ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2013 р.
справа № 911/2341/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

Господарський суд Київської області у
складі колегії: головуючого судді -
Яреми В.А., суддів Зайця Д.Г. та
Мальованої Л.Я., розглянувши матеріали
справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк», м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія»,
Київська обл., м. Вишневе

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Приватного
акціонерного товариства «Сільпо
Рітейл», Київська обл., м.
Вишневе

про стягнення 519 350,00 гривень

за участю представників:

від позивача: Оніщук В.М. (довіреність
№909/11.5.2 від 30.09.2010р.)

від відповідача: Слободянюк О.О.
(довіреність №430/03-УРБ-13 від 25.06.2013р.)

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.06.2013р. Публічне акціонерне товариство
«ВТБ Банк» (далі-ПАТ «ВТБ Банк»/позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» (далі-ТОВ
«Експансія»/відповідач) про, з
урахуванням наданих суду уточнень,
стягнення 519 350,00 грн. договірних
санкцій за неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором №10-0604/179к від 17.05.2006р., що по
курсу НБУ станом на 15.05.2012р. становить 65
000,00 дол. США.

Відповідач позов не визнав з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву,
та просив суд у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.06.2013р. порушено
провадження у справі №911/2341/13 та
призначено справу до розгляду на
02.07.2013р.

02.07.2013р., 16.07.2013р. та 30.07.2013р. через
канцелярію господарського суду
Київської області від сторін надходили
клопотання про відкладення розгляду
даної справи. Зазначені клопотання
судом задоволено.

В судових засіданнях 02.07.2013р., 30.07.2013р. та
20.08.2013р. оголошувалась перерва до
16.07.2013р., 20.08.2013р. та 27.08.2013р. відповідно.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.07.2013р. розгляд даної
справи було відкладено на 30.07.2013р.

30.07.2013р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача та Приватного
акціонерного товариства «Сільпо
Рітейл» надійшли аналогічні
клопотання про залучення останнього до
участі у даній справі у якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, у задоволенні яких судом
відмовлено з огляду на їх
необґрунтованість.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.08.2013р. призначено
колегіальний розгляд даної справи в
порядку ст. 46 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.08.2013р. на підставі
розпорядження голови господарського
суду Київської області від 28.08.2013р.
№223-АР, дану справу прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі:
головуючого судді - Яреми В.А., суддів
Лилака Т.Д. та Лопатіна А.В., а також
призначено справу до розгляду на
17.09.2013р.

17.09.2013р., 12.11.2013р. та 13.11.2013р. через
канцелярію господарського суду
Київської області від сторін надходили
клопотання про відкладення розгляду
даної справи. Зазначені клопотання
судом задоволено.

В судових засіданнях 17.09.2013р., 28.10.2013р.,
12.11.2013р. та 13.11.2013р. оголошувалась
перерва до 28.10.2013р., 12.11.2013р., 13.11.2013р. та
14.11.2013р. відповідно.

Крім того, ухвалою господарського суду
Київської області від 17.09.2013р. до участі
у даній справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
було залучено Приватне акціонерне
товариство «Сільпо Рітейл» (далі-ПАТ
«Сільпо Рітейл»/третя особа).

11.11.2013р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача надійшло клопотання
про зупинення провадження у даній
справі до розгляду господарським судом
міста Києва справи №910/20722/13 за позовом
ПАТ «Сільпо Рітейл» до ПАТ «ВТБ Банк»
та ТОВ «Експансія» про визнання
частково недійсним договору №10-0604/179к
від 17.05.2006р.

