ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.12.2013 р.
Справа№ 914/4821/13

За позовом: Приватного акціонерного
товариства «Компанія Ензим», м.Львів

до відповідача: Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал», м.Львів

про визнання недійсним дозволу на скид
стічних вод (в частині).

Суддя Щигельська О.І.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники сторін:

Від позивача: Шустер М.Р. - представник
за довіреністю, Балаєв Ф.Д. - адвокат,
представник за довіреністю

Від відповідача: Урбанська Т.В. -
представник за довіреністю

На розгляді господарського суду
Львівської області перебуває справа
№914/4821/13 за позовом Приватного
акціонерного товариства «Компанія
Ензим», м.Львів до Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал», м.Львів про визнання
недійсним дозволу на скид стічних вод
реєстраційний №4964, виданий ЛМКП
«Львівводоканал» в частині зазначення
даних про розміщення контрольного
колодязя (КК-1).

Приватним акціонерним товариством
«Компанія Ензим» подано заяву про
вжиття заходів до забезпечення позову
(вх.№56176/13 від 26.12.2013р.).

З метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору, в порядку підготовки справи до
розгляду, визначеного п.10 ст.65 ГПК
України, ухвалою суду від 26.12.2013 року,
призначено розгляд поданої заяви у
судовому засіданні з викликом сторін.

За заявою ЛМКП «Львівводоканал»
(вх.№56431/13 від 30.12.2013р.), хід судового
засідання фіксувався за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

В обґрунтування поданої заяви про
вжиття заходів забезпечення позову
позивачем зазначено, що оспорюваний
дозвіл на скид стічних вод
реєстраційний №4964, виданий ЛМКП
«Львівводоканал» містить положення
щодо визначення місця знаходження
контрольного колодязя (КК-1), який є
єдиним можливим місцем відбору проб
для аналізу стічних вод, а саме -
«Контрольний колодязь КК-1, відповідно
до п.1.4 Правил, визначено у місці
приєднання випусків ПрАТ «Компанія
«Ензим» до колектору міської
каналізації (камера гасіння напору на
перехресті
вул.Богданівська-Глинянський Тракт)».
Зазначене положення, викладене у
дозволі, позивач вважає таким, що
суперечить чинному законодавству,
порушує його законні права та інтереси,
оскільки місцезнаходження
контрольного колодязя (КК-1) визначено у
проекті ліміту на скид забруднювальних
речовин в систему міської каналізації,
розробленому ПрАТ «Компанія Ензим» і
погодженому, зокрема, ЛМКП
«Львівводоканал» 26.03.2012р., у зв'язку із
чим позивач звернувся з позовом до
суду. Вважає, що відбір проб, як
безпосередня діяльність підприємства
відповідача для аналізу стічних вод у
місці, визначеному у спірному дозволі,
що вступить в дію з 01.01.2014р. порушить
його конституційне право на судовий
захист, суттєво утруднить виконання
рішення суду у випадку задоволення
позову і визнання недійсним спірного
дозволу, оскільки якість води, що
скидається до колектору міської
каналізації у місці камери гасіння
напору на перехресті
вул.Богданівська-Глинянський Тракт, а
не в погодженому проектом ліміту місці
розташування КК-1, йому невідома, а за
скид стічних вод з перевищенням ліміту
забруднювальних речовин в систему
міської каналізації встановлюється
відповідальність, згідно чинного
законодавства.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти вжиття
заходів до забезпечення позову, вказав,
зокрема, що відбір проб є правом і
обов'язком ЛМКП «Львівводоканал», так
само як і нарахування штрафних санкцій
за скид стічних вод з перевищенням
ліміту забруднювальних речовин в
систему міської каналізації, у випадку
нарахування яких позивач не
позбавлений права звернутись до суду з
позовом про їх скасування, а тому
вказані обставини жодним чином не
утруднять і не зроблять неможливим
виконання рішення у даній справі.

Розглянувши подану заяву, заслухавши
пояснення представників сторін, судом
зазначається наступне.

