ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.2013
Справа № 905/7091/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Соболєвої С.М.

при секретарі судового засідання
Синєгубі С.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Манго-трейд», м. Київ

до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ресурс-Поставка 2005»,
м.Донецьк

про стягнення 306029,25 грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бутова Л.В. - за
довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Манго-трейд», м. Київ