Відповідно до ст. 79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Положеннями п. 3.16. постанови пленуму
Вищого господарського суду Київської
області №18 від 26.12.2011р. встановлено, що
господарський суд зупиняє провадження
у справі, зокрема, в разі неможливості
розгляду даної справи до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, що
розглядалися іншим судом. При цьому
пов'язаною з даною справою є така інша
справа, у якій інший суд встановлює
обставини, що впливають чи можуть
вплинути на подання і оцінку доказів у
даній справі; в тому числі йдеться про
факти, які мають преюдиціальне
значення (частини друга - четверта
статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Водночас, оскільки відповідачем
необґрунтовано в чому саме полягає
неможливість розгляду даної справи до
вирішення господарським судом міста
Києва справи №910/20722/13, як і
необґрунтовано в чому полягає
неможливість встановлення судом у
даній справі обставин, які
встановлюються судом у вищезазначеній
справі, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для зупинення
провадження у даній справі у розумінні
ст. 79 ГПК України, у зв'язку з чим
зазначене клопотання відповідача
задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного
клопотання відповідача про зупинення
провадження у даній справі судом також
було враховано, що дана справа та
справа господарського суду міста Києва
№910/20722/13 мають різний суб'єктний та
предметний склад, що спростовує
посилання останнього на одночасний
розгляд господарським судом Київської
області та господарським судом міста
Києва справ між тими ж сторонами, про
той же предмет і з тих же підстав.

12.11.2013р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача надійшло клопотання
про витребування від позивача доказів,
а саме: доказів, що підтверджують
завдання останньому та/або іншим
суб'єктам господарювання збитків
внаслідок укладення ПАТ «Сільпо
Рітейл» іпотечних договорів, а також
розрахунок наданих збитків, у
задоволенні якого судом відмовлено,
оскільки витребувані відповідачем
докази лежать поза межами предмета
розгляду даної справи.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.11.2013р. на підставі
розпорядження голови господарського
суду Київської області від 14.11.2013р.
№285-АР, дану справу прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі:
головуючого судді - Яреми В.А., суддів
Зайця Д.Г. та Мальованої Л.Я.

В судовому засіданні 14.11.2013р.
оголошувалась перерва до 19.11.2013р.

19.11.2013р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача повторно надійшли
клопотання про зупинення провадження у
даній справі до розгляду господарським
судом міста Києва справи №910/20722/13 та
про витребування доказів, у
задоволенні яких судом також було
відмовлено з огляду на їх
необґрунтованість.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників учасників
судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2006р. між ЗАТ «Внєшторгбанк», яке в
подальшому було перейменовано на ПАТ
«ВТБ Банк» (далі-банк) та ТОВ
«Експансія» (далі-позичальник)
укладено договір про надання
невідновлювальної відкличної
кредитної лінії №10-0604/179к
(далі-кредитний договір), відповідно до
якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у вигляді
мультивалютної відновлювальної
відкличної кредитної лінії в сумі 7 500
000,00 дол. США, а позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути банку кредит
не пізніше 13.05.2013р., а також сплатити
плату за кредит та виконати інші
зобов'язання у повному обсязі та на
умовах в строки/терміни, визначні даним
договором.

Пунктом 4.3.13 кредитного договору (в
редакції договору №11 від 13.04.2012р.)
передбачено, що протягом строку дії
цього договору без попереднього
письмового погодження з банком
позичальник зобов'язаний та
зобов'язується забезпечити виконання
Учасниками угоди зобов'язання:

4.3.13.1 не надавати кредити та/або
гарантії третім особам та/або не
виступати поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб в сумі, що перевищує
еквівалент 1 000 000,00 дол. США на одну
юридичну особу протягом календарного
року, за виключенням:

- надання кредитів, гарантій на користь
позичальника, Учасників угоди та інших
осіб, що увійшли до складу групи
компаній "Fozzy Group";

- надання майнових порук по
зобов'язанням позичальника та/або по
зобов'язанням Учасників угоди та/або по
зобов'язанням інших осіб, що увійшли до
складу групи компаній "Fozzy Group", якщо
майно, що буде предметом майнової
поруки, було придбане або
придбавається частково або повністю за
рахунок кредиту, що отриманий після
укладання договору №10 про внесення
змін до цього договору;

- надання порук/гарантій по
зобов'язанням позичальника, Учасників
угоди та інших осіб, що увійшли до
складу групи компаній "Fozzy Group", у
випадку, якщо поручитель/гарант надає
поруку/гарантію по зобов'язанням
юридичної особи, за зобов'язаннями якої
поручитель/гарант надав
поруку/гарантію перед банком.

Моніторинг виконання зобов'язання
здійснюється банком щоквартально на
підставі фінансової звітності
позичальника та Учасників угоди,
згідно таблиці 1.

