ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2013
Справа № 905/7452/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Донецький металургійний
завод», м.Донецьк

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «Донецький
електрометалургійний завод», м.Донецьк

про стягнення 1036159,20 грн.

Суддя
Мальцев М.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Чумаков А.В., за
довіреністю №77 від 31.12.2012

від відповідача: не з"явився

У судовому засіданні 10.12.2013 було
оголошено перерву до 23.12.2013 для надання
сторонами додаткових документів.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Донецький металургійний
завод», м.Донецьк, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства «Донецький
електрометалургійний завод», м.Донецьк
про стягнення 1036159,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на копію договору оренди
№/13375 від 01.11.2007р., розрахунок суми
позовних вимог, копії рахунків,
невиконання відповідачем умов
договору.

12.12.2013р. відповідачем було надано
відзив на позовну заяву №48-17/433 від
09.12.2013, яким проти задоволення позовних
вимог заперечував, посилаючись на те,
що орендна плата у підвищеному розмірі
у встановленому умовами договору та
діючим законодавством України порядку
не узгоджена та в порушення умов
договору позивачем платіжні вимоги
жодного разу не надавались, а тому
права позивача щодо отримання оплати
не порушені.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

01.11.2007р. між ВАТ «Донецький
металургійний завод»,
правонаступником якого є позивач та
ЗАТ «Мініметалургійний завод «Істіл
(Україна)», правонаступником якого є
відповідач, було укладено договір
оренди №/13375 (надалі Договір),
відповідно до умов якого Орендодавець
(позивач) зобов'язується надати
Орендарю (відповідачу) у строкове
платне користування майно цеху
благоустрою, ЦВС, ЖДЦ, ЦСП (надалі -
майно), що розташоване за адресою: 83062,
м.Донецьк, вул.Ткаченко,122, перелік та
вартість якого вказані у Додатку №1,
який є невід'ємною частиною цього
Договору для здійснення статутної
діяльності (п.1.1 Договору).

До матеріалів справи додано додаток №1
до Договору №№/13375, який
підписаний уповноваженими
представниками обох сторін та
скріплений печатками та є невід'ємною
частиною Договору, з якого вбачається
перелік майно, що передається в оренду.

Згідно з положеннями статті 759
Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Право передання майна у найм має
власник речі або особа, якій належать
майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).

За приписами частини другої статті 762
Цивільного кодексу України та частини
третьої статті 285 Господарського
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 2 ст.9 ЦК України передбачено,
що законом можуть бути передбачені
особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання.

Відповідно до вимог передбачених
статтею 632 ЦК України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною п'ятою статті 762 Цивільного
кодексу України встановлено, що плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до п.4.1 Договору, орендна
плата складає 19408,44 грн., в тому числі
ПДВ - 3234,74 грн.

Згідно п.4.3 Договору, орендна плата
сплачується Орендарем щомісячно
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Орендодавця
протягом 90 (дев'яноста) календарних
днів з моменту отримання відповідної
платіжної вимоги (рахунку) від
Орендодавця, за умовою виконання п.4.4
цього Договору.

Щомісячно у строк до 5 числа місяця,
наступного за звітним, сторони
підписують акт виконання умов договору
(п.4.4 Договору).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

До матеріалів справи додані копії
актів про використання майна ЦСП, цеху
благоустрою, ЦВС, ЖДЦ до договору
оренди від 01.11.2007р. №13375/, що
підписані представниками обох сторін,
з відміткою орендаря про визнання суми
затрат з оренди, а також додано докази в
підтвердження направлення вказаних
актів відповідачу.

Як вбачається з позовних вимог, позивач
вимагає стягнення з відповідача суми
заборгованості з орендної плати у
розмірі 1036159,20 грн. за період з 01.01.2011р.
по 31.07.2013р.

Але, дослідивши наданий позивачем
розрахунок суми заборгованості, суд
дійшов висновку щодо часткового
задоволення позовних вимог, оскільки
згідно п.4.1 Договору та переліку майна,
що передається в оренду, орендна плата
складає 19408,44 грн., що не відповідає
наданому позивачем розрахунку.

Будь-яких доказів в підтвердження
зміни умов договору відповідно до норм
чинного законодавства до матеріалів
справи не надано.

А відтак, сума заборгованості
відповідача з орендної плати за період
з 01.01.2011р. по 31.07.2013р. складає 601661,64 грн.

Таким чином, внаслідок несвоєчасного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором, за
відповідачем утворилась
заборгованість з орендної плати з
період з 01.01.2011р. по 31.07.2013р. у сумі 601661,64
грн.

Будь-яких документів у підтвердження
відсутності заборгованості
відповідачем надано не було.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного
кодексу України та ст.173
Господарського кодексу України ,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою статті 193
Господарського Кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідач не представив суду доказів
перерахування боргу у сумі 601661,64 грн., в
зв'язку з чим господарський суд робить
висновок, що борг не погашений до
теперішнього часу.

Згідно приписів ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, позовні вимоги позивача в
сумі 1036159,20 грн. підлягають частковому
задоволенню.

Посилання відповідача на те, що
зобов'язання відповідача щодо сплати
орендної плати не настали, судом до
уваги не приймаються, оскільки
спростовані матеріалами справи, про що
вказано вище.

Судові витрати підлягають стягненню в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 530, 546, 549, 550,
598, 599, 610, 611, 612, 626, 629, 632, 759, 761, 762
Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 67,
173, 174, 193, 216-218, 230, 285 Господарського
кодексу України та керуючись ст.ст.1, 2,
4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 77, 82-85 ГПК
України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Донецький
металургійний завод», м.Донецьк до
Приватного акціонерного товариства
«Донецький електрометалургійний
завод», м.Донецьк про стягнення 1036159,20
грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Донецький
електрометалургійний завод», м.Донецьк
(83062, м.Донецьк, вул..І.Ткаченка,122, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Донецький
металургійний завод», м.Донецьк (83062,
м.Донецьк, вул.І.Ткаченка,122, ): 601661,64 грн. - основного боргу, 12033,23
грн. - витрати по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 23.12.2013 р.

Повне
рішення складено 26.12.2013 р.

Суддя
М.Ю. Мальцев

Надруковано 3 примірника:

1 - позивачу;

1- відповідачу;

1- у справу

Вик.Лізенко Г.В.