ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2013 р.
Справа № 911/1799/13

За позовом Cільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
Ясенівська"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „ВІК -Р.С.Ф."

про стягнення 250 801,75грн.

Суддя
Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Шарий П.А. (дов. № 2 від
24.04.2013р.);

від відповідача Рева І.І. (дов. № 28/12-1
від 28.12.2012р.).

Обставини справи:

Cільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма Ясенівська" (далі - позивач)
звернулося з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю „ВІК -
Р.С.Ф." (далі - відповідач) про стягнення
255 774,54грн. заборгованості, з яких: 224
940грн. основного боргу за договором
купівлі-продажу № 13/09/Я від 13.09.2011р. та
договором про надання послуг із
перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р., 18 806,44грн. пені та 8 429,06грн. 3 %
річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх за договором купівлі-продажу №
13/09/Я від 13.09.2011р. та договором про
надання послуг із перевезення вантажу
№ 13/09/ПП від 13.09.2011р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.05.2013р. порушено
провадження у справі № 911/1799/13, розгляд
справи призначено на 07.06.2013р.

У судовому засіданні 07.06.2013р.
представником позивача подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог №
149 від 06.06.2013р. (а.с. 39), згідно якої
останній, в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, зменшив розмір позовних вимог
та просив стягнути з відповідача 250
801,75грн. заборгованості, з яких: 224
940грн. основного боргу за договором
купівлі-продажу № 13/09/Я від 13.09.2011р. та
договором про надання послуг із
перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р., 16 803,57грн. пені, 442,67грн.
інфляційних втрат та 8 615,51грн. 3 %
річних, яка прийнята судом.

У судовому засіданні 07.06.2013р. оголошено
перерву до 21.06.2013р.

21.06.2013р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву від 20.06.2013р. (вх.
№ 13909 від 21.06.2013р.), згідно якого
останній визнав позовні вимоги
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
який прийнято судом.

У судовому засіданні 21.06.2013р. оголошено
перерву до 05.07.2013р.

В судовому засіданні 05.07.2013р.
представник позивача підтримав позов
повністю, представник відповідача
заперечив проти задоволення позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2011р. між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
Ясенівська" (Продавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю „ВІК
-Р.С.Ф." (Покупець) укладено договір
купівлі-продажу № 13/09/Я, згідно якого
продавець зобов'язався на умовах,
визначених договором, передати у
власність покупця товар згідно
специфікацій, які є невід'ємною
частиною договору, а покупець -
прийняти товар та оплатити його на
умовах, визначених договором.

Згідно п. 1.2. договору право власності
на товар, а з цим і ризик випадкової
його загибелі переходить від продавця
до покупця з моменту підписання
уповноваженими представниками сторін
накладної, яка засвідчує момент
передачі товару.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.4. договору
перевезення товару з бурякових полів
до місця призначення (бурякорадгосп
покупця) здійснюється за рахунок
покупця. Датою поставки є дата
накладної щодо передачі товару.

Ціна за кожну партію товару вказується
у виставлених продавцем рахунках та
специфікаціях до договору. Покупець
зобов'язаний сплатити на користь
продавця грошові кошти, шляхом
перерахування коштів в національній
валюті в безготівковій формі на
розрахунковий рахунок продавця згідно
виставленого рахунку продавцем.
Покупець зобов'язаний здійснити оплату
за товар відповідно до умов договору,
протягом 2-х банківських днів з дати
підписання кожної специфікації (п.п. 4.1.,
4.3., 4.4. договору).

Пунктами 5.1., 5.2. договору
передавання-прийняття товару
здійснюється за адресою: 08800, Київська
область, Миронівський р-н., м. Миронівна,
вул. Леніна, 130. Поставка товару
здійснюється протягом п'яти робочих
днів з моменту надходження оплати за
товар на рахунок продавця.

Згідно п. 6.1. договору продавець
зобов'язується: - поставити товар
згідно умов договору; - надавати
покупцеві всі необхідні документи на
кожну партію товару, в тому числі
податкову та видаткові накладні.

Відповідно до п. 11.1. договору договір
набирає чинності з моменту підписання
сторонами і діє до 31.12.2011р.

26.10.2011р. між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
Ясенівська" (Продавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю „ВІК
-Р.С.Ф." (Покупець) укладено додаткову
угоду № 1 до договору купівлі-продажу №
13/09/Я, згідно якого сторони погодились
п.п. 4.1., 4.3. договору викласти у
наступній редакції: „4.1. Оплата за
товар по договору здійснюється у
натуральному вигляді з розрахунку 73 кг.
цукру за одну тону поставленого
цукрового буряка." „4.3. Також, покупець
в рахунок оплати по договору
розраховується з продавцем за партію
поставленого та переробленого
цукрового буряка із виходу 4 % меляси в
кількості 40 %.".

13.09.2011р. між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
Ясенівська" (Перевізник) та Товариством
з обмеженою відповідальністю „ВІК
-Р.С.Ф." (Замовник) укладено договір про
надання послуг із перевезення вантажу
№ 13/09/ПП, згідно якого перевізник
зобов'язався доставити ввірений йому
для перевезення вантаж (згідно із
транспортною накладною) з місця
призначення, тобто з господарства
виробника, до пункту призначення і
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі ТОВ „ВІК -Р.С.Ф.", а
замовник - сплатити плату за
перевезення вантажу.

