ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р.Справа № 922/3577/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Шатерніков М.І.

судді: Аюпова Р.М. , Погорелова О.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, м. Харків
в інтересах держави в особі
Харківської міської ради, м. Харків 3-я
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Державна інспекція сільського
господарства в Харківській області, м.
Харків до 1. ТОВ "Маджетікс Україна", м.
Харків 2. Закрите акціонерне
товариство "Акко-Інвест", м. Харків про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення 6959,44 грн. за участю
представників сторін:

прокурора - Стовба О.В. посв. № 009056 від
12.10.2012 року

позивача - Чигринова Н.В., дов. № 08-11/26/2-13
від 03.01.2013 року

3-ї особи - не з'явився

першого відповідача - Гаврильченко О.І.,
дов. від 04.12.2013 року

другого відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до господарського
суду в інтересах держави в особі
Харківської міської ради з позовом до
ТОВ "Маджетікс Україна" про
зобов'язання відповідача привести
договір оренди земельної ділянки від
05.10.2005 у відповідність до вимог
Земельного кодексу України та інших
нормативних актів; про стягнення з ТОВ
"Маджетікс Україна" на користь
Харківської міської ради шкоду
заподіяну внаслідок нецільового
використання земельної ділянки 0,3111га у
розмірі 5215,75 грн., шкоду заподіяну
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки 0,0309 га у розмірі 1743,69
грн.; про звільнення самовільного
зайнятої земельної ділянки 0,0309 га за
адресою: м. Харків, вул. 1-ї Кінної Армії,
44.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27.08.2013 р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/3577/13 та
розгляд справи призначено на 11.09.2013 р. о
12:00 год.

10 вересня 2013 на адресу суду Харківською
міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері надано заяву щодо залучення до
участі у справі № 922/3577/13 іншого
відповідача - ЗАТ "Акко-Інвест",
оскільки спірна земельна ділянка
площею 0,3111га, розташована за адресою: м.
Харків, вул. 1-ї Кінної Армії, 44, за
договором оренди земельної ділянки
надана в оренду вказаній юридичній
особі, та заяву про уточнення позовних
вимог в якій, в порядку ст. 22 ГПК
України, прокурор просить суд
розірвати договір оренди земельної
ділянки загальною площею 0,3111га,
розташованої за адресою: м. Харків, вул.
1-ї Кінної Армії, 44, укладений між
Харківською міською радою та ЗАТ
"Акко-Інвест"; зобов'язати ТОВ
"Маджетікс Україна" укласти з
Харківською міською радою договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,3111га за адресою: м. Харків, вул.
1-ї Кінної Армії, 44; стягнути з ТОВ
"Маджетікс Україна" на користь
Харківської міської ради шкоду
заподіяну внаслідок нецільового
використання земельної ділянки 0,3111га у
розмірі 5215,75 грн., шкоду заподіяну
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки 0,0309 га у розмірі 1743,69
грн.; зобов'язати ТОВ "Маджетікс
Україна" звільнити самовільного
зайнятої земельної ділянки 0,0309 га за
адресою: м. Харків, вул. 1-ї Кінної Армії,
44.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.09.2013 р. було
прийнято до розгляду заяву прокурора
про уточнення позовних вимог (зміну
предмету позову); залучено до участі у
справі в якості другого відповідача з
відповідними процесуальними правами
та обов'язками Закрите акціонерне
товариство "Акко-Інвест" та відкладено
розгляд справи № 922/3577/13 на 01.10.2013 р. об
11:00 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01.10.2013 р.
розгляд справи № 922/3577/13 було
відкладено на 22.10.2013 р. об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22.10.2013 р.
розгляд справи № 922/3577/13 було
відкладено на 05.11.2013 р. о 10:00 год. Цією ж
ухвалою до участі у справі було
залучено в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Державну
інспекцію сільського господарства в
Харківській області.

