ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 р.
Справа № 922/3086/13

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Черленяк М.І., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Соколовій Ю.І.

позивача - Євкова О.М. за дорученням б/н
від 29.10.2013 року

третьої особи - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №
3160Х/1-32) на рішення господарського суду
Харківської області від 26 вересня 2013
року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Піднята
цілина», с.Стариця, Вовчанського
району, Харківської області

3-тя особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Старицькі сільська рада
Вовчанського району Харківської
області, с.Стариця, Вовчанського
району, Харківської області

до Вовчанського районного управління
юстиції Харківської області в особі
Реєстраційної служби Вовчанського
районного управління юстиції
Харківської області, с. Вовчанськ,
Харківської області

про визнання права власності та
зобов'язання здійснити державну
реєстрацію права власності

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Агрофірма "Піднята цілина"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
Вовчанського районного управління
юстиції Харківської області в особі
Реєстраційної служби Вовчанського
районного управління юстиції
Харківської області та просить визнати
за ним право власності на нерухоме
майно: склад запчастин, Харківська
область, Вовчанський район, с. Стариця,
вул. Садова, 147-Г; водонапірну башту
Рожновського бригади № 2, Харківська
область, Вовчанський район, с. Стариця,
вул. Масловка та зобов'язати
Реєстраційну службу Вовчанського
районного управління юстиції
здійснити державну реєстрацію права
власності на вищезазначене майно після
набрання рішенням законної сили.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26 вересня 2013
року (суддя Доленчук Д.О.) у задоволенні
позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 26 вересня
2013 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вказує на те, що позивач на даний час є
єдиним правонаступником КСП ім.
Мічуріна, якому належало спірне майно.
Також зазначає, що чинним
законодавством та судовою практикою
підтверджується, що для набуття права
власності на нерухоме майно не
обов'язкова реєстрація права власності
на земельну ділянку, на якій
розташоване це майно.

16 грудня 2013 року позивач подав
додаткові пояснення, в яких просить
визнати за ТОВ «Агрофірма «Піднята
Цілина» право власності на: 3/4 частини
Водонапірної башти Рожновського
бригади № 2 (Харківська обл.,
Вовчанський р-н, с. Стариця, вул.
Масловка); 3/4 частини складу
запчастин (Харківська обл.,
Вовчанський р-н, с. Стариця, вул. Садова,
147-Г). Вказує на те , що у відповідності
до Постанови Кабінету Міністрів
України № 177 від 28.02.2001 року, Майновою
комісією було проведено уточнення
складу і вартості пайового фонду майна
колишнього КСП ім. Мічуріна,
затвердженого загальними зборами
відповідно до Протоколу № 2 від 25.05.2001
року, в якому спірне майно - Водонапірна
башта бр.№2 вартістю 700 грн.

Відповідач та третя особа відзив на
апеляційну скаргу не надали, у судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, про час та
місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином про що в
матеріалах справи є зворотні
повідомлення про вручення ухвали суду.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення відповідача та третьої
особи про час та місце проведення
судового засідання, колегія суддів
вважає можливим розглядати апеляційну
скаргу у справі відповідно до ст.75 ГПК
України без участі представників
відповідача та третьої особи за
наявними в матеріалах справи
документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши доводи представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення
господарський суд посилається на те, що
Головним управлінням
Держземагентства у Харківській
області зазначено, що за інформацією,
яка надана Відділом Держземагентства у
Вовчанському районі Харківської
області, земельна ділянка за адресою
Вовчанський район, с. Стариця, вул.
Масловка, на якій розташована
водонапірна башта, згідно індексної
кадастрової карти Старицької
сільської ради знаходиться за межами
населеного пункту на території
колишнього господарського двору
реформованого КСП ім. Мічуріна, про що
свідчить Державний акт на право
колективної власності на землю від
12.11.1996 року серія ХР №08-00-000441,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право колективної
власності на землю за №99. Також, згідно
індексної кадастрової карти
Старицької сільської ради
Вовчанського району земельна ділянка
за адресою: Вовчанський район вул.
Садова 147- Г (склад запчастин)
знаходиться в межах, с. Стариця та
розташована на території
реформованого КСП ім. Мічуріна,
відповідно до вищезазначеного
Державного акту на право колективної
власності на землю. Отже, нерухомі
об'єкти на які позивач просить суд
визнати право власності знаходяться на
земельній ділянки в межах с. Стариця та
поза межами даного населеного пункту,
та на яку є Державний акт на право
колективної власності на землю від
12.11.1996 року серія ХР №08-00-000441,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право колективної
власності на землю за №99, який не
визнаний судом недійсним або
реєстрація якого не скасована. Крім
того, господарський суд зазначає, що
договори купівлі-продажу часток в
спільній частковій власності - частки в
пайовому фонді КСП ім. Мічуріна від
03.12.2012 року, на які посилається позивач
в підтвердження його частки в спільній
часткові власності - частки в пайовому
фонді КСП ім. Мічуріна, нотаріально не
посвідчені, а позивач відповідно до
діючого законодавства не мав права
самостійно виділяти у натурі частку із
майна, що є у спільній частковій
власності. Також, позивачем до суду не
були надані технічні паспорти КП
"Вовчанське бюро технічної
інвентаризації" на склад запчастин,
Харківська область, Вовчанський район,
с. Стариця, вул. Садова, 147-Г, та на
водонапірну башту Рожновського
бригади № 2, Харківська область,
Вовчанський район, с. Стариця, вул.
Маслова, станом на 2013 р. в підтвердження
наявності зазначеного у позові
нерухомого майна станом на момент
пред'явлення відповідного позову до
суду. З цих підстав господарський суд
першої інстанції дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №177 від 28.02.2001 року
"Про врегулювання питань щодо
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування аграрного
сектору економіки" та з метою
реалізації прав пайщиків колишнього
КСП ім. Мічуріна на підставі "Типового
положення про комісію з організації
вирішення майнових питань, що
виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки", яке
затверджено вказаною постановою,
(надалі - Положення) була створена
Комісія організації вирішення
майнових питань, що виникають у процесі
реформування аграрного сектору
економіки з числа співвласників
колишнього КСП ім. Мічуріна.