У відповідності до п. 2 кредитного
договору (в редакції договору №11 від
13.04.2012р.) до складу Учасників угоди
входять: АТ «Сільпо Рітейл»
(ідентифікаційний код 33870708), ТОВ
«Фоззі-Фуд» (ідентифікаційний код 32294926)
та АТ «Експансія Рітейл»
(ідентифікаційний код 33870687).

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за кредитним договором в
частині надання мультивалютної
відновлювальної відкличної кредитної
лінії в сумі 7 500 000,00 дол. США виконав
належним чином, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
банківськими виписками з позичкового
рахунку відповідача.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
(позичальника) претензій та
повідомлень про порушення банком
(позивачем) умов договору.

Натомість відповідач свої договірні
зобов'язання, передбачені п. 4.3.13
договору (в редакції договору №11 від
13.04.2012р.) не виконав.

Так, за результатами проведеного
15.05.2012р. моніторингу дотримання
відповідачем виконання умов
кредитного договору в частині
забезпечення дотримання Учасниками
угоди умови не виступати
поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язаннями
третіх осіб протягом першого кварталу
2012 року, позивачем було встановлено, що
АТ «Сільпо Рітейл», яке є Учасником
угоди, надало наступні майнові поруки:

1. договір іпотеки №26/12, 1049 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №77 від 31.01.2012р.);

2. договір іпотеки №35/12, 1047 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №78 від 31.01.2012р.);

3. договір іпотеки №27/12, 1049 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №79 від 31.01.2012р.);

4. договір іпотеки №29/12, 1045 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №80 від 31.01.2012р.);

5. договір іпотеки №28/12, 1043 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №81 від 31.01.2012р.);

6. договір іпотеки №32/12, 1059 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №82 від 31.01.2012р.);

7. договір іпотеки №30/12, 1057 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №83 від 31.01.2012р.);

8. договір іпотеки №34/12, 1055 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №84 від 31.01.2012р.);

9. договір іпотеки №31/12, 1051 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №85 від 31.01.2012р.);

10. договір іпотеки №33/12, 1053 від 31.01.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №86 від 31.01.2012р.);

11. договір іпотеки №217 від 22.02.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №87 від 23.02.2012р.);

12. договір іпотеки №21/12, 4051 від 22.03.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №88 від 22.03.2012р.);

13. договір іпотеки №22/12, 4053 від 22.03.2012р.,
боржник за основним зобов'язанням ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД» (запис №89 від 22.03.2012р.), що
підтверджується наявним в матеріалах
справи витягом з Державного реєстру
іпотек №36170107 від 24.05.2012р., сформованим
відповідальним працівником позивача
на підставі договору про надання
послуг з отримання інформації з
Державного реєстру іпотек №МРІ-86 від
13.05.2009р.

У відповідності до наданих суду
пояснень представника позивача,
зазначені іпотечні договори не входять
до кола виключень, передбачених п. 4.3.13.1
кредитного договору (в редакції
договору №11 від 13.04.2012р.). Зазначене
визнається також і представниками
відповідача та третьої особи.

Відповідно до п. 7.5. кредитного договору
(в редакції договору №10 від 30.11.2011р.) при
невиконанні або неналежному виконанні
будь-якої з умов, визначених в п. 4.3.13.
цього договору, банк має право
застосувати до позичальника договірну
санкцію, а позичальник зобов'язаний
сплатити її банку у розмірі 5 000,00 дол.
США, яка сплачується в гривневому
еквіваленті за курсом НБУ на дату
моніторингу згідно Таблиці 1 за кожен
випадок невиконання або неналежного
виконання будь-якої з умов, вказаних в
п. 4.3.13. цього договору.

31.07.2012р. позивачем на адресу
відповідача було надіслано лист №4945/1-2,
відповідно до якого у зв'язку з
порушенням передбачених п. 4.3.13
договору (в редакції договору №11 від
13.04.2012р.) зобов'язань, позивач вимагав
від відповідача сплати, зокрема, 65 000,00
дол. США штрафних санкцій, із
розрахунку 5 000,00 дол. США за кожен
випадок невиконання останнім
договірних зобов'язань, яких за
результатами моніторингу було
встановлено 13.

Посилаючись на те, що відповідач на
зазначений лист не відповів, договірні
санкції не сплатив, позивач просить суд
стягнути з відповідача 519 350,00 грн.
штрафу, що по курсу НБУ станом на
15.05.2012р. становить 65 000,00 дол. США з
підстав п. 7.5 кредитного договору (в
редакції договору №10 від 30.11.2011р.).