Представником позивача у судовому
засіданні 05.11.2013 р. було оголошено заяву
в порядку ст. 4-6 ГПК України про
призначення колегії суддів для
розгляду справи № 922/3577/13, у зв`язку із
складністю справи за своїм правовим
характером.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.11.2013 року
було задоволено клопотання
представника позивача про призначення
колегіального розгляду справи №
922/3577/13, оскільки дана справа є складною
за своїм правовим характером та
потребує ретельного аналізу діючого
законодавства.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду Харківської
області від 05.11.2013 року № 1396, на
підставі ухвали господарського суду
Харківської області від 05.11.2013 р. про
призначення колегіального розгляду
справи № 922/3577/13 та враховуючи рішення
зборів суддів від 06.01.2011 року, для
розгляду справи № 922/3577/13, було
призначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Шатерніков М.І., суддя
Аюпова Р.М. та суддя Погорелова О.В.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.11.2013 р.
розгляд справи № 922/3577/13 було
відкладено на 14.11.2013 р. о 10:00 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.11.2013 р.
розгляд справи № 922/3577/13 було
відкладено на 04.12.2013 р. о 10:00 год.

14 листопада 2013 р. на адресу суду
прокуратурою надано клопотання в
порядку ст. 22 ГПК України, яке колегією
суддів прийнято до розгляду та
вирішено розглянути у наступному
судовому засіданні з урахуванням
міркувань інших учасників судового
процесу відносно заявленого
клопотання.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.12.2013 р.
розгляд справи № 922/3577/13 було
відкладено на 17.12.2013 р. о 10:00 год.

Прокурором 27 листопада 2013 року до суду
надані пояснення відносно зміни
найменування другого відповідача ЗАТ
"АККО-ІНВЕСТ", в яких прокурор з
посиланням на п. 5 Прикінцевих та
Перехідних положень ЗУ "Про акціонерні
товариства" та витяг з Єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відносно другого
відповідача, просить суд вважати
належним другом відповідачем -ПрАТ
"АККО-ІНВЕСТ", оскільки 25.05.2011 р. внесено
зміни до установчих документів
юридичної особи щодо повного та
скороченого найменування ПрАТ
"АККО-ІНВЕСТ".

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з витягом державної
реєстраційної служби України з Єдиного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серія АГ № 119974, за
кодом зареєстровано ПрАТ
"АККО-ІНВЕСТ"; коди та
місцезнаходження юридичної особи: 61174,
Харківська область, м. Харків, пр.
Перемоги, 55, корпус Є, ЗАТ "АККО-ІНВЕСТ"
та ПрАТ "АККО-ІНВЕСТ" співпадають.

Розглянувши вищевказані пояснення
прокурора, колегія суддів констатує, що
від процесуального правонаступництва
слід відрізняти випадки, коли під час
розгляду справи змінюється
найменування сторони, у цих випадках
реорганізація суб'єкта господарювання
не відбувається, оскільки зміна
найменування сторони не є підставою
для реорганізації.

Таким чином, оскільки найменування
другого відповідача змінилося на
Публічне акціонерне товариство
"АККО-ІНВЕСТ" та цю зміну зареєстровано
в установленому порядку, зміна типу
акціонерного товариства другого
відповідача на публічне акціонерне
товариство та зміна найменування не є
його реорганізацією, в зв'язку з чим, на
підставі поданих документів,
господарський суд вважає за необхідне
здійснити зміну найменування другого
відповідача ЗАТ "АККО-ІНВЕСТ" на
Публічне акціонерне товариство
"АККО-ІНВЕСТ".

Прокурор у судовому засіданні
підтримує позовні вимоги з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог у
повному обсязі

Представник позивача посилаючись на
обґрунтованість вимог прокурора,
просить суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник 3-ї особи у судове
засідання не з'явився, у наданому на
адресу суду клопотанні (вх. 47341) просить
суд розглядати справу № 922/3577/13 без
участі представника інспекції за
наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
враховуючи те, що відповідно до статті
22 ГПК України, брати участь в судовому
засіданні є правом сторони, а не
обов'язком, знаходить правові підстави
для задоволення клопотання 3-ї особи як
такого, що не суперечить нормам діючого
законодавства.

