ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" квітня 2013 р.Справа № 9/56/5022-1355/2011
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув заяву про забезпечення позову від 02.04.2013р. (вх.№7057 від 02.04.2013р.) по справі

за позовом ОСОБА_1, вул. Монастириського, 42/20, м.Тернопіль, 46012

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД, вул. Сагайдачного, 2, м.Тернопіль, 46001

про стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД вартості частки майна ОСОБА_2 пропорційної частці позивача у статутному фонді та частину прибутку, одержаного ОСОБА_2, станом на момент виходу позивача із ОСОБА_2 в розмірі 32,55%.

В судовому засіданні представнику позивача розяснено належні йому права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

Суть справи: Позивач - ОСОБА_1, вул. Монастириського, 42/20, м.Тернопіль (далі по тексту позивач або ОСОБА_1В.) звернулася до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД, вул. Сагайдачного, 2, м. Тернопіль (далі по тексту відповідач або ОСОБА_2) про стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД вартості частки майна ОСОБА_2 пропорційної частці позивача у статутному фонді та частини прибутку, одержаного ОСОБА_2, станом на момент виходу позивача із ОСОБА_2 в розмірі 32,55%.

Ухвалою господарського суду від 07.10.2011 р. порушено провадження у даній справі та її розгляд вперше призначено на 25.10.2011р. У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 08.11.2011р., на 22.11.2011р., на 29.11.2011р. та на 06.12.2011р. у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання та неподанням сторонами витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 06.12.2011р. провадження у справі №9/56/5022-1355/2011 зупинено та матеріали справи направлено Тернопільському відділенню Київського науково дослідного інституту судових експертиз для проведення комплексної судово - будівельно - технічної та судово - бухгалтерської експертизи щодо дійсної (ринкової) вартості майна розміру прибутку та фінансово - господарські діяльності ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД.

29 травня 2012р. матеріали справи №9/56/5022-1355/2011 повернулись в господарський суд Тернопільської області відповідно до супровідного листа від 28.05.2012р. №22/6-533 підписаного завідувачем ТВ КНДІСЕ ОСОБА_3 одночасно згідно якого додано й висновок судової будівельно-технічної експертизи №57 від 10.05.2012р., висновок судово-економічної експертизи №56 від 25.05.2012 року та акт здачі-приймання висновку №56 та №57.

Суд, листом від 07.06.2012р. №981 повідомляв, що уповноваженим представникам сторін до 06.07.2012р. необхідно з'явитись до господарського суду Тернопільської області за адресою: м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 14а (каб. №511, 5 поверх) для ознайомлення з висновками експертизи та подачею своїх заперечень в разі наявності таких.

Враховуючи вищезазначене, у звязку із завершенням ознайомлення сторонами із висновками експертизи та поданням своїх пояснень, суд, з ціллю підготовки справи до розгляду та вирішення питання про поновлення провадження у справі, повідомляв, що уповноваженим представникам сторін необхідно з'явитись 07.08.2012р. Пізніше, сторони були повідомленні листами від 07.08.2012р. та 21.08.2012р. про необхідність уповноваженим представникам сторін з'явитись до господарського суду Тернопільської області.

Суд ухвалою від 28.08.2012р. поновив провадження у справі. У відповідності до ст. 77 ГПК України в судових засіданнях неодноразово оголошувалась перерва до 30.08.2012р. на 16 год. 00 хв., до 03.09.2012р. на 16 год. 00 хв., до 07.09.20.2012р. на 16 год. 00 хв. та до 10.09.2012 на 16 год. 00 хв.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10.09.2012р. №9/56/5022-1355/2011 по справі за позовом - ОСОБА_1, вул. Монастириського, 42/20, м.Тернопіль до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД, вул. Сагайдачного, 2, м.Тернопіль про стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД вартості частки майна ОСОБА_2 пропорційної частці позивача у статутному фонді та частини прибутку, одержаного ОСОБА_2, станом на момент виходу позивача із ОСОБА_2 в розмірі 32,55% у відповідності до ст.ст. 4-3, 41, 43, п. 1 ч.2 ст. 79, 86 ГПК України провадження у справі зупинено та призначено повторну комплексну судово - будівельно - технічну та судово - бухгалтерську експертизу щодо визначення дійсної (ринкової) вартості майна та частки усього майна ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Вікторія" ЛТД.

26.10.2012р. матеріали справи №9/56/5022-1355/2011 направлені Тернопільському відділенню Київського науково дослідного інституту судових експертиз.

20 лютого 2013р. матеріали справи №9/56/5022-1355/2011 повернулись в господарський суд Тернопільської області відповідно до супровідного листа від 19.02.2013р. №22/01-10/233 підписаного завідувачем ТВ КНДІСЕ ОСОБА_3, одночасно згідно якого додано й висновок за результатами проведеної додаткової комплексної судово - будівельно - технічної та судово - бухгалтерської експертизи №4897/12-22 від 15.02.2013р.