Згідно з п. 1 Положення комісія з
організації вирішення майнових питань,
що виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки
створюється з метою забезпечення
захисту прав на пайовий фонд майна
членів колективних
сільськогосподарських підприємств
(надалі - КСП), в тому числі
реорганізованих, де не завершено
процес паювання майна і не здійснено
належного оформлення та реалізації цих
прав відповідно до законодавства.

У ч. 3 п. 2 Положення зазначено, що
рішення загальних зборів КСП, а у разі
реорганізації КСП - рішення загальних
зборів колишніх членів КСП, що є
співвласниками цього майна (далі -
збори співвласників), обов'язкове для
виконання комісією.

Відповідно по ч. 4 п. 2 та п. 3 Положення
комісія підзвітна у своїй діяльності
зборам співвласників та провадить свою
діяльність на громадських засадах;
основним завданням комісії є уточнення
складу і вартості пайових фондів майна
членів КСП, у тому числі
реорганізованих, де не завершено
процес паювання майна і не здійснено
належного оформлення та реалізації цих
прав відповідно до законодавства.
Серед інших завдань комісії відповідно
до пункту 4 Положення, є визначення
структури пайового фонду майна;
складання плану розподілу пайового
фонду майна.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання вищевказаних завдань,
Комісією складено план розподілу та
структура пайового фонду майна
колишнього КСП ім. Мічуріна,
затверджений загальними зборами
відповідно до Протоколу № 5 від 12.02.2000
року (т.1, а.с. 18-27).

З Протоколу № 2 загальних зборів
співвласників майна колишніх членів
КСП ім. Мічуріна від 25.05.2001 року
вбачається, що майновою комісією
проведено уточнення складу і вартості
пайового фонду майна колишнього КСП ім.
Мічуріна. Згідно зазначеного
Протоколу, серед іншого майна наявне
майно, на яке позивач просить визнати
право власності, а саме Водонапірна
башта бр.№2 вартістю 700 грн. (т.2 а.с.73-75).

З Протоколу загальних зборів пайщиків
колишнього КСП ім. Мічуріна від 27.03.2009
року вбачається, що прийнято рішення
про передачу спірного майна на
відповідальне зберігання ТОВ «АФ
«Піднята Цілина», Комісія з
організації вирішення майнових питань,
що виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки
ліквідована. Також, у протоколі
зазначено, що у разі звернення
власників майнових сертифікатів, які
не були пред'явлені майновій комісії,
розгляд виділення їм майна в натурі
буде розглядатися правонаступниками
ТОВ «Агрофірма«Піднята Цілина» та СФГ
«ВІТА» Мінченко В.А., яким на підставі
актів прийому-передачі передано майно
на відповідальне зберігання (т.1 а.с.12-15).