Представником першого відповідача у
судовому засіданні проти вимог
прокурора заперечує з підстав,
викладених у відзиві на позов та
додатково наданих письмових
поясненнях (вх. 47289), та просить суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині зобов'язання першого
відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку площею 0,0309 га;
та припинити провадження у справі в
частині вимог майнового характеру та в
частині вимог щодо зобов'язання
першого відповідача укласти з
Харківською міською радою договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,311 га, у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

Представник другого відповідача у
судове засідання не з'явився, про час та
місце судового засідання

Присутні в судовому засіданні 17 грудня
2013 року прокурор та представники
сторін пояснили, що ними надані всі
документи, які необхідні для розгляду
справи по суті та вважають за можливе
розглянути справу по суті в даному
судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
прокурора, представників позивача та
першого відповідача, судом встановлено
наступне.

05 жовтня 2005 року між Харківською
міською радою Харківської області
(позивач) та ЗАТ "АККО-ІНВЕСТ" (другий
відповідач) укладено договір оренди
землі (спірний договір), що
зареєстрований за № 8207/04 у Харківській
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах" в книзі записів державної
реєстрації договорів землі (книга № 4)
за № 88145/05, у відповідності до умов
якого позивач, на підставі рішення ХХХV
сесії Харківської міської ради ІV
скликання від 27.04.2005 року № 88/05 "Про
припинення та надання в користування
земельних ділянок юридичним та
фізичним особам" надав в оренду
відповідачу земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі промисловості, яка знаходиться
за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної
Армії, 44 загальною площею 0,3111 га, в тому
числі: під забудовою 0,0805 га, інші угіддя
0,2306 га для експлуатації та
обслуговування нежитлових будівель
строком до 01.04.2030 року.

Згідно з п. 3 спірного договору оренди,
на земельній ділянці знаходиться
об'єкт нерухомого майна - нежитлові
будівлі літ. А-1, літ. Б-1, літ. В-2, літ. Г-1,
літ. Е-1, літ. Ж-1, які належать орендаря
на праві колективної власності.

Як зазначає прокурор в позовній заяві,
та не спростовано сторонами, а також
підтверджується матеріалами справи,
відповідно до договору купівлі -
продажу нежитлової будівлі від 03.12.2011
року № 4211, укладеного між ТОВ "АККО
МОТОРС" та ТОВ "Маджетікс Україна",
перший відповідач отримав право
власності на нежитлову будівлю літ.
«З-1», загальною площею 955,6 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Харків, вул.
Першої Кінної Армії, 44, право власності
на яке за першим відповідачем
зареєстровано в КП "Харківське міське
бюро технічної інвентаризації" 09.12.2011
року.

Таким чином, з моменту набуття права
власності на нерухоме майно,
користувачем земельної ділянки на
якій воно знаходиться стало ТОВ
"Маджетікс Україна".

Головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
Управління з контролю за використанням
та охороною земель, на підставі
направлення на проведення
позапланової перевірки № 4/1155 від 07.08.2013
р., було проведено перевірку дотримання
вимог земельного законодавства ТОВ
"Маджетікс Україна" (перший відповідач)
щодо використання земельної ділянки,
за адресою: 61010, м. Харків, вул. 1-й Кінної
Армії, 44, загальною площею 0,342 га, для
експлуатації та обслуговування
автосалону, станції обслуговування
автомобілів та парковки для
автомобілів, за результатами якої
складено (акт перевірки) уніфікована
форма акта перевірки дотримання
суб'єктом господарювання вимог
земельного законодавства від 09.08.2013 р.
№ 289.

Обстеженням на місцевості встановлено,
що ТОВ "Маджетікс Україна" використовує
земельну ділянку, загальною площею 0,3111
га для експлуатації та обслуговування
автосалону, станції обслуговування
автомобілів та парковки для
автомобілів в межах договору оренди
земельної ділянки від 05.10.2005 № 88145/05,
укладеного між Харківською міською
радою та ЗАТ "АККО-ІНВЕСТ". Документи на
право користування земельною ділянкою
загальною площею 0,3111 га ТОВ "Маджетікс
Україна" не оформлено та, крім того,
зазначена земельна ділянка загальною
площею 0,3111 га використовується не за
цільовим призначенням. Земельна
ділянка загальною площею 0,0309 га
використовується ТОВ "Маджетікс
Україна" без будь-яких
правовстановлюючих документів на
землю.