У звязку з поверненням матеріалів справи з Тернопільського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз, суд, листами від 26.02.2013р. та від 26.03.2013р. повідомляв сторони, що з ціллю підготовки справи до розгляду та вирішення питання про поновлення провадження у справі, уповноваженим представникам сторін необхідно з'явитись до господарського суду Тернопільської області для ознайомлення з висновками експертизи та подачею своїх заперечень в разі наявності таких.

09.04.2013р., суд, в порядку ч.3 ст.79 Господарського процесуального кодексу України поновив провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 09.04.2013р. за клопотанням представників сторін від 09.04.2013р. суд в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжив строк розгляду справи на 15-ть днів до 23.04.2013р.

В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався на 16.04.2013р. на 16 год. 00 хв.

Явка представників сторін та судового експерта визнавалась судом обовязковою.

Позивач в судове засідання прибув позовні вимоги підтримав повною мірою.

Одночасно позивач подав заяву про забезпечення позову від 02.04.2013р. (вх.№7057 від 02.04.2013р.), згідно якої просить суд накласти арешт на приміщення по вул. Сагайдачного, 2 у м. Тернополі, що належить ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ЛТД". При цьому, обґрунтовує заяву тим, що відповідач може будь-яким способом його відчужити, дане майно або може іншим способом зменшити його за кількістю чи погіршити за якістю на момент виконання рішення. При цьому надав докази сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 1720,50 грн.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, витребуваних судом матеріалів не подав, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ст.64 ГПК України.

Судовий експерт в судове засідання прибув, письмових пояснень щодо наданого експертного висновку не надав, проте, ознайомившись із запитаннями суду, зобовязався подати письмові відповіді на них у наступне судове засідання.

Оцінивши надані матеріали, заслухавши думку позивача та пояснення судового експерта, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

У відповідності до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно статті 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Відповідно до ст. 4-3, ст. 33, ст. 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонами та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Із змісту зазначених норм ГПК України саме заявник повинен обґрунтувати суду підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом подання відповідних доказів з урахуванням зазначених вимог, передбачених ст. 4-3, ст. 33, ст. 34 ГПК України, яким суд, в свою чергу, у відповідності до ст.ст.43,66,67 цього Кодексу повинен надати належну оцінку.

Аналогічною є і правова позиція Вищого господарського суду України з даного питання.

Так, згідно п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", п. 1.1. Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/2776 від 12.12.2006р "Про деякі питання практики забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011р. із змінами внесеними згідно з Постановою Вищого господарського суду №2 від 16.01.2013р.).

Проте, суд, має за необхідне зазначити, що позивачем не наведено обґрунтованих обставин, які б свідчили про необхідність забезпечення позову та не надано належних доказів в підтвердження поданої заяви про забезпечення позову.

Так, стверджуючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (приміщення) відповідача, позивач зазначає, що на сьогодні існує значний термін прострочення по виплаті вартості частини майна позивачці, відповідач не бажає вирішувати даний спір в добровільному порядку, відповідач не визнає позовних вимог, а тому з метою ухилення від виконання у подальшому можливого виконання рішення суду, останній може відчужити належне йому майно, зменшити його за кількістю чи погіршити його за якістю.

Отже, подана позивачем заява про забезпечення позову як і обґрунтування його представника, заслухані у судовому засіданні, містять лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення. Одночасно позивачем не подано суду належних доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо.

А відтак, суд вважає, що подана позивачем заява про забезпечення позову на даній стадії розгляду справи є необґрунтованою та непідтвердженою (недоведеною) позивачем належними доказами, у звязку з чим, суд відмовляє позивачу у задоволенні зазначеної заяви про забезпечення позову.

За наслідками розгляду заяви про забезпечення позову суд, за правилами ГПК України, повинен здійснити розподіл відповідних сум судового збору між сторонами згідно із статтею 49 названого Кодексу у залежності від результатів розгляду відповідної заяви (розділ 4, розділ 2 п. 2.22, Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи відмову судом у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову суд судовий збір, сплачений згідно квитанції № 18 від 02.04.2013р. у розмірі 1720,50грн., покладає на позивача у справі.

Разом з цим, суд має за необхідне відмітити, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду (п. 4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

При цьому, якщо господарським судом розглянуто і відхилено заяву про вжиття запобіжних заходів або про забезпечення позову, то за подання іншої заяви з тих же питань заявник зобов'язаний сплатити судовий збір на загальних підставах. Використання з цією метою первісного документа про сплату судового збору не допускається (п. 2.14 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Із змісту ст.ст. 66-68 ГПК України як про забезпечення позову так і про відмову у забезпеченні позову судом виноситься ухвала.

При цьому статтею 106 ГПК передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають (п. 4 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Відповідно до ч. 2 ст. 106 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 87 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Позивачу - ОСОБА_1, вул. Монастириського, 42/20, м.Тернопіль, 46012 в задоволенні заяви про забезпечення позову від 02.04.2013р. (вх.7057 від 02.04.2013р.).

2. Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя В.Л. Гевко