З Актів прийому-передачі майна
колишнього КСП ім. Мічуріна на майнові
паї, які не були пред'явлені у
встановленому законом порядку (на
відповідальне зберігання) від 27.03.2009
року вбачається, що ТОВ «Агрофірма
«Піднята Цілина» передано на
відповідальне зберігання водонапірну
башту Рожновського бригади № 2 - 700,00
грн., с. Стариця, вул. Масловка та склад
запчастин - 20000,00 грн., с. Стариця, вул.
Садова, 147-Г (т.1, а.с. 16,17).

З Витягу з ЄДРПОУ вбачається, що СФГ
"ВІТА" Мінченко В.А. припинило свою
діяльність (т.1 а.с.112), у зв'язку з чим
єдиним правонаступником колишнього
КСП ім. Мічуріна є ТОВ «Агрофірма
«Піднята Цілина» у користуванні якого
знаходиться майно, яке належало на
праві спільної часткової власності
громадянам - співвласникам майна
колишнього КСП ім. Мічуріна на підставі
майнових сертифікатів - свідоцтв на
право власності на частку майна
колишнього КСП ім. Мічуріна.

З Договорів дарування майнового паю
від 31.01.2005 року вбачається, що Пасинок
Н.Ф. та Славко Н.Г. подарували, а М'ягкий
Д.О. прийняв в дар належні дарувателям
майнові паї - частки в пайовому фонді
КСП ім. Мічуріна, що в грошовому виразі
складають відповідно 1400,00 гри. (0,17%) та
1169,00 грн. (0,15%) (т.1 а.с.58,60).

З матеріалів справи також вбачається,
що 03 грудня 2012 року між М'ягкий Д.О.
(продавець) та ТОВ «Агрофірма «Піднята
Цілина» (покупець) укладені Договори
купівлі-продажу частки у загальній
дольовій власності - частки в пайовому
фонді КСП ім. Мічуріна ), що в грошовому
виразі складають відповідно 1400,00 гри.
(0,17%) та 1169,00 грн. (0,15%).

Колегія суддів ставиться критично до
тверджень суду першої інстанції про те,
що Договори купівлі-продажу часток в
спільній частковій власності - частки в
пайовому фонді КСП Ім. Мічуріна від
03.12.2012 року нотаріально не посвідчені і
Позивач не мав права самостійно
виділяти у натурі частку із майна, що є
у спільній частковій власності. При
цьому суд першої інстанції посилається
на ч. 4 ст. 364 Цивільного кодексу України.

Проте, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у вказаній
статті мова йде про Договір про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна, а у даному випадку Позивач уклав
03.12.2012 року Договори купівлі-продажу
часток в спільній частковій власності -
частки в пайовому фонді КСП ім.
Мічуріна.

У п. 1.4 вказаних Договорів зазначено,
що після переходу права власності
Покупець є власником часток в спільній
частковій власності - частки в пайовому
фонді КСП ім. Мічуріна.

Приймаючи до уваги, що вказані
Договори купівлі-продажу не оспорені
та є чинними, з 03.12.2012 року позивач
згідно п. 1.4 вказаних Договорів є
власником часток в спільній частковій
власності - частки в пайовому фонді КСП
ім. Мічуріна.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою розподілення майна колишнього
КСП ім. Мічуріна 01.03.2013 року ТОВ
«Агрофірма «Піднята Цілина» видано
Наказ № 1/3 про створення комісії з
виділення майна в натурі (т.1 а.с.61).

Відповідно до Протоколу засідання
комісії з виділення майна в натурі № 1/3
від 01.03.2013 року ТОВ «Агрофірма«Піднята
Цілина» було виділено в натурі
наступне майно: Склад запчастин,
Харківська область, Вовчанський район,
с. Стариця, вул. Садова, 147-Г вартістю 1200
грн. та Водонапірна башта Рожновського
бригади №2, Харківська область,
Вовчанський район, с. Стариця, вул.
Масловка вартістю 700 грн. (т.1 а.с.61,62).

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачено те, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

У ст. 364 Цивільного кодексу України
зазначено, що співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з приписами ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України унормовано, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 19
червня 2013 року № 922/864/13-г, яка набула
законної сили за позивачем визнано
право власності на 1/4 частини
Водонапірної башти Рожновського
бригади № 2 (Харківська обл.,
Вовчанський р-н, с. Стариця, вул.
Масловка) та 1/4 частини складу
запчастин (Харківська обл.,
Вовчанський р-н, с. Стариця, вул. Садова,
147-Г) (т.1 а.с.72-76).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги, що єдиним правонаступником
колишнього КСП ім. Мічуріна є ТОВ
«Агрофірма «Піднята Цілина», а
Договори купівлі-продажу часток в
спільній частковій власності - частки в
пайовому фонді КСП Ім. Мічуріна від
03.12.2012 року не оспорені та є чинними,
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги про визнання за ТОВ «Агрофірма
«Піднята Цілина» право власності на: 3/4
частини Водонапірної башти
Рожновського бригади № 2 (Харківська
обл., Вовчанський р-н, с. Стариця, вул.
Масловка); 3/4 частини складу
запчастин (Харківська обл.,
Вовчанський р-н, с. Стариця, вул. Садова,
147-Г) є обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на
те, що об'єкти нерухомості, на які
Позивач просить суд визнати право
власності, знаходяться на земельній
ділянці в межах с. Стариця та поза
межами даного населеного пункту
колегія суддів оцінює критично з
наступних підстав.