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, суд встановив, що заявлена
позовна вимога підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Приписами статей 175, 173 Господарського
кодексу України встановлено, що
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статей 1054, 627, 629
Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання.

Натомість, в порушення наведених
законодавчих положень та положень п.
4.3.13 кредитного договору (в редакції
договору №11 від 13.04.2012р.) відповідач
свої договірні зобов'язання в частині
забезпечення дотримання Учасниками
угоди умови не виступати
поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб протягом першого кварталу
2012 року, не виконав, що свідчить про
підставність нарахування позивачем
штрафних санкцій в порядку п. 7.5.
кредитного договору (в редакції
договору №10 від 30.11.2011р.).

Посилання ж відповідача на
необґрунтованість позовних вимог з
огляду на недоведеність позивачем
факту завдання останньому збитків
внаслідок укладення ПАТ «Сільпо
Рітейл» вищезазначених іпотечних
договорів оцінюються судом критично,
оскільки передбачене п. 7.5. кредитного
договору (в редакції договору №10 від
30.11.2011р.) право банку на застосування
договірних санкцій не залежить від
завдання або не завдання банку збитків,
внаслідок порушення відповідачем п.
4.3.13 кредитного договору.

Статтею 230 ГК України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.5. кредитного договору
(в редакції договору №10 від 30.11.2011р.) при
невиконанні або неналежному виконанні
будь-якої з умов, визначених в п. 4.3.13.
цього договору, банк має право
застосувати до позичальника договірну
санкцію, а позичальник зобов'язаний
сплатити її банку у розмірі 5 000,00 дол.
США, яка сплачується в гривневому
еквіваленті за курсом НБУ на дату
моніторингу згідно Таблиці 1 за кожен
випадок невиконання або неналежного
виконання будь-якої з умов, вказаних в
п. 4.3.13. цього договору.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань, а також
враховуючи, що розмір штрафу,
заявленого позивачем до стягнення
відповідає вимогам вищезазначених
норм Закону, положенням кредитного
договору, а також є арифметично вірним,
суд дійшов висновку, що вимога позивача
про стягнення з відповідача 519 350,00
грн. штрафу, що по курсу НБУ станом на
15.05.2012р. становить 65 000,00 дол. США з
підстав п. 7.5 кредитного договору (в
редакції договору №10 від 30.11.2011р.)
підлягає задоволенню як така, що
доведена позивачем належними та
допустимими доказами та не спростована
у встановленому порядку відповідачем.

Що ж до клопотання відповідача про
зменшення розміру заявленого до
стягнення штрафу до 0,00 грн. в порядку
ст. 83 ГПК України слід зазначити
наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення
по справі, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у
разі, якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому має
бути взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що
вирішуючи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Водночас, враховуючи недоведеність
відповідачем належними та допустимими
доказами винятковості даного випадку,
а також враховуючи інтереси не лише
відповідача, а й позивача, оскільки
невиконання рішення суду порушує
матеріальні інтереси останнього, що
також може призвести до негативних
наслідків для нього, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зменшення розміру заявленого до
стягнення штрафу у розумінні ст. 83 ГПК
України, у зв'язку з чим зазначене
клопотання відповідача задоволенню не
підлягає.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 525, 526, 627, 629, 1054
Цивільного кодексу України, ст. ст. 173,
175, 230 Господарського кодексу України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» (08132,
Київська обл., Києво-Святошинський р-н,
м. Вишневе, вул. Промислова, 5,
ідентифікаційний код 32294905) на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул.
Т.Шевченка/вул. Пушкінська 8/26,
ідентифікаційний код 14359319) 519 350
(п'ятсот дев'ятнадцять тисяч триста
п'ятдесят) грн. 00 коп. штрафу, що по курсу
НБУ станом на 15.05.2012р. становить 65 000
(шістдесят п'ять тисяч) дол. США 00
центів, 10 387 (десять тисяч триста
вісімдесят сім) грн. 00 коп. судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 20.11.2013р.

Головуючий суддя
В.А. Ярема

Судді
Д.Г.
Заєць

Л.Я. Мальована