ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 лютого 2013 р. Справа № 903/2/13 - г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оллес", с. Соловичі, Турійського р-ну Волинської обл.

до відповідача: Державного підприємства "Цуманське лісове господарство", смт. Цумань, Волинської обл.

про стягнення 116 329 грн. 25 коп.

Суддя: Шум М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Рязанцев О. Є., довіреність від 01.11.2011 року №18

від відповідача: Сидорук Р. В., довіреність від 15.01.2013 року №72

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки учасників судового процесу.

Суть спору: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Оллес" звернувшись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача - державного підприємства "Цуманське лісове господарство" 116 329 грн. 25 коп. збитків, заподіяних невиконанням договірних зобов'язань.

Позов обґрунтовує тим, що відповідно до кредитних договорів №167-08 від 14.03.2008 року, №134-11 від 18.04.2011 року, №407-11 від 29.11.2011 року позивач отримав кредит в АБ "Національні інвестиції", частину кредитних коштів, а саме 770 000 грн. 00 коп. були спрямовані на оплату лісопродукції згідно з умовами укладеного з відповідачем договору поставки сировини №500/08 від 01.09.2008 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе за цим договором зобов'язань рішенням господарського суду Волинської області від 13.02.2012 року у справі №5004/2543/11 з останнього на користь позивача стягнуто 246 634, грн. 44 коп. заборгованості.

Позивач зазначає, що сплата відсотків за користування банківським кредитом є збитками, які він поніс внаслідок порушення відповідачем взятих на себе за договором №500/08 від 01.09.2008 року зобов'язань.

05.02.2013р. представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву за №160 від 05.02.2013р. вважає даний позов незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Мотивуює свої заперечення тим, що:

- кошти, отримані згідно з кредитними договорами, які укладені у 2011 році не могли бути перераховані відповідачу як передоплата згідно договору поставки, оскільки така здійснена у 2008 році;

- посилання позивача на кредитний договір №167-08 від 14.03.2008 року, як на підставу своїх вимог є безпідставним та незаконним, оскільки метою надання кредитних коштів є поповнення обігових коштів, посилань на договір поставки, укладений між сторонами, немає;

- сторонами вищенаведених кредитних договорів є АТ "Банк "Національні інвестиції" та ТзОВ "Оллес". В умовах кредитного договору №167-08 від 14.03.2008 року не міститься посилання на те, що кредитні кошти були спрямовані на оплату лісопродукції згідно з умовами укладеного з ДП "Цуманське лісове господарство" договору поставки сировини;

- ДП "Цуманське лісове господарство" взагалі не має ніякого відношення до кредитного договору №167-08 від 14.03.2008 року, оскільки не є його стороною, не зобов'язувалось жодним чином по даному кредиту та не виступало поручителем;

- у договорі поставки сировини №500/08 від 01.09.2008р. нічого не зазначено про кредитний договір та не передбачено обов'язок відповідача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами ТзОВ "Оллес".

Також представник відповідача до відзиву долучив заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначає, що договір про поставку сировини №500/08 від 01.09.2008р. діє до 31.12.2008р., позивач дізнався про порушене право 01.01.2009р. у зв'язку з чим, розпочинається дія трьохрічного строку права на звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Отже строк позовної давності сплинув 01.01.2012р., а тому представник відповідача просить застосувати позовну давність та відмовити в даному позові ТзОВ "Оллес".

Ухвалою суду від 05.01.2013 року розгляд справи відкладено, позивача зобов'язано надати суду належно засвідчені копії Статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, довідки органу статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій, письмові пояснення та докази на підтвердження того, що поставлена лісопродукція (пиловник) оплачувалась кредитними коштами (платіжні доручення) і вказати якими саме пунктами кредитних договорів за №167-08 від 14.03.2008р., №134-11 від 18.04.2011р., №407-11 від 29.11.2011р. визначено, що кредитні кошти надавались для купівлі лісопродукції (пиловника), документальне підтвердження розміру сплачених відсотків за користування кредитними коштами.

