (Орендодавець) та TOB імені газети «Ізвєстія» (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 районна державна адміністрація Харківської області надала, а TOB імені газети «Ізвєстія» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0329 загальною площею 54,7801 га, в тому числі: водне дзеркало - 23,1879 га, під пасовищами - 31,1217 га, під гідротехнічними спорудами - 0,4705 га, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для рибогосподарських потреб, строком на 49 років. Даний договір було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області 07.02.2012 р. за №00237.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 23.03.2012р. Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах громадянина зазначений орган чи громадянин набуває статусу позивача, а в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача і як такий зазначається у позовній заяві.

Згідно приписів частини 1 статті 14 Конституції України, частини статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Земельним кодексом України встановлюється порядок володіння, користування і розпорядження землями, що перебувають у комунальній та державній власності.

Статтею 121 Конституції України передбачено, що на прокуратуру України покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушених економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вичиняються у відносинах між ними або з державою.

Офіційним тлумаченням Конституційного Суду України від 08.04.1999р. визначено, що під органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до пункту 4 рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 р. інтереси держави можуть повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Тобто, зазначений пункт рішення Конституційного Суду України визначив, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави.

Згідно з ч. 2 ст. 1,ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України державні та інші органи мають право звертатися до господарського суду у випадках, визначених законодавчими актами України.

Ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає, що контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 «Про державну інспекцію сільського господарства України» є Держсільгоспінспекція України.

Разом з тим ст. ст. 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороню земель», якими визначені повноваження Держсільгоспінспекції України, не передбачено повноважень останньої щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння.

Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 18.09.2012 №5288-VI прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності в нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому випадку прокурор набуває статусу позивача.

Згідно ст. 13 Конституції України, ст. 373 Цивільного кодексу України, ст. 1 Земельного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 14 Конституції України).

Відповідно ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла станом на момент винесення відповідачем 2 спірного розпорядження та укладення спірних договорів оренди землі) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

На підставі ч. 2 статті 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону частина 2 статті 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 4 Закону України Про оренду землі, орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності є районні, обласні Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 Прикінцевих положень Закону України Про оренду землі до розмежування, відповідно до закону земель державної і комунальної власності орендодавцями земельних ділянок у межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, є відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами.

Право власності на земельну ділянку поширюються в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Зі змісту спірного договору оренди вбачається, що ТОВ імені газети «Ізвестія» (другому відповідачеві у справі) в оренду передано земельну ділянку із земель водного фонду, загальною площею 54,7801 га. Із ставком для рибогосподарських потреб.

З наявної в матеріалах справи земельної документації, зокрема, з акту визначення меж земельної ділянки в натурі на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, Технічного завдання № 33 від 26.01.2009 року на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення ділянки зі ставком в оренду ТОВ імені газети «Ізвестія» для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради вбачається, що, на умовах оренди ТОВ імені газети «Ізвестія» (другому відповідачеві у справі) передано земельну ділянку водного фонду на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

Відповідно до ст. 3 Водного кодексу України, до водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали, інші водні обєкти, 2) підземні води та джерела, 3) внутрішні морськи води та територіальне море.

Відповідно до ст. 4 Водного кодексу України та ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Згідно зі ст. 59 Земельного кодексу України, землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Правовий режим земель водного фонду визначається в комплексі з правовим режимом водних відносин, які є водно - земельними відносинами і виступають єдиним комплексним об'єктом правового регулювання та регулюються як Земельним кодексом України так і Водним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Статтею 5 Водного кодексу України встановлено, що до водних обєктів місцевого значення належать: поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних обєктів загальнодержавного значення.

З зазначеного вбачається, що предметом спірного договору оренди земельної ділянки водного фонду - є ставок який, відповідно до ст. 5 Водного кодексу України, належать до водних об"єктів місцевого значення.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України, ставок це штучно створена водойма, місткістю не більше 1 млн. куб. метрів. З наведеного вбачається, що до обєктів загальнодержавного значення не відносяться ставки.

