ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" грудня 2013 р. Справа № 903/1052/13

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників:

від боржника: Гром Б.М.,

від стягувача: Шаповалов А.В., Бувін В.В., Омелянюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області заяву державного підприємства "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.10.2013 р. у справі 903/1052/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне підприємство "Бізон" до державного підприємства "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" про стягнення 131900 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 р. державне підприємство "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" звернулось в суд із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.10.2013 р. у справі 903/1052/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне підприємство "Бізон" до державного підприємства "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" про стягнення 131 900, 00 грн.

Заяву мотивує тим, що на даний момент у підприємства відсутні кошти для погашення заборгованості в сумі 131 070,00 грн.

Звертає увагу суду на те, що не всі покупці вчасно розрахувались за поставлений ними товар, про що готуються відповідні позовні заяви до господарського суду.

Заявник зазначає, що на сьогоднішній день державне підприємство "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" перебуває у вкрай складному фінансовому становищі.

Заявник просить суд розстрочити борг в сумі 131 070, 00 грн. на шість місяців з грудня 2013 р. по травень 2014 р. згідно поданого графіку.

Ухвалою господарського суду 29.11.2013 р. зазначену заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд останньої в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав. На виконання вимог ухвали суду подав квитанцію, яка підтверджує направлення копії заяви на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне підприємство "Бізон", баланс (звіт про фінансові результати), графік погашення заборгованості. Також надав суду зведену довідку про стан виконавчого провадження з приводу примусового виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.10.2013 р. у справі 903/1052/13 (наказ № 903/1052/13-1 від 11.11.2013 р.).

Представники стягувача в судовому засіданні заперечували проти заяви про розстрочку виконання рішення. В поясненнях на заяву просять суд в задоволенні заяви про розстрочку відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

28.10.2013 р. рішенням господарського суду Волинської області позов товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне підприємство "Бізон" до державного підприємства "Володимир-Волинського Лісового Мисливського Господарства" про стягнення 131 900 грн. задоволено частково в сумі 131 070, 00 грн. В решті позову відмовити.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 11.11.2013 р. було видано наказ № 903/1052/13-1.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, набувши законної сили, виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

У відповідності до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок його виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003р " передбачено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р., № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Поруч з цим, вирішуючи питання про надання розстрочки виконання рішення, суд враховує не тільки матеріальне становище боржника, але й матеріальні інтереси стягувача, оскільки невиконання протягом тривалого часу зобов'язання перед своїм контрагентом за договором та рішенням суду порушує і матеріальні інтереси стягувача та може призвести до негативних наслідків для нього.

В даному випадку суд вважає, що заявник не надав належних доказів в підтвердження складного фінансового становища, а обставини на які він посилається, за змістом статті 121 ГПК України, не є такими, котрі ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у встановленим господарським судом способом, а відтак не виступають підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України визначає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне кореспондується і з приписами ст. 115 ГПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, набрання рішенням законної сили і обов'язковість його для виконання, той факт, що боржником не доведено винятковості обставин об'єктивної неможливості виконати рішення суду, розглянувши письмові пояснення стягувача на зазначену заяву, господарський суд прийшов до висновку, що заява державного підприємства "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.10.2013 р. у справі 903/1052/13 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного підприємства "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" про розстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.10.2013 р. у справі 903/1052/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронне підприємство "Бізон" до державного підприємства "Володимир-Волинське Лісове Мисливське Господарство" про стягнення 131 900 грн. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І. О. Гарбар