У зв'язку із використанням ТОВ
"Маджетікс Україна" земельної ділянки
по вул. 1-й Кінної Армії, 44 у м. Харкові
загальною площею 0,311 га не за цільовим
призначенням із земель промисловості,
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 002485 від 12.08.2013 р.
(арк.с. 24); та земельної ділянки по вул.
1-й Кінної Армії, 44 у м. Харкові
загальною площею 0,0309 га без будь-яких
правовстановлюючих документів на дану
земельну ділянку, складено протокол
про адміністративне правопорушення №
002486 від 12.08.2013 р. (арк.с. 25); винесено
постанову про накладення
адміністративного стягнення № 000527
ввід 12.08.2013 р. (арк.с. 23), а також видано
відповідачеві відповідні приписи №
000250 та № 000249 (арк.с. 26-27) про усунення
порушень земельного законодавства,
яким приписано усунути порушення
земельного законодавства в тридцяти
денний термін.

Розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням ТОВ "Маджетікс
Україна" здійснено згідно Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженого
постановою КМУ від 25 липня 2007 р. № 963.

Як зазначає прокурор у позовній заяві,
земельна ділянка загальною площею 0,342
га по вул. 1-й Кінної Армії, 44 у м. Харкові
використовується ТОВ "Маджетікс
Україна" з порушенням вимог ст. 124, 125
Земельного кодексу України та всупереч
умовами договору оренди землі від
05.10.2005 р., та всупереч приписам ст. 120
Земельного кодексу України договір
оренди земельної ділянки приведено у
відповідність до вимог чинного
законодавства, що на думку позивача,
свідчить про порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
держави в особі Харківської міської
ради і є підставою для їх захисту у
судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них, суд
виходить з наступного.

Статтею 3 Земельного кодексу України
закріплено, що земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
кодексом, а також нормативно-правовими
актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, що знаходяться на території
України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією України.

Згідно приписів ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону. Набуття
права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Главою 15 Земельного кодексу України
визначено два види користування
землею - право постійного користування
земельною ділянкою, право оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України, сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Таким чином, повноваження щодо
розпорядження спірної земельної
ділянки здійснює Харківська міська
рада.

На підставі рішення ХХХV сесії
Харківської міської ради ІV скликання
від 27.04.2005 року № 88/05 "Про припинення та
надання в користування земельних
ділянок юридичним та фізичним особам",
між Харківською міською радою та ЗАТ
"АККО-ІНВЕСТ" укладено договір оренди
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
- землі промисловості, відповідно до
умов якого, позивач надав відповідачу в
оренду земельну ділянку площею 0,3111 га
яка знаходиться за адресою: м. Харків,
вул. Першої Кінної Армії, 44 для
експлуатації та обслуговування
нежитлових будівель строком до 01.04.2030
року.

Статтею 1 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про
оренду землі" істотною умовою договору
оренди землі є, зокрема, умова і строки
передачі земельної ділянки орендарю.

Пунктами "а", "е" частини першої статті 141
ЗК України визначено, що підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є, між іншим,
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою та
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до п. 38 спірного договору
оренди землі, дія договору
припиняється шляхом його розірвання за
взаємною згодою сторін; за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін
унаслідок невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
в наслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначеним законом.

Статтею 31 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що договір оренди
землі може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний за рішенням суду в порядку,
встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов`язковим для
виконання сторонами.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору
у повному обсязі або частково, якщо
право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до вимог статті 188
Господарського кодексу України, якою
передбачено порядок зміни та
розірвання господарських договорів,
встановлено, що зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Прокурором до матеріалів справи не
надано доказів неналежного виконання
другим відповідачем (орендарем)
договірних зобов'язань за договором
оренди землі від 05.10.2005 р., або надання
другим відповідачем добровільної
відмова від права користування
земельною ділянкою.