Згідно зі ст. 8-1 Водного кодексу України, до компетенції обласних, Київської та Севастопольської міських рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: 1) забезпечення реалізації державної політики у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; 2) розпорядження водними об'єктами місцевого значення; 3) погодження державних цільових, міждержавних програм використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, участь у їх виконанні; 4) розроблення, затвердження та виконання регіональних програм використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; 5) видача дозволів на спеціальне водокористування з водних об'єктів місцевого значення; 6) погодження розміщення підприємств та інших об'єктів, діяльність яких пов'язана з використанням водних ресурсів і може негативно впливати на їх стан; 7) координація діяльності районних і міських рад з використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; 8) затвердження проектів зон санітарної охорони господарсько-питних водозаборів; 9) прийняття у встановленому порядку рішень про віднесення водних об'єктів місцевого значення до об'єктів природно-заповідного фонду чи відповідних категорій особливої охорони; 10) встановлення правил користування маломірними суднами на водних об'єктах; 11) встановлення у разі потреби більш суворих, ніж у цілому на території України, нормативів якості води у водних об'єктах місцевого значення; 12) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) діяльності підприємств, установ і організацій у разі порушення ними вимог водного законодавства; 13) організація роботи, пов'язаної з ліквідацією наслідків аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією, із залученням підприємств, установ і організацій в порядку, передбаченому законодавством; 14) прийняття за погодженням з державними органами охорони здоров'я та охорони навколишнього природного середовища під час виникнення аварійних ситуацій рішень про скидання стічних вод з накопичувачів у водні об'єкти, якщо це не призведе до перевищення нормативів екологічної безпеки водокористування; 15) організація інформування населення про стан водних об'єктів, його зміну та здійснення водоохоронних заходів; 16) здійснення контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів; 17) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин, визначених законом.

Частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб.

Згідно ч. 4 ст. 122 Земельноко кодексу України обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно до статті 51 Водного кодексу України (в редакції на момент укладення договору), у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Орендодавцями водних об'єктів місцевого значення є Верховна ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим і обласні ОСОБА_6, а орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

Відповідно до ст. 81 Водного кодексу України (в редакції на момент укладення договору), з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Згідно зі ст. 60 Земельного кодексу України, вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ, та інших водойм, з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених Водним кодексом України. У межах існуючих населених пунктів, прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації, за окремими проектами землеустрою.

Зі змісту спірного договору оренди вбачається, що першим відповідачем в строкове платне користування другому відповідачеві було передано земельну ділянку, загальною площею 54,7801 га в тому числі: водне дзеркало - 23,1879 га, під пасовищами - 31,1217 га, під гідротехнічними спорудами - 0,4705 га, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для рибогосподарських потреб, строком на 49 років. Як вбачається з тексту зазначеного договору першим відповідачем крім земельної ділянки також передано другому відповідачу в оренду водний об'єкт місцевого значення ставок.

Відповідно до ч. з ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Аналогічна за змістом правова норма міститься в ст. 118 Конституції України.

Таким чином, вказаним розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області 01.11.2011 р. №629 від «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» для оформлення права користування на умовах оренди для рибогосподарські потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» загальною площею 54,7801 га, в тому числі: під пасовищами - 31,1217 га, під гідротехнічними спорудами - 0,4705 га, водне дзеркало - 23,1879 га для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за рахунок земель державної власності (земель водного фонду), розроблений ПП «Самфін», та надано в оренду TOB імені газети «Ізвєстія» терміном на 49 років земельну ділянку зі ставком загальною площею 54,7801 га, в тому числі: під пасовищами - 31,1217 га, під гідротехнічними спорудами - 0,4705 га, водне дзеркало - 23,1879 га для рибогосподарських потреб, розташовану на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району як таку, відносно якої дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки водного фонду був наданий згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 29.12.2007 р. №526, голова ОСОБА_2 районної державної адміністрації порушив вимоги Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Господарського кодексу України, укладаючи спірний договір оренди земельної ділянки водного фонду, вийшов за межі своїх повноважень, узявши на себе повноваження по розпорядженню водними обєктами місцевого значення та землями водного фонду.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 Земельного кодексу України).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України Про оренду землі).

Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Умови, строки і збір за оренду водних об'єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Пленум Верховного Суду України в п.7 Постанови від 06.11.2009р. №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. При цьому суд повинен встановити наявність тих обставин з якими закон повязує настання певних юридичних наслідків.