Окрім безпосереднього здійснення
перевезення, перевізник зобов'язується
надати відправникові пов'язані з
перевезенням вантажу
транспортно-експедиційні послуги (п. 2.1.
договору про надання послуг із
перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р.).

Згідно п.п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.5. договору про
надання послуг із перевезення вантажу
№ 13/09/ПП від 13.09.2011р. розрахунки між
перевізником і замовником
здійснюються шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
перевізника. Вартість перевезення
становить 0,82грн. за 1тн/км., та
оплачується відповідно до актів
виконаних робіт та виставлених
перевізником рахунків на оплату. За
перевезення вантажу замовник
зобов'язується сплатити перевізникові
попередню оплату в розмірі 50 % вартості
робіт. Розрахунок проводиться за кожну
партію поставки перевезеного вантажу
після пред'явлення актів виконаних
робіт і рахунків на оплату.

Пунктом 8.1. договору про надання послуг
із перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р. передбачено, що договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором.

26.10.2011р. між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма
Ясенівська" (Продавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю „ВІК
-Р.С.Ф." (Покупець) укладено додаткову
угоду № 1 до договору про надання
послуг із перевезення вантажу № 13/09/ПП
від 13.09.2011р., згідно якого сторони
погодились п. 5.1. договору викласти у
наступній редакції: „5.1. Розрахунки між
перевізником та замовником
здійснюються у натуральному вигляді, а
саме цукром, при чому вартість одного
кілограма цукру становить 6,40грн.".

Позивач в якості обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
позивачем на виконання п. 1.1. договору
купівлі-продажу № 13/09/Я від 13.09.2011р.
передано відповідачу товар на загальну
суму 6 138 504,21грн., за які відповідач
розрахувався на суму 5 190 000грн.,
внаслідок чого борг відповідача за
переданий на підставі договору
купівлі-продажу № 13/09/Я від 13.09.2011р.
товар склав 947 504,21грн. (6 138504,21грн. - 5 190
000грн.), що підтверджується актом
звірки взаєморозрахунків від 23.12.2011р.
(а.с. 20), підписаним та скріпленим
печатками обох сторін договору.

Крім того, позивач посилається на те, що
на виконання п. 1.1. договору про надання
послуг із перевезення вантажу № 13/09/ПП
від 13.09.2011р. позивачем надано
відповідачу послуги з перевезення
вантажу на загальну суму 1 756 506,24грн.,
за які останній розрахувався частково
на суму 970 224,22грн., внаслідок чого борг
відповідача перед позивачем за надані
послуги з перевезення вантажу склав 786
282,02грн. (1 756 506,24грн. - 970 224,22грн.).

Водночас, позивач вказує, що 11.07.2012р. між
позивачем та відповідачем складено акт
звірки від 11.07.2012р. (а.с. 21), за умовами
якого відповідач заборгував позивачу
224 940грн. за договором купівлі-продажу
№ 13/09/Я від 13.09.2011р. та договором про
надання послуг із перевезення вантажу
№ 13/09/ПП від 13.09.2011р.

Представник відповідача у судовому
засіданні 05.07.2013р. заперечив факт
отримання відповідачем від позивача
товару на підставі спірних накладних
та надання позивачем відповідачу
послуг з перевезення вантажу.

Предметом позову, з урахуванням заяви
про зменшення розміру позовних вимог
(а.с. 39), є вимоги про стягнення 224 940грн.
основного боргу за договором
купівлі-продажу № 13/09/Я від 13.09.2011р. та
договором про надання послуг із
перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р., 16 803,57грн. пені, 442,67грн.
інфляційних втрат та 8 615,51грн. 3 %
річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли
правовідносини купівлі-продажу та
перевезення вантажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ст. 530
ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Суд встановив, що позивачем, належними
та допустимими доказами у розумінні ст.
33, 34 ГПК України, не доведено суду факту
передання відповідачу товару на
підставі спірних накладних № 40 від
28.09.2011р., № 22 від 23.09.2011р., № 37 від 26.10.2011р.,
№ 7 від 05.10.2011р., № 62 від 30.09.2011р., № 41 від
31.10.2011р., № 11 від 08.11.2011р. (а.с. 25-28, 31), що
підтверджується наявними матеріалами
справи та поясненнями представника
відповідача у судовому засіданні
05.07.2013р.

Згідно ст. 1 Закону України „Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність" первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Видаткова накладна є первинним
документом, який використовує для
обліку руху товарно-матеріальних
цінностей і розрахунків по них.

Згідно п. 2.4. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995р. первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок приймання продукція
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості (П-6), затвердженої Постановою
Державного арбітражу при Раді
Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965р.
приймання товарів мають право
здійснювати робітники утримувача
(покупця), уповноважені на це
керівником підприємства - отримувача.

Пунктом 2 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих та
використаних доручень на отримання
цінностей, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України № 99 від
16.05.1996р. сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.