Згідно частини першої ст. 21
Господарського процесуального кодексу
України сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу. У ст.
1 ГПК України зазначено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням, а у
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи,
зокрема, за позовними заявами
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Ч.3 ст. 2 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Ч. 2 ст. 29 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що у разі
прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України,
позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

З наведених норм Господарського
процесуального кодексу України,
випливає, що прокурор має право
звертатися до господарського суду з
позовом за захистом порушених і
охоронюваних законом інтересів
держави в особі уповноваженого органу,
а також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У даному разі, прокурор звернувся до
господарського суду Харківської
області в інтересах держави в особі
Харківської міської ради із позовною
вимогою про розірвання договору оренди
землі, укладеного між Харківською
міською радою (позивачем) та ЗАТ
"АККО-ІНВЕСТ" (другим відповідачем)
05.10.2005 року.

Проте, статтями 31, 32 Закону України "Про
оренду землі" та ст. 188 Господарського
кодексу України передбачено виключно
право лише сторони по договору на його
зміну або розірвання, проте, прокурор
не є стороною по вказаному договору
оренди землі, а тому суд дійшов
висновку, про те, що прокурор не мав
права звертатися з відповідними
позовними вимогами до суду, у зв'язку з
чим в цій частині вимоги прокурора не
підлягають задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про зобов'язання
ТОВ "Маджетікс Україна" укласти з
Харківською міською радою договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,3111 га за адресою м. Харків, вул.
Першої Кінної Армії, 44, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 626, 627
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагенту, визначенні умов договору
з урахуванням цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту ст.ст. 638, 640
Цивільного кодексу України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Договір є укладеним з
моменту одержання особою, яка
направила пропозицію укласти договір,
відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

У ст. 649 Цивільного кодексу України
зазначено, що розбіжності, які виникли
між сторонами при укладенні договору
на підставі правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування та в інших
випадках, встановлених законом,
вирішуються судом.

Порядок укладання господарських
договорів визначено також у главі 20
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 179 Господарського
кодексу України, укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі:

- вільного волевиявлення, коли сторони
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству;

- примірного договору, рекомендованого
органом управління суб'єктам
господарювання для використання при
укладенні ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згодою
змінювати окремі умови, передбачені
примірним договором, або доповнювати
його зміст;

- типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови;

- договору приєднання, запропонованого
однією стороною для інших можливих
суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі
вступу в договір не мають права
наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

У разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).

Порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування, унормований статтею 123 ЗК
України, яка не містить імперативного
обов'язку органу місцевого
самоврядування прийняти рішення про
укладення договору оренди землі з
особою, яка набула права власності на
об'єкт нерухомості, що на цій землі
розташований, поза межами встановленої
законом процедури.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
норми ст. 187 Господарського кодексу
України та ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України
містять застереження на те, що у спорі
про спонукання до укладення договору в
резолютивній частині рішення вказують
умови, на яких сторони зобов'язані
укласти договір, з посиланням на
поданий позивачем проект договору.
День набрання чинності рішенням суду
щодо переддоговірного спору
вважається днем укладення
відповідного господарського договору,
якщо рішенням суду не визначене інше.

Отже, викладення змісту договору в
судовому рішенні є обов'язковою умовою
його повноти, законності та
обґрунтованості. Невизначення судом
умов договору зумовлює неможливість
набуття ним чинності разом з рішенням
суду та нездатність цього способу
захисту досягти мети - визнання прав та
законних інтересів позивача.

Проте, натомість, прокурором проект
договору оренди господарському суду
не надавався, умови, на яких сторони
повинні укласти цей договір, не
визначені.

При вирішенні даного спору колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
те, що під укладенням договору (
додаткової угоди) на підставі закону
розуміється імперативне застереження
про це в законі (що охоплює і підзаконні
нормативно-правові акти). Відсутність
такого застереження зумовлює відмову в
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання укласти договір з огляду
на порушення ст. 19 Конституції, згідно з
якою ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачене законом.

За таких умов, покладання на
відповідача обов'язку по вчиненню дій
не передбачених ні нормами права, ні
договором, з порушення процедури
укладання такого договору є
безпідставним і неправомірним. Це
суперечить Конституції України (ст.19),
якою визначено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Також це не відповідає
положенням ст.14 Цивільного кодексу
України відповідно до якої цивільні
обов'язки виконуються в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Викладене означає, що позовні вимоги
прокурора в цій частині не ґрунтуються
на правових нормах і є безпідставними,
а отже задоволенню не підлягають.