Представник позивача в судовому засіданні та в поясненнях від 19.02.2013 року позов підтримав у повному обсязі. Додатково зазначив, що у зв'язку з необхідністю закупки сировини для забезпечення статутної діяльності ТзОВ "Оллес" та відсутністю для цього необхідних обігових коштів, позивач 14.03.2008 року уклав кредитний договорі №167-08 з АБ "Національні інвестиції". За цим договором позивач за період з 01.08.2008 року по 15.12.2008 року отримав кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи меморіальними ордерами. Частину кредитних коштів в сумі 770 000 грн. 00 коп. позивач перерахував в якості передоплати за поставку лісопродукції відповідачу - ДП "Цуманське лісове господарство" відповідно до договору поставки №500/08 від 01.09.2008 року. Однак, як зазначає позивач, порушуючи взяті на себе за вказаним договором зобов'язання, відповідач з 05.02.2010 року повністю припинив поставку сировини, чим поставило ТзОВ "Оллес" в скрутне фінансове становище. З огляду на повну відсутність обігових коштів, невиконання відповідачем договірних зобов'язань з поставки сировини позивачем укладено кредитні договори №134-11 від 18.04.2011 року, №407-11 від 29.11.2011 року за якими розмір відсотків за користування кредитом становить 12% річних. Як доказ оплати за поставлений товар саме кредитними коштами позивач посилається на платіжні доручення №№10, 35, 46, 214 від 21.08.2008 року, від 02.09.2008 року, від 04.09.2008 року, від 21.11.2008 року відповідно, які долучені до матеріалів справи. Доказом того, що за період з припинення поставок сировини відповідачем, тобто з 05.02.2010 року по 30.11.2012 року позивач сплатив банку в якості процентів за користування кредитом кошти в сумі 116 329 грн. 25 коп. позивач заначає звіт незалжної аудиторської фірми "Серко" від 04.12.2012 року, які долучено до матеріалів справи, а також виписки АБ "Національні інвестиції", які також долучені до матеріалів справи Доказом відсутності у товариства вільних обігових коштів в період попередньої оплати лісопродукції позивач зазначає лист незалежної аудиторської фірми "Серко" від 18.02.2013 року. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності позивач зазначає, такі дії ДП "Цуманське лісове господарство" як поставка ТзОВ "Оллес" сировини до 04.02.2010 року, часткове відшкодування заборгованості (платежі від 27.05.2011 року, 07.07.2011 року), що виникла за договором №500/08 від 01.09.2008 року, рішення суду від 13.02.2013 року №5004/2543/11 є діями відповідача, які свідчать про визнання ним свого боргу, а тому строк позовної давності переривався і починався заново. Крім того, позивач посилається на норми ст. 264 ЦК України про переривання позовної давності у разі пред'явлення особою позову, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Такою своєю дією позивач зазначає позов на підставі якого винесено рішення господарського суду Волинської області від 13.02.2012 року №5004/2543/11.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 224, 225 ГК України, ст. 264 ЦК України представник позивача просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Крім того, представник позивача долучив до матеріалів справи:

- установчі документи ТзОВ "Оллес";

- письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору;

- лист ПАТ "Банк Національні інвестиції" від 15.02.2013 року 3486/08-2 про те, що згідно кредитного договору від 14.03.2008 року №167-08 метою надання кредиту є поповнення обігових коштів позичальника. Зазначене означає необмежене право позичальника використовувати кредитні кошти для забезпечення власної статутної діяльності. Перевірками банку щодо дотримання позичальником - ТзОВ "Оллес" цільового використання отриманих кредитних коштів встановлено, зокрема, використання позивачем кредитних коштів для оплати придбання пиловника, придбаного у ДП "Цуманське лісове господарство".

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечував у повному обсязі з підстав викладених вище.

Згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом апеляційної інстанції, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів, здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових та вважає за можливе розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ

01 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оллес" та Державним підприємством "Цуманське лісове господарство" укладено договір поставки сировини № 500/08 (а. с.14).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору поставки сировини № 500/08 р. від 01.09.2008 р.

Відповідно до п. п. 1.2., 4.1., 5.1. договору № 500/08 від 01.09.2008 р. відповідач (продавець) зобов'язувався передати у власність, а позивач (покупець) - прийняти та оплатити належним чином лісопродукцію (пиловник). Поставка товару здійснюється протягом десяти робочих днів після проведення позивачем передоплати за товар. Оплата за партію товару здійснюється позивачем на умовах 100% передоплати згідно виставлених відповідачем рахунків шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок (а. с. 14).

У зв'язку з неналежним виконанням ДП "Цуманське лісове господарство" умов даного договору рішенням господарського суду Волинської області від 13.02.2012 року у справі №5004/2543/11 з відповідача на користь позивача стягнуто 246 634 грн. 44 коп. заборгованості за зазначеним договором поставки (а. с. 9-10).

Рішення від 13.02.2012 року №5004/2543/11 набрало законної сили і є обов'язковим до виконання згідно ст. 4 - 5 ГПК України, ч.5 ст. 124 Конституції України.

27.02.2012 року на підставі рішення суду видано наказ по примусовому стягненню з ДП "Цуманське лісове господарство" на користь ТзОВ "Оллес" 246 634 грн. 44 коп. заборгованості.

