ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року
Справа №917/2086/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз", вул.
Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021 в особі
філії Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", вул. Кагамлика, 33а, м.
Полтава, 36002

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Термастіл", вул.
Половка, 70, м. Полтава, 36000

про стягнення 78 146,50 грн.

Суддя
Білоусов С.М.

Представники в судовому засіданні
26.12.2013 р. (до перерви):

від позивача: Тарасенко Р.В., дов. № 2-13
від 28.12.2012 р.;

від відповідача: Репало Д.О., дов. від
01.07.2013 р.

Представники в судовому засіданні
26.12.2013 р. (після перерви):

від позивача: Тарасенко Р.В., дов. № 2-13
від 28.12.2012 р.;

від відповідача: не з'явився.

Рішення приймається після оголошеної
перерви в судовому засіданні 26.12.2013
року на підставі статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 26.12.2013 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення та повідомлено дату
складання повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 106 218,50 грн. -
штрафних санкцій за порушення
зобов'язань по договору № 076 від 25.01.2013
р. про закупівлю товарів за державні
кошти, в тому числі: 53 109,23 грн. - пені та 53
109,27 грн. - штрафу за період із 17.09.2013 р. по
26.11.2013 р. (з урахуванням заяви вих. №
2851/08 від 25.11.2013 р. про збільшення
позовних вимог).

Відповідач у відзиві на позов проти
позову заперечує, посилаючись на його
необґрунтованість, оскільки вважає, що
позивачем порушені умови договору № 076
від 25.01.2013 р. про закупівлю товарів за
державні кошти в частині строків
оплати поставленого товару, а також
наявність Постанови Харківського
апеляційного господарського суду від
04.12.2013 р. по справі №917/1794/13, якою
зазначений договір розірвано.

Позивач 25.11.2013 р. через канцелярію
господарського суду Полтавської
області подав заяву вих. №2851/08 від
25.11.2013 р. про збільшення позовних вимог
із суми 78 146,50 грн. (з яких: 25 037,23 грн. -
пені та 53 109,27 грн. - штрафу за період із
17.09.2013 р. по 21.10.2013 р.) до суми 106 218,50 грн., в
тому числі: 53 109,23 грн. - пені та 53 109,27 грн.
- штрафу за період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013 р.
(вх. №16761 від 25.11.2013 р.).

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції передбачені частиною
четвертою статті 22 ГПК права позивача
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову можуть
бути реалізовані до прийняття рішення
судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Оскільки заява про збільшення позовних
вимог подана позивачем до прийняття
рішення по справі, суд розглядає
позовні вимоги з урахуванням даної
заяви в сумі 106 218,50 грн., в тому числі: 53
109,23 грн. - пені та 53 109,27 грн. - штрафу за
період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013 р.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 12.12.2013 р. строк
вирішення спору було продовжено на 15
днів за клопотанням сторін в порядку п.
3 ст. 69 ГПК України.

Позивач 24.12.2013 р. через канцелярію
господарського суду Полтавської
області подав заяву на відзиві ТОВ
"Термастіл", в якій зазначається про
неправомірність заперечень
відповідача, зокрема з тих підстав, що
період стягнення неустойки є з 17.09.2013 р.
по 26.11.2013 р., тобто час, коли ще діяв
договір №076 від 25.01.2013 р. про закупівлю
товарів за державні кошти (вх. №18427 від
24.12.2013 р.).

Відповідач 26.12.2013 р. через канцелярію
господарського суду Полтавської
області подав письмові пояснення, в
яких звертає увагу на факти порушення
позивачем своїх зобов'язань по
вищевказаному договору, встановлені
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. по
справі № 917/1794/13, а також на порушення
позивачем положень Конвенції ООН про
договори міжнародної купівлі-продажу
товарів від 11 квітня 1980 року (вх. №18541
від 26.12.2013 р.).

У судовому засіданні 26.12.2013 р. було
оголошено перерву до 15 год. 00 хв.
відповідно до статті 77 ГПК України.