Що стосується вимоги, в якій прокурор
просить суд зобов'язати ТОВ "Маджетікс
Україна" звільнити самовільно зайняту
ділянку площею 0,0309 га за адресою м.
Харків, вул. 1-ї Кінної Армії, 44, колегія
суддів не знаходить правових підстав
для її задоволення.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій
частині прокурор посилається на
приписи ст. 212 Земельного кодексу
України та проведену Головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства Управління з
контролю за використанням та охороною
земель перевірку дотримання вимог
земельного законодавства ТОВ
"Маджетікс Україна", результати якої
закріплені в акті перевірки
Уніфікована форма акта перевірки
дотримання суб'єктом господарювання
вимог земельного законодавства від
09.08.2013 р. № 289, якою встановлено, що ТОВ
"Маджетікс Україна" використовує
земельну ділянку, загальною площею 0,0309
га без будь-яких правовстановлюючих
документів на землю, що суперечить
вимогам ст.ст. 124, 125 Земельного кодексу
України.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

При цьому, належністю доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", самовільне зайняття
земельної ділянки - це будь-які дії
особи, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Згідно копії акту перевірки № 289 від
09.08.2013 р. Уніфікована форма акта
перевірки дотримання суб'єктом
господарювання вимог земельного
законодавства, встановлено самовільне
зайняття ТОВ "Маджетікс Україна"
земельної ділянки площею 0,0309 га, яка
використовується відповідачем без
будь-яких правовстановлюючих
документів на землю.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
25.02.2013 N 132 було затверджено "Порядок
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства"

Відповідно до п. 1.2. згаданого вище
порядку, Порядок визначає процедуру
планування та здійснення планових та
позапланових заходів державного
нагляду (контролю) з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, які використовуються ними у
процесі ведення господарської
діяльності, визначає організаційні
заходи, які необхідно здійснити перед
початком проведення перевірок,
загальні вимоги до їх здійснення, а
також вимоги до оформлення матеріалів
за результатами проведених перевірок.

Згідно з п. 6.1 Порядку, у разі
необхідності в акті перевірки
наводиться план-схема місця
розташування земельної ділянки
(схематичний абрис чи викопіювання з
картографічних матеріалів планів
земельної ділянки з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів). На плані-схемі
вказується загальна площа земельної
ділянки та площа, на якій виявлено
порушення (забруднення, самовільне
зайняття, нецільове використання
земельної ділянки тощо).

Як вже було встановлено судом у акті
перевірки зазначено про використання
першим відповідачем без будь-яких
правовстановлюючих документів на
землю земельної ділянки площею 0,0309 га.

Однак, з доданого до акту плану
неможливо встановити, яку саме
земельну ділянку ТОВ "Маджетікс
Україна" використовує без
правовстановлюючих документів та які
об'єкти розташовані на ній, натомість
лише зазначено межі земельної ділянки
площею 0,3331 га та умовна межа
автостоянки площею 0,0089 га.

За таких підстав, колегія суддів,
враховуючи приписи ст. 33 ГПК України,
дійшла висновку щодо відсутності
неналежних доказів підтвердження
факту самовільного зайняття першим
відповідачем земельної ділянки
загальною площею 0,0309 га її
місцезнаходження та меж, у зв'язку з чим
відмовляє у задоволенні вимог
прокурора в цій частині.

Крім того, розглянувши майнові вимоги
прокурора відносно стягнення з першого
відповідача на користь позивача шкоди,
заподіяної внаслідок нецільового
використання земельної ділянки 0,3111 га
у розмірі 5215,74 грн. та шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки 0,0309 га у розмірі 1743,69
грн., колегією встановлено наступне.

Відповідне до постанови про накладення
адміністративного стягнення від 000527
від 12.08.2013 р., у зв'язку з порушенням ТОВ
"Маджетікс Україна" ст. 96,0125,0126
Земельного кодексу України, визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення.