Згідно ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Оскільки, за рішенням суду у справі №5004/2543/11 позивачем є ТзОВ "Оллес", а відповідачем - ДП "Цуманське лісове господарство", то факти встановлені в процесі розгляду даної справи є преюдиціальними та не потребують доказування.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Оллес" та АБ "Національні інвестиції" укладено кредитні договори №167-08 від 14.03.2008 року, №134-11 від 18.04.2011 року, №407-11 від 29.11.2011 року (а.с.15-27).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 кредитного договору №167-08 від 14.03.2008 року АТ "Банк "Національні інвестиції" зобов'язується надати позичальнику - ТзОВ "Оллес" кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 1 000 000 грн. 00 коп., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Кредитні кошти надаються одним або кількома траншами. Плата за кредит встановлюється у розмірі 19% річних. (а. с. 15).

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні та підтверджується меморіальними ордерами за період з 01.08.2008 року по 15.12.2008 року (а. с. 67-115) ТзОВ "Оллес" отримав кредитні кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп.

Позивач в період з 21.08.2008 року по 21.11.2008 року перерахував відповідачу в якості передоплати за сировину згідно договору поставки №500/08 від 01.09.2008 року 770 000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а. с. 65-66). Зазначено встановлено також рішенням суду від 13.12.2012 року №5004/2543/11.

Оскільки відповідач зобов'язання за договором поставки №500/08 від 01.09.2008 року виконав частково, то рішенням суду від 13.12.2012 року №5004/2543/11 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 246 634 грн. 44 коп.

Представник ТзОВ "Оллес" стверджує, що сплачена ДП "Цуманське лісове господарство" сума передоплати в розмірі 770 000 грн. 00 коп. є коштами, які позивач отримав згідно кредитного договору №167-08 від 14.03.2008 року.

Тому відсотки, сплачені ТзОВ «Оллес» за користування банківським кредитом в сумі 116 329грн. 25 коп., є збитками, які він поніс внаслідок порушення відповідачем взятих на себе згідно договору поставки №500/08 від 01.09.2008 року зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до положень статті 386 вказаного кодексу власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як зазначалося вище, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором поставки №500/08 від 01.09.2008 року з ДП «Цуманське лісове господарство» на користь ТзОВ «Оллес» стягнуто заборгованість в сумі 246 634, 44 грн. (рішення господарського суду Волинської області від 13.02.2012 року №5004/2543/11).

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)збитків;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4)вини;

5) обгрунтований розрахунок шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі - наслідком такої протиправної поведінки.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України в постанові від 22.09.2011 року №6/94.

Позивач як на доказ того, що поставлена ДП "Цуманське лісове господарство" лісопродукція оплачувалась кредитними коштами посилається на платіжні доручення №№10, 35, 46, , 214 від 21.08.2008 року, 02.09.2008 року, 04.09.2008 року, 21.11.2008 року (а. с. 65-66).

Проте, зазначена обставина спростовується тим, що із зазначених платіжних доручень не вбачається, що відповідачу перераховані саме кредитні кошти.

Уклавши з відповідачем договір поставки, позивач погодився з усіма умовами договору, зокрема, і з зобов'язанням щодо 100 % передоплати товару, а тому мав би передбачити усі пов'язані з цим ризики. Закон України "Про підприємництво" у визначенні поняття "підприємництво" підкреслює, що це діяльність на свій ризик.

У договорі поставки не передбачено, що для здійснення передоплати за товар позивач отримає кредит у банку.

У спірному кредитному договорі не передбачено, що отримані кошти будуть використані для здійснення передоплати ДП "Цуманське лісове господарство" за договором поставки.

Крім того, на підтвердження суми збитків (проценти за користування кредитом) позивачем надано звіт незалежної аудиторської фірми «Серко» від 04.12.2012 року (а. с. 11-13). в звіті зазначено: "виконані узгоджені з вами процедури щодо визначення суми сплачених відсотків за користування кредитними коштами, спрямованими на придбання продукції у державного підприємства "Цуманське лісове господарство" не є аудитом або оглядом, проведеним відповідно до Міжнародних стандартів аудиту або Міжнародних стандартів завдань з огляду, ми не висловлюємо впевненості щодо суми процентів за кредит. Звіт призначений для Вас і не повинен використовуватися в інших цілях та не має відношення до фінансової звітності.

Таким чином, зазначений звіт не може бути підтвердженням не лише суми, яку позивач просить стягнути з відповідача - 116 329 грн. 25 коп., але й доказом того, що передоплата здійснена саме кредитними коштами, оскільки фірма "Серко" не досліджувала цього, а фактично виходила з даних, наданих ТзОВ "Оллес", а саме, що кошти, сплачені відповідачу в якості передоплати є кредитними коштами.