У відповідності ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно з ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Матеріали справи свідчать про те, що орендодавець ОСОБА_2 районна адміністрація (перший відповідач) передала, а орендар ТОВ імені газети «Ізвестія» (другий відповідач) прийняв в строкове платне користування, згідно договору оренди земельної ділянки водного фонду від 01.12.2011р., земельну ділянку зі ставком загальною площею 54,7801 га на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за рахунок земель державної власності, для рибогосподарських потреб.

У п. 2.25 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. зазначено, у спорах про визнання недійсними договорів оренди землі, судам належить зясувати наявність відповідних повноважень у осіб, якими підписуються договір.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Харківської області в оренду другому відповідачеві земельну ділянку разом з водоймою, що має статус місцевого значення, діяла за межами своїх повноважень, що згідно ч.1 ст. 207 ГК України є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачі доказів на спростування викладених обставин не надали.

Згідно пункту 27 наявного в матеріалах справи копії договору оренди землі від 01 грудня 2011 року укладеного між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Харківської області та Товариством з обмеженою відповідальності імені газети «Ізвестія» , сторони погодили, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, а також передаватися у заставу та вноситься до статутного фонду після погодження з Орендодавцем. В звязку з чим, вимога прокурора про визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки із земель водного фонду від 01.12.2011р., яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в звязку з відсутністю у зазначеному договорі такої істотної умови, як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, фактично відсутня, не потребує розгляду, та не є підставою для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним.

Згідно з абз. З п. 1 Перехідних Положень Земельного кодексу України у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01.01.2008 передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Розпорядженням голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 29.12.2007 № 526 TOB імені газети «Ізвєстія» надано дозвіл на розробку проекту відведення зазначеної земельної ділянки тобто Рішення про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки було прийнято до 01.01.2008 р. З огляду на зазначення посилання позивача на передачу спірної земельної ділянки першим відповідачем другому відповідачу без проведення земельних торгів (аукціонів) не є підставою для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним.

У п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Таким чином, враховуючи відсутність у ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області повноважень щодо розпорядження водними обєктами та землями водного фонду (необхідного обсягу цивільної дієздатності при укладанні оспорюваного договору), з огляду на положення ст. 4 Закону України "Про оренду землі", ст. 51 Водного кодексу України (в редакціїї на момент укладення договору), ст. 122 Земельного кодексу України, господарський суд вважає позовні вимоги прокурора Близнюківського району Харківської області, щодо визнання незаконним та скасування розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 01.11.2011 № 629 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» для оформлення права користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області» та визнання недійсним договір оренди землі від 01.12.2011, укладений ОСОБА_2 райдержадміністрацією з TOB імені газети «Ізвєстія» щодо земельної ділянки, загальною площею 54,7801 гектарів, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для рибогосподарських потреб обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.п. 10 п. 4 Положення «Про Державну реєстраційну службу України» затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 401/2011 державну реєстраційна служба України здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону;

Відповідачами по справі є Близнюківська района державна адміністрації смт. Близнюки та ТОВ імені газети «Ізвестія» с. Верхньоводяне.

З огляду на вищевказане, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0329, загальною площею 54,7801 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі підлягають покладенню на відповідача-1 та відповідача-2 в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 79, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної дміністрації від 01.11.2011 № 629 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі ставком TOB імені газети «Ізвєстія» для оформлення права користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області».

Визнати недійсним договір оренди землі від 01.12.2011 р., укладений ОСОБА_2 райдержадміністрацією з TOB імені газети «Ізвєстія» щодо земельної ділянки, загальною площею 54,7801 гектарів, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для рибогосподарських потреб, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області 07.02.2012 р. за №00237.

Стягнути з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області (64800, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Комсомольська, 39, код 040595) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код за , МФО 851011, номер рахунку 3003, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код класифікації доходів бюджету 22030001) - 1147 грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвестія" (64841, Харківська область, Близнюківський район, с. Верхньоводяне, код 31834521) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код за , МФО 851011, номер рахунку 3003, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код класифікації доходів бюджету 22030001) - 1147 грн. 00 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 14.10.2013 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_6