Відповідно до ст.66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

З метою одинакового і правильного
застосування законодавства щодо
забезпечення позову Пленум Вищого
господарського суду України надав
господарським судам відповідні
роз'яснення, які містяться у постанові
від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову».

Зокрема, як вбачається із абзацу 1
пункту 1 постанови Пленуму ВГСУ від
26.12.2011р. № 16, відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України, заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом за
заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з
ініціативи господарського суду як
гарантія реального виконання рішення
суду.

Пунктом 2 вказаної Постанови Пленуму
визначено, що забезпечення позову як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів юридичної або фізичної особи
може застосовуватись як за основним,
так і за зустрічним позовом на
будь-якій стадії процесу, включаючи
перегляд рішення, ухвали, постанови
(далі - рішення) в апеляційному або у
касаційному порядку.

Питання про забезпечення позову може
вирішуватися господарським судом як
без проведення окремого судового
засідання, так і в засіданні з викликом
представників сторін, інших учасників
судового процесу із заслуховуванням їх
думки.

Не можуть забезпечуватися заходами,
зазначеними в статті 66 ГПК, інші, крім
позовних, вимоги (наприклад, пов'язані
із здійсненням повороту виконання
судового рішення, із зміною способу та
порядку його виконання тощо).

Відповідно до ст.67 ГПК України позов
забезпечується накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

У вирішенні питання про забезпечення
позову має значення оцінка
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу (абз.3 п.1
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову»).

За вищезазначеного суд погоджується з
доводами позивача, викладеними в заяві
від 26.12.2013 року про вжиття заходів
забезпечення позову, що розумним і
адекватним забезпечувальним заходом,
який створює належні умови для
ефективного судового захисту прав та
інтересів позивача у разі задоволення
його позовних вимог, є заборона
відповідачу вчиняти певні дії.
Вказаний вид забезпечення
передбачений ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України.

З наведеного, суд приходить до
висновку, що вжиття заходу до
забезпечення позову у даній справі
обгрунтовується запобіганням можливим
порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів
юридичної особи, в даному випадку ПрАТ
«Компанія Ензим», які можуть випливати
із дій ЛМКП «Львівводоканал» в межах
виконання покладених на нього
обов'язків перевіряти якість скиду
стічних вод ПрАТ «Компанія Ензим»
відповідно до наданого останньому
спірного дозволу, який вступить в дію з
01.01.2014 року.

Проте, зважаючи на необхідність
попередження можливих зловживань з
боку ПрАТ «Компанія Ензим» наданими
йому правами, заяву про вжиття заходів
до забезпечення позову, слід
задоволити частково, змінивши
формулювання вказаних заходів.

За роз'ясненням постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011р. № 16, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (абз.1
п.З), що узгоджується із приписами ст. 65
ГПК України.

Керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 68
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Заяву Приватного акціонерного
товариства «Компанія Ензим» про вжиття
заходів до забезпечення позову
задоволити частково.

2.Вжити заходи до забезпечення позову
Приватного акціонерного товариства
«Компанія Ензим» (м.Львів,
вул.Личаківська, 232, ) у
справі №914/4821/13 шляхом заборони
Львівському міському комунальному
підприємству «Львівводоканал»
(м.Львів, вул.Зелена, 64, )
вчиняти дії, пов'язані з відбором проб
якості стічних вод ПрАТ «Компанія
Ензим» у місцях, що не визначені
проектом ліміту на скид забруднюючих
речовин в систему міської каналізації
ПрАТ «Компанія Ензим» №1645, що
розроблений ПрАТ «Компанія Ензим» і
погоджений 30.03.12р. КП
«Адміністративно-технічне управління»
та 26.03.12р. ЛМКП «Львівводоканал» і
відповідає вимогам «Правил приймання
стічних вод» до вирішення справи по
суті.

3.В задоволенні решти вимог заяви -
відмовити.

4.Ця ухвала набирає законної сили 30.12.2013
року і може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
господарського суду у порядку,
передбаченому ст.106 ГПК України.

5.Питання про скасування забезпечення
позову вирішується господарським
судом, що розглядає справу, із
зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Суддя
Щигельська О.І.