ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 грудня 2013 року Справа № 5004/1027/12
(5004/2092/11)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Плюшка
І.А.,суддів:Владимиренко С.В., Демидової
А.М., Мирошниченка С.В., Шевчук
С.Р.,розглянувши заяву
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Старк-Агро"про перегляд Верховним
Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
02.04.2013у справі№5004/1027/12(5004/2092/11)за заявою
Державного підприємства "Державний
резервний насіннєвий фонд
України"доТовариства з обмеженою
відповідальністю Аграрна
виробничо-торгова фірма "Старк"про
банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Волинської області від 07.02.2012 у справі
№5004/2092/11 затверджено реєстр вимог
кредиторів Товариства з обмеженою
відповідальністю Аграрна
виробничо-торгова фірма "Старк". Цією ж
ухвалою відмовлено у визнанні грошових
вимог, зокрема Сільськогосподарському
товариству з обмеженою
відповідальністю "Старк-Агро" на суму 4
261 510 грн. 05 коп.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.04.2012 ухвалу
місцевого господарського суду в
частині відмови у визнанні грошових
вимог Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Старк-Агро" залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.07.2012 постанову
апеляційного господарського суду від
12.04.2012 та ухвалу місцевого
господарського суду від 07.02.2012 в
частині відмови у визнанні грошових
вимог Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Старк-Агро"
скасовано, в цій частині справу №
5004/2092/11 передано на розгляд до
Господарського суду Волинської
області.

За наслідками нового розгляду, ухвалою
Господарського суду Волинської
області суду від 03.09.2012 у справі
№5004/1027/12 (5004/2092/11) визнано грошові
вимоги конкурсного кредитора -
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Старк-Агро" до боржника на суму 2 313 625,66
грн. з віднесенням їх до четвертої
черги задоволення вимог кредиторів.
Зобов'язано розпорядника майна
боржника внести зміни до реєстру вимог
кредиторів боржника у відповідності до
даної ухвали. Зобов'язано розпорядника
майна Дяченка С.В. вжити певних заходів.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.10.2012 ухвалу
господарського суду Волинської
області від 03.09.2012 скасовано, прийнято
нове рішення, яким відмовлено
Сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю
"Старк-Агро" у визнанні грошових вимог
до боржника в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.04.2013 постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Старк-Агро" звернулось із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 02.04.2013 у справі №5004/1027/12
(5004/2092/11), у якій просить скасувати
зазначену постанову, визнати вимоги
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Старк-Агро" до боржника в розмірі 2313625,66
грн., мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 09.02.2005
у справі №10/4б, від 17.03.2010 у справі
№6/112-06, від 22.12.2004 у справі №Б26/139/03-28, від
29.06.2005 у справі №8/4/1Б, від 21.01.2009 у справі
№4-5-32-24-2/136-03-5080, від 29.04.2009 у справі
№4/285б/79(5/156б/9/189б/54б), від 17.06.2009 у справі
№15/532-б-44/37-б та від 03.07.2012 у справі
№5004/2092/11.

Крім того, заявником подано клопотання
про поновлення строку для подання
заяви, яке колегія суддів вважає за
можливе задовольнити.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета і підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень. При вирішенні питання
допуску справи до провадження
Верховного Суду України враховується
сукупність всіх наявних складових
ознак неоднакового застосування одних
і тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
02.04.2013 у справі №5004/1027/12(5004/2092/11), про
перегляд якої подано заяву, Вищий
господарський суд України, враховуючи
встановлені судом апеляційної
інстанції обставини справи, погодився
з висновками суду апеляційної
інстанції щодо відмови у включенні
кредиторських вимог
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Старк-Агро" до реєстру вимог
кредиторів боржника на суму 2 313 625,66 грн.
(в частині, що стосується доводів
заявника). При цьому, в частині відмови
у кредиторських вимогах в сумі 855000,00
грн. суд касаційної інстанції виходив з
того, що вказані вимоги по суті є
майновими вимогами кредитора,
водночас, Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство)
передбачає заявлення кредиторами лише
грошових вимог. Щодо вимог кредитора,
які ґрунтуються на накладних за 2008 рік
в загальній сумі 62025,00 грн. суд
касаційної інстанції зазначив, що вони
погашені шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог
відповідно до договору від 05.01.2009,
недійсність якого не встановлена (в
судовому порядку договір недійсним не
визнано); а вимоги кредитора, які
обґрунтовані накладними, актами
здачі-приймання робіт за 2006-2007 роки та
рахунками-фактурами в загальній сумі
1458625,66грн., не включено до реєстру вимог
кредитора у зв'язку із пропуском
позовної давності для їх пред'явлення,
про застосування якої заявлено
боржником, а кредитором не наведено
жодних поважних причин пропуску строку
та не подано доказів, які б свідчили про
його переривання або зупинення.