12 серпня 2013 р. державним інспектором
сільського господарства в Харківській
області складено протокол про
адміністративне правопорушення № 002485,
в якому встановлено, що ТОВ "Маджетікс
Україна" використовує земельну ділянку
по вул. 1-й Кінної Армії, 44 у м. Харкові
загальною площею 0,3111 га не за цільовим
призначенням із земель промисловості,
заподіяно матеріальну шкоду у розмірі
5215,75 грн., розмір якої підтверджується
Розрахунком шкоди, заподіяної
внаслідок використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням
ТОВ "Маджетікс Україна" здійснено
згідно Методики визначення розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженого постановою КМУ від 25
липня 2007 р. № 963.

Також, 12 серпня 2013 р. державним
інспектором сільського господарства в
Харківській області складено протокол
про адміністративне правопорушення №
002486, в якому встановлено, що ТОВ
"Маджетікс Україна" використовує
земельну ділянку по вул. 1-й Кінної
Армії, 44 у м. Харкові загальною площею
0,0309 га без будь-яких
правовстановлюючих документів на дану
земельну ділянку, чим заподіяно
матеріальну шкоду у розмірі 1743,69 грн.,
розмір якої підтверджується
Розрахунком шкоди, заподіяної
внаслідок використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням
ТОВ "Маджетікс Україна" здійснено
згідно Методики визначення розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженого постановою КМУ від 25
липня 2007 р. № 963.

У вищезазначених розрахунках
роз'яснено про необхідність
відшкодувати шкоду протягом
п'ятнадцяти днів з моменту вручення та
зазначені реквізити банківської
установи, на які необхідно сплатити
вказані суми, а саме р/р 0011,
одержувач: УДК у Червонозаводському
районі м. Харкова, , банк
ГУДК у Харківській області, МФО 851011, код
платежу 24062100.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ
"Маджетікс Україна" платіжним
дорученням № 111 від 20.08.2013 р. та
платіжним дорученням № 109 від 20.08.2013 р.
було перераховано грошові кошти у
розмірі 1743,69 та 5215,75 грн. відповідно із
призначенням платежу: сплата шкоди
згідно постанови № 002485 від 12.08.2013 р. та
сплата шкоди згідно постанови № 002486
від 12.08.2013 р.

Згідно із п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі якщо відсутній
предмет спору.

Такої ж позиції притримується і Вищий
господарський суд України, а саме у
Постанові Пленуму від 26 грудня 2011 року
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у п.4.4. зазначено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Колегія суддів не приймає посилання
позивача на той факт, що до місцевого
бюджету м. Харкова кошти від ТОВ
"Маджетікс Україна" надійшли не на той
рахунок і не в повному обсязі, оскільки
грошові кошти були сплачені першим
відповідачем згідно приписів
Державної інспекції сільського
господарства в Харківській області, а
саме у розмірі, строки та на рахунок
зазначений інспекцією.

Враховуючи вищенаведене, сплату першим
відповідачем суми шкоди у повному
обсязі на рахунки зазначені Державною
інспекцією сільського господарства в
Харківській області, провадження по
справі в цій частині підлягає
припиненню згідно п. 1.1 ст. 80 ГПК
України.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін. Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів п. 4.6 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору, та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

При розрахунку суми судового збору
судом враховано приписи п. 3 ч. 1 ст. 55 ГПК
України, яким передбачено, що ціна
позову визначається у позовах, які
складаються з кількох самостійних
вимог - загальною сумою усіх вимог.

Прокурором заявлено три вимоги
немайнового характеру, у задоволенні
яких колегією суддів було відмовлено.

Таким чином, судовий збір у розмірі 3441,00
грн. (1147,00 грн. * 3 ) за 3 вимоги не
майнового характеру, покладається на
позивача по даній справі та підлягає
стягненню з нього в доход держави.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

В частині позовних вимог прокурора про
стягнення з ТОВ "Маджетікс Україна" на
користь Харківської міської ради
шкоди, заподіяної внаслідок
нецільового використання земельної
ділянки 0,3111 га у розмірі 5215,74 грн. та
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки 0,0309 га у розмірі 1743,69 грн.,
провадження у справі припинити.

Стягнути з Харківської міської ради
(61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7; ідент.
код 04059243) на користь державного бюджету
України (одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 3441,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2013 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя
Шатерніков М.І. Аюпова Р.М.
Погорелова О.В.