Як на доказ відсутності у позивача вільних обігових коштів в період попередньої оплати лісопродукції позивач посилається на лист незалежної аудиторської фірми "Серко" від 19.02.2013 року (а. с. 64).

ПАФ "Серко" в зазначеному листі повідомляє, що згідно з поданою фінансовою звітністю товариства з обмеженою відповідальністю "Оллес" показники оборотних коштів станом на 30.06.2008 року - 31.12.2008 року мають від'ємне значення, що свідчить про недостатність власних оборотних коштів.

Лист ПАФ "Серко" від 19.02.2013 року не є доказом того, що передоплата згідно договору поставки від 01.09.2008 року №500/08 здійснена кредитними коштами, не є свідченням відсутності у ТзОВ "Оллес" коштів для здійснення такої передоплати, суд розцінює його як інформаційний лист, який не є фінансовою звітністю та сформований на основі суб'єктивних даних, наданих самим позивачем.

Не є доказом розміру збитків в сумі 116 329 грн. 25 коп. та сплати таких також долучені представником позивача виписки АБ "Національні інвестиції" (а. с. 119 - 147).

В матеріалах справи також міститься лист АБ "Національні інвестиції" від 15.02.2013 року №486/08-2. Банк, як кредитор ТзОВ "Оллес" зазначає, що відповідно до п. 2.5 кредитного договору від 14.03.2008 року №167-08 метою надання кредиту є поповнення обігових коштів позичальника. Зазначене означає необмежене право позичальника - ТзОВ "Оллес" використовувати кредитні кошти для забезпечення власної статутної діяльності. З метою реалізації своїх зобов'язань, передбачених згаданим кредитним договором, банком періодично проводились перевірки дотримання позичальником цільового використання отриманих кредитних коштів. Перевірками, зокрема встановлено використання позичальником кредитних коштів для оплати пиловника, придбаного у ДП "Цуманське лісове господарство".

Проте, з даного листа не вбачається і зазначене в ньому не є доказом того, що не лише сума саме в розмірі 770 000 грн. 00 коп. перерахована ДП "Цуманське лісове господарство" як передоплата за договором поставки від 01.09.2008 року №500/08, але й те, що кошти сплачені відповідачу не на підставі інших правовідносин.

Крім того, поставка відповідачем оплаченого товару не звільняє позивача від сплати відсотків за кредитним договором від 14.03.2008 року №167-08.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994 року № 02-5/215 з послідуючими змінами та доповненнями, за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (ст. 614, 1166 ЦК України). Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Вини відповідача у тому, що позивачу довелося залучати кредитні кошти для здійснення передоплати за договором поставки позивачем не доведено, доказів того, що частина отриманих кредитних коштів перерахована відповідачу в якості передоплати суду не надано, докази реальної сплати позивачем відсотків за користування кредитом в сумі 116 329 грн. 25 коп. в матеріалах справи відсутні, причинного зв'язку між порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки та обов'язком позивача сплачувати відсотки за спірним кредитним договором судом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами і іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо кредитних договорів №№134-11, 407-11 від 18.04.2011 року. 29.11.2011 року суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.5 кредитного договору від 29.11.2011 року №407-11, п. 1.5 кредитного договору від 18.04.2011 року №134-11 цільове призначення коштів - поповнення обігових коштів.

Кредитні кошти, отримані в 2011 році не могли бути перераховані відповідачу в якості передоплати у 2008 році. Докази того, що ці кошти залучені з метою погашення процентів за користування кредитними коштами згідно з договором №167-08 від 14.03.2008 року в матеріалах справи відсутні.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що ТзОВ "Оллес" за останні роки побудувало нове підприємство, позивач співпрацює з багатьма товариствами, ДП "Цуманське лісове господарство" є одним із постачальників.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки строк дії договору поставки від 01.09.2008 року №500/08 закінчився 31.12.2008 року судом відхиляється як необгрунтована виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.02.2012 року №5004/2543/11 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором поставки від 01.09.2008 року №500/08.

При поданні даного позову ТзОВ "Оллес" просить стягнути з ДП "Цуманське лісове господарство" збитки, заподіяні невиконанням відповідачем договірних зобов'язань за договором поставки від 01.09.2008 року №500/08.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача щодо заявлених збитків, наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, а відтак і наявності складу цивільного правопорушення, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача збитків в сумі 116 329 грн. 25 коп., а тому відмовляє в позові.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

У позові товариства з обмеженою відповідальністю "Оллес" до Державного підприємства "Цуманське лісове господарство" про стягнення 116 329 грн. 25 коп. відмовити.

Повний текст рішення

складений 22.01.2013 року

Суддя М. С. Шум