Судом встановлено, що як вбачається зі
змісту спірних накладних (а.с. 25-28, 31)
прийняття товару відповідачем від
позивача мало здійснюватися Яценком
Миколою Миколайовичем на підставі
довіреностей, зазначених у накладних,
але натомість у вказаних накладних
наявний підпис невідомої особи,
довіреностей, які б уповноважували
представника відповідача на отримання
від позивача товару, позивачем суду не
надано.

Крім того, позивачем, належними та
допустимими доказами у розумінні ст. 33,
34 ГПК України, не доведено суду факту
надання відповідачу послуг з
перевезення на підставі актів
виконаних робіт (а.с. 22-24), що
підтверджується наявними матеріалами
справи та поясненнями представника
відповідача у судовому засіданні
05.07.2013р.

Водночас, позивачем, не надано суду
підписаних обома сторонами
специфікацій, в той час як згідно п. 4.4.
договору купівлі-продажу № 13/09/Я від
13.09.2011р. покупець зобов'язаний
здійснити оплату за товар відповідно
до умов договору, протягом 2-х
банківських днів з дати підписання
кожної специфікації.

Крім того, позивачем, належними та
допустимими доказами у розумінні ст. 33,
34 ГПК України, не доведено суду факту
надання відповідачу послуг з
перевезення на підставі актів
виконаних робіт (а.с. 22-24), що
підтверджується наявними матеріалами
справи та поясненнями представника
відповідача у судовому засіданні
05.07.2013р.

Зокрема, спірні акти виконаних робіт
(а.с. 22-24), підписані та скріплені
печаткою позивача, підпис та печатка
відповідача на вказаних актах
відсутні; докази виставлення позивачем
відповідачу рахунків на оплату наданих
послуг з перевезення позивачем
вантажу, в порядку п. 5.5. договору про
надання послуг із перевезення вантажу
№ 13/09/ПП від 13.09.2011р., суду не надано.

Посилання позивача на те, що
відповідачем визнається факт
наявності боргу у сумі 224 940грн.
основного боргу, що підтверджується
актом звіряння взаємних розрахунків
від 11.07.2012р. (а.с. 21), підписаним та
скріпленим печатками обох сторін
договору, не приймаються судом,
оскільки акт звірки розрахунків - це
документ, який застосовується
сторонами у господарській практиці,
але правова природа цього документу не
визначена. Цивільним законодавством
України такого документу не
передбачено. Акт звірки є документом,
за яким бухгалтери підприємств
звіряють бухгалтерський облік
операцій, а наявність чи відсутність
будь-яких зобов'язань сторін
підтверджується первинними
документами (договором, розрахунками,
тощо). Відповідно акт звірки не може
використовуватись як письмова форма
визнання боргу. Первинні документи
повинні містити дату здійснення
господарської операції, суму платежу
або суму на яку проведено залік, інші
реквізити. Саме такі первинні
документи, а не складені на їх підставі
акти звірки взаємних розрахунків,
виступають належними доказами у
підтвердження проведення тієї чи іншої
господарської операції, здійснення тих
чи інших дій, виконання цивільних прав
та обов'язків.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Вищого господарського суду
України від 20.02.2013р. у справі №
48/257-6/330-7/515.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене та те, що
позивачем, належними та допустимими
доказами у розумінні ст. 33, 34 ГПК
України, не доведено суду факту
передання відповідачу товару на
підставі спірних накладних № 40 від
28.09.2011р., № 22 від 23.09.2011р., № 37 від 26.10.2011р.,
№ 7 від 05.10.2011р., № 62 від 30.09.2011р., № 41 від
31.10.2011р., № 11 від 08.11.2011р. та надання
позивачем відповідачу послуг з
перевезення, а також відсутності
правової підстави для виникнення у
відповідача обов'язку з оплати
отриманого товару та отриманих послуг
з перевезення вантажу, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовної вимоги про стягнення 224 940грн.
основного боргу за договором
купівлі-продажу № 13/09/Я від 13.09.2011р. та
договором про надання послуг із
перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р.

Крім того, позивачем заявлено вимоги
про стягнення 16 803,57грн. пені, 442,67грн.
інфляційних втрат та 8 615,51грн. 3 %
річних.

Приймаючи до уваги незадоволення судом
основної вимоги про стягнення з
відповідача 224 940грн. основного боргу
за договором купівлі-продажу № 13/09/Я
від 13.09.2011р. та договором про надання
послуг із перевезення вантажу № 13/09/ПП
від 13.09.2011р. та похідний характер вимог
про стягнення 16 803,57грн. пені, 442,67грн.
інфляційних втрат та 8 615,51грн. 3 %
річних, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог щодо стягнення 16 803,57грн. пені,
442,67грн. інфляційних втрат та 8 615,51грн. 3
% річних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення 224 940грн. основного боргу за
договором купівлі-продажу № 13/09/Я від
13.09.2011р. та договором про надання послуг
із перевезення вантажу № 13/09/ПП від
13.09.2011р., 16 803,57грн. пені, 442,67грн.
інфляційних втрат та 8 615,51грн. 3 %
річних є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено: 09.07.2013р.

Суддя
П.В. Горбасенко