У постанові від 29.06.2005 у справі №8/4/1Б, на
яку посилається заявник, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо визнання грошових вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вортекс ЛТД",
оскільки вказані вимоги підтверджені
належними доказами, зокрема, висновком
судово-бухгалтерської експертизи.

При прийнятті постанови від 09.02.2005 по
справі №10/4б, Вищий господарський суд
України визнав обґрунтованими
висновки судів попередніх інстанцій
щодо відхилення грошових вимог
кредитора - Державного комітету
України з державного матеріального
резерву до боржника, оскільки вимоги,
які заявляються до боржника мають бути
дійсними, разом з тим, позовна давність
за спірними вимогами сплинула.

У постанові від 17.03.2010 у справі №6/112-06
суд касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки суду
апеляційної інстанції щодо виключення
вимог кредитора - приватного
підприємства "Зевс" з реєстру вимог
кредиторів, з огляду на те, що даним
кредитором в порушення вимог Закону
про банкрутство у підтвердження
заявлених грошових вимог не надано
жодних первинних (бухгалтерських)
документів, що свідчать про наявність
заборгованості боржника.

Приймаючи постанову від 22.12.2004 у справі
№Б26/139/03-28, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відхилення
вимог Відкритого акціонерного
товариства "Нікопольських
хлібокомбінат" до боржника, з огляду на
те, що кредитором не подано первинних
доказів в обґрунтування заявлених
вимог, що позбавляє права кредитора на
отримання заборгованості в процедурі
банкрутства.

Таким чином, наведені постанови не
підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки свідчать про
наявність у цих справах різних
фактичних обставин, на підставі яких
суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постановами Вищого господарського
суду України від 29.04.2009 у справі
№4/285б/79(5/156б/9/189б/54б) та від 17.06.2009 у
справі №15/532-б-44/37-б рішення судів
попередніх інстанцій в частинах, що
були предметом перегляду суду
касаційної інстанції, скасовано, а
справи в цих частина направлено на
новий розгляд до судів першої
інстанції, та постановою Вищого
господарського суду України від 21.01.2009
у справі №4-5-32-24-2/136-03-5080 постанову
апеляційного господарського суду в
частині, що була предметом перегляду
суду касаційної інстанції, скасовано, а
справу в цій частині направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. Однак, прийняття касаційною
інстанцією постанови про скасування
судових рішень судів нижчих інстанцій
з передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення питання
по суті, а тому на відвідні постанови не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 статті 11116 ГПК України.

Крім того, посилання на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права в
межах однієї справи (постанова від
03.07.2012 у справі №5004/2092/11) не може бути
підставою для перегляду постанови
Вищого господарського суду України в
порядку, передбаченому розділом ХІІ2
ГПК України, оскільки ухвалення різних
за змістом судових рішень (пункт 1
статті 11116 ГПК України) матиме місце в
разі, коли суд касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску справи №5004/1027/12(5004/2092/11) до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Сільськогосподарському
товариству з обмеженою
відповідальністю "Старк-Агро" у допуску
справи №5004/1027/12(5004/2092/11) до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяІ.Плюшко Судді:
С.Владимиренко А.Демидова
С.Мирошниченко С.Шевчук