Вищий господарський суд України в
своїх узагальненнях судової практики
розгляду господарськими судами справ у
спорах, пов'язаних із земельними
правовідносинами від 01.01.2012 року вказує
на те, що недотримання порядку
оформлення права на земельну ділянку,
на якій розташована нерухомість, не
може бути підставою для обмеження
права власника нерухомості па
користування нерухомістю та як
наслідок - земельною ділянкою, на якій
вона розташована, оскільки
користування нерухомістю неможливе
без користування земельною ділянкою.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що чинним законодавством та
судовою практикою підтверджується, що
для набуття права власності на
нерухоме майно не обов'язкова
реєстрація права власності на земельну
ділянку, на якій розташоване це майно.
Третя особа на стороні позивача -
Старицька сільрада вказує на те, що
позивач на даний час виготовляє
детальне планування території
господарчого двору з метою отримати
дозвіл від сільської ради на
виготовлення технічної документації
на вказані земельні ділянки для
оформлення права користування ними.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання Реєстраційну службу
Вовчанського районного управління
юстиції здійснити державну реєстрацію
права власності на вищезазначене майно
після набрання рішенням законної сили,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України
„Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та
комунальному житловому фонді; 4)
державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 24 „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

З Рішення № 2846150 від 04 червня 2013 року
вбачається, що Реєстраційна служба
Вовчанського управління юстиції
відмовила у реєстрації спірних
будівель у зв'язку з тим, що з поданих
документів випливає, що заявлене право
не підлягає державній реєстрації (т.1
а.с.63).

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що позовні вимоги про
зобов'язання Реєстраційну службу
Вовчанського районного управління
юстиції здійснити державну реєстрацію
права власності на вищезазначене майно
після набрання рішенням законної сили
задоволенню не підлягають, оскільки
Товариством надано для реєстрації
документи, які не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, які їх посвідчують, та
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами факту порушення
його прав відповідачем - Реєстраційною
службою Вовчанського управління
юстиції, оскільки відмова органу
державної реєстрації прав в оформлені
права власності на об'єкт нерухомого
майна та видачі свідоцтва суб'єкту
господарювання у зв'язку з ненаданням
ним необхідних документів для
оформлення такого права не є
оспорюванням права власності на об'єкт
нерухомого майна.

Відповідної правової позиції
дотримується і Верховний Суд України в
своїх постановах від 20.06.2011 року у
справі № 3-54гс11; від 20.06.2011 року у справі
№ 3-55гс11; від 20.06.2011 року у справі №
3-60гс11; від 20.06.2011 року у справі №
3-61гс11; від 12.09.2011 року у справі № 3-78гс11;
від 03.10.2011 року у справі № 3-100гс11;
від 10.10.2011 року у справі № 3-105гс11; від
10.10.2011 року у справі № 3-109гс11).

Згідно ч.1 ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України суди
зобов'язані привести свою практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

На підставі наведеного колегія
суддів дійшла висновку, про те що
висновки, викладені у рішенні
господарського суду Харківської
області від 26 вересня 2013 року не
відповідають фактичним обставинам
справи, у зв'язку з чим рішення підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
позивача підлягає задоволенню
частково.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 3
ч. 1, ст. 104, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 26 вересня 2013
року у справі № 922/3086/13 скасувати та
прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Піднята
Цілина» ( Харківська обл., Вовчанський
р-н, с. Стариця, вул. Садова,53, код ЄДРПУ
35226796, ІПН: 88, Св № 200057871) право
власності на нерухоме майно: 3/4 частини
складу запчастин (Харківська обл.,
Вовчанський р-н, с. Стариця, вул. Садова,
147-Г) та 3/4 частини Водонапірної башти
Рожновського бригади № 2 (Харківська
обл., Вовчанський р-н, с. Стариця, вул.
Масловка).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 23.12.2013
року.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Шепітько І.І.