м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомКомунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва»До Третя особа
Фізичної особи підприємця Літовкіної
Тетяни Георгіївни Дніпровська районна
в м. Києві державна адміністрація
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Майданнік В.Ю.- за дов.
Від відповідача Літовкіна Т.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про примусове виселення
останнього з незаконно займаного
приміщення за адресами: м. Київ, вул.
Юності 9/6 та пр.-т Ю.Гагаріна, 12/1.
Відповідач позовні вимоги не визнає,
надав письмовий відзив на позовну
заяву від 24.12.2012р.
Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
01.09.2009 року рішенням між Комунальним
підприємством «Фінансово
розрахунковий центр «Дніпровський»
Дніпровської районної у м. Києві ради
та відповідачем було укладено договір
оренди нерухомого майна №1154 за
адресою: м. Київ, пр.-т Юрія Гагаріна, 12/1
і Договір оренди нерухомого майна №1155
за адресою м. Київ, вул.. Юності 9/6.
Обидва об'єкти оренди окремо стоячі
нежитлові будівлі, побудовані для
збору та сортування побутових
В квітні 2012р. внаслідок реорганізації в
комунальній сфері міста Києва,
діяльність Комунального підприємства
«Фінансово розрахунковий центр
«Дніпровський» була припинена шляхом
ліквідації підприємства, на підставі
рішення № 748/6994 від 01.12.2011р. Київської
міської ради та створено Комунальне
підприємство «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва», яке
повноправним правонаступником
Комунального підприємства «Фінансово
розрахунковий центр «Дніпровський».

Як зазначає позивач, 28.05.2013р. він
отримав від Виконавчого органу вимогу
вжити заходів по поверненню об'єктів за
Договорами оренди №1154 та №1155,
підставами зазначались - Рішення,
перевірка фактів по скаргам, що
надійшли до Виконавчого органу з
приводу порушення умов Договору.

Однак, оцінюючи наявні в матеріалах
справи документи та досліджуючи в
судовому засіданні докази,
Господарський суд вважає позовні
вимоги не обґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України,
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно з умовами Договорів № 1154 та 1155
та відповідних актів
приймання-передачі до них, Відповідачу
були надані в оренду наступні
приміщення:

- Згідно з Договором оренди
нерухомого майна від 01.09.2009р. №1155 за

актом приймання-передачі від 01.09.2009р.,
орендар прийняв в користування
нерухоме майно загальною площею 32, 50
кв.м. (сміттєзбірник);

- Згідно з Договором оренди
нерухомого майна від 01.09.2009р. №1154 за
актом приймання-передачі від 01.09.2009р.,
орендар прийняв в користування
нерухоме майно загальною площею 54, 50
кв.м. (сміттєзбірник);

Відповідно до умов Договорів №1154 та №
1155, договори укладені строком на два
роки 364 дні, що діє з 01.09.2009р. до 29.05.2012р.

Після закінчення терміну дії вказаних
Договорів, орендар має переважне право
на продовження дії таких Договорів.

Судом встановлено, що Відповідач
належним чином виконував умови спірних
договорів та вчасно повідомив
Виконавчий орган про свій намір щодо
продовження Договорів на той самий
строк з такими ж умовами.

Крім цього, позовні вимоги не
відповідають умовам договору оренди на
підставі п.2 ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», відповідно до якої Відповідач
не був вчасно повідомлений про наміри
щодо повернення спірних договорів.

Так, відповідно до п.1 ст.17 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», термін договору
оренди не може бути меншим, ніж п'ять
років, якщо орендар не пропонує менший
термін.

Відповідно до умов спірних Договорів
оренди строк дії договорів з 01.09.2009р. до
29.05.2012р.

Позивач в позовній заяві та судових
засіданнях посилається на лист від
15.07.2013р. №103/46-127, як на доказ
направлення Відповідачу вимоги про
здачу приміщень за обома договорами.

Зазначений лист не може прийнятий
судом як належний доказ направлення
Відповідачу вимоги про припинення умов
договору оренди за обома договорами, з
огляду на наступне:

- по перше, в матеріалах справи відсутні
докази направлення зазначеного листа
на адресу Відповідача (в списку
рекомендованих повідомлень №9414 від
15.07.2013 р. значиться призвіще «Литовкин»,
тоді як Відповідачем по справі є
«Літовкіна Т.Г.»;

- по друге, позивачем порушено строки
направлення заяви Відповідачу про
припинення умов договору оренди,
передбаченого п.2 ст.. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна». Лист повинен був направлений
Позивачем не пізніше 29.06.2012р.

Відповідно до п.2 ст.17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна», у разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення
терміну дії договору він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Тобто, Позивачем не надано суду
належних доказів про припинення,
розірвання чи визнання даного Договору
недійсним, а тому вимога Позивача про
примусове виселення Фізичної особи
підприємця Літовкіної Тетяни
Георгіївни з незаконно займаного
приміщення за адресами: м. Київ, вул.
Юності 9/6 та пр.-т Ю.Гагаріна, 12/1, не може
бути задоволена.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Матеріалами справи доведено що
Відповідач на законних правових
підставах займає нежитлові приміщення
за спірними Договорами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не доведено у спосіб
встановлений ст. 34 цього ж Кодексу
законних підстав для задоволення
позовних вимог. Доводи, викладені у
його позовній заяві спростовані у
відзиві на позовну заяву та доданими до
них документами, а тому суд не
знаходить підстав для задоволення
позову.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
І.І.Борисенко

Повне рішення складено: 08.01.2014р.