Після оголошеної перерви представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, але через канцелярію суду
подав заяву, в якій просить суд
вирішити справу по суті та заперечує
проти зупинення чи відкладення даної
справи (вх. № 18583 від 26.12.2013 р.).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши присутніх учасників
процесу, дослідивши та оцінивши подані
докази, суд встановив:

25.01.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Укртрансгаз", м. Київ в
особі філії Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", м. Полтава (далі -
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Термастіл", м.
Полтава (далі - відповідач) було
укладено договір №076 від 25.01.2013 р. про
закупівлю товарів за державні кошти
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
(відповідач) зобов'язувався поставити
покупцю (позивачу) товари, зазначені в
оголошенні про проведення відкритих
торгів, а покупець - прийняти і оплатити
такі товари.

Пунктами 5.2 та 5.6 договору передбачено,
що поставка товарів здійснюється
партіями на підставі письмової заявки
(надалі - Заявка) Покупця. Строк
поставки окремої партії товару - 5 днів
з моменту надання Покупцем відповідної
письмової заявки.

Згідно з п. 7.2. договору в разі порушення
Продавцем зобов'язань щодо поставки
товару по даному договору він
зобов'язаний сплатити на користь
Покупця штрафні санкції, передбачені ч.
2 ст. 231 Господарського кодексу України.

На виконання вимог договору 11.09.2013 р.
позивач надіслав відповідачу листом
вих. №1516/01 заявку на поставку
товарно-матеріальних цінностей на суму
758 703,82 грн. (а.с. 11-17), що підтверджується
описом вкладення до цінного листа та
чеком "Укрпошти" від 11.09.2013 р. (а.с.10).

Відповідач отримав зазначену заявку
12.09.2013 р., про що свідчать дані з сервісу
http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/ по штриховому
ідентифікатору 069 (а.с. 9).

В порушення вимог договору відповідач
не здійснив поставку товару позивачу.

На підставі викладеного вище позивачем
заявлено до стягнення з відповідача
53 109,23 грн. пені та 53 109,27 грн. штрафу за
порушення строків виконання
зобов'язання з поставки товару за
договором за період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013
р.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

Частини перша та шоста статті 265
Господарського кодексу України
передбачають, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу
України встановлює, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно норм цивільного та
господарського законодавства договір
купівлі-продажу є оплатним, тобто при
набуванні речі у власність, покупець
сплачує продавцеві вартість (ціну)
речі, яка обумовлена договором,
зобов'язуючим, що обумовлено взаємним
виникненням у кожної із сторін прав та
обов'язків, а саме, зобов'язання
продавця передати покупцю річ та право
вимоги оплати і зобов'язання покупця
сплати вартість отриманої речі та
право її вимоги. Даний договір є
консенсуальним, оскільки права та
обов'язки виникають вже в момент
досягнення ними угоди за всіма
істотними умовами. Отже, змістом
договору купівлі продажу є ті умови,
з приводу яких сторони досягли згоди.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Статтею 663 ЦК України визначено, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції, які просить стягнути
позивач, нараховані не за порушення
грошового зобов'язання, а за порушення
строків поставки.

В п. 7.2. договору сторони визначили
відповідальність учасника
(відповідача) за порушення строків
виконання зобов'язання у вигляді
стягнення штрафних санкцій,
передбачених ч.2 ст. 231 ГК України (тобто
стягнення пені в розмірі 0,1% від
вартості товарів, з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі 7 відсотків вказаної
вартості).

Отже, з вище викладеного вбачається, що
позивачем правомірно заявлено до
стягнення 53 109,23 грн. - пені та 53 109,27 грн.
- штрафу (за період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013
р.), дані нарахування не суперечать
вимогам Господарського кодексу
України, відповідають наданому
розрахунку і підлягають задоволенню.

Жодних клопотань щодо зменшення
розміру нарахованих та заявлених
позивачем штрафних санкцій від
відповідача до суду не надходило.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 22.10.2013 р. по
справі №917/1794/13 відмовлено в
задоволенні позовних вимог ТОВ
"Темастіл", м. Полтава до ПАТ
"Укртрансгаз", м. Київ в особі філії
Будівельно-монтажної фірми
"Укргазпромбуд", м. Полтава в особі
Будівельно-монтажного управління №1
про розірвання договору №076 від 25 січня
2013 р. про закупівлю товарів за державні
кошти.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві від 11.12.2013 року (вх. № 17774 від
11.12.2013 року а.с.70-73), судом відхиляються з
огляду на наступне:

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. по
справі № 917/1794/13 рішення господарського
суду від 22.10.2013 р. скасовано, та прийнято
нове рішення, яким позов задоволено.
Розірвано договір №076 від 25 січня 2013 р.
про закупівлю товарів за державні
кошти, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Термастіл"
та Публічним акціонерним товариством
"Укртрансгаз", м. Київ в особі філії
Будівельно-монтажної фірми
"Укргазпромбуд", м. Полтава в особі
Будівельно-монтажного управління №1.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України
постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Тобто, зазначений договір є розірваний
із 04.12.2013 р.

Оскільки позивач заявив до стягнення
штрафні санкції за період із 17.09.2013 р. по
26.11.2013 р., тобто за період дії договору,
даним спростовуються заперечення
відповідача щодо необґрунтованості
стягнення зазначеної суми.

Крім того, в пункті 7 ст. 180 ГК України
визначено, що закінчення строку дії
господарського договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, що мало місце під час дії
договору. Тобто, закінчення строку не
означає автоматичного припинення усіх
обов'язків між контрагентами, що
виникли у зв'язку з договірними
відносинами і якщо господарське
договірне зобов'язання не було
виконано чи виконано неналежним чином,
то відповідальність сторін - стягнення
штрафних санкцій та відшкодування
збитків за порушення умов договору
настає незалежно від закінчення строку
його дії.

Посилання відповідача на те, що
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. по
справі № 917/1794/13 встановлено, що дії
позивача протягом виконання умов
договору є неправомірними та такими, що
вчинюються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
у інших формах, не приймаються судом до
уваги, так як не стосуються даного
позову, предметом якого є стягнення
штрафних санкцій із відповідача за
порушення строків поставки товару.

Крім того, суд відхиляє посилання
відповідача на порушення позивачем
Конвенції ООН про договори міжнародної
купівлі-продажу від 11 квітня 1980 року,
оскільки статтею 1 даної Конвенції
визначено, що вона застосовується до
договорів купівлі-продажу товарів між
сторонами, комерційні підприємства
яких перебувають у різних державах:

а) коли ці держави є Договірними
державами; або

b) коли згідно з нормами міжнародного
приватного права застосовано право
Договірної держави.

Договір № 076 від 25 січня 2013 р. про
закупівлю товарів за державні кошти не
є міжнародним договором
купівлі-продажу, а укладений
підприємствами, які зареєстровані та
території України.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, з огляду на викладене, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими,
підтверджуються належними доказами, що
є у матеріалах справи, відповідачем не
спростовані, тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України судовий збір у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Позивачем при подачі позову платіжним
дорученням №38100 від 16 жовтня 2013 р.
сплачено 2 294,00 грн., тобто в більшому
розмірі, ніж встановлено законом. Тому
сума 169,63 грн. - надмірно сплаченого
судового збору підлягає поверненню з
Державного бюджету України на користь
позивача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. ст. 33-34,43,49,77,82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Термастіл", вул.
Половка, 70, м. Полтава, 36000,
ідентифікаційний код 334742308) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1,
м. Київ, 01021 в особі філії
Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", вул. Кагамлика, 33а, м.
Полтава, 36002, ідентифікаційний код 00156630)
53 109,23 грн. - пені, 53 109,27 грн. - штрафу та
2124,37 грн. - витрат по оплаті судового
збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням
законної сили.

3. Повернути Публічному акціонерному
товариству "Укртрансгаз", вул.
Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021 в особі
філії Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", вул. Кагамлика, 33а, м.
Полтава, 36002, ідентифікаційний код 00156630)
із Державного бюджету України 169,63 грн. -
судового збору, внесеному у більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Повне рішення складено 30.12.2013 року

Суддя
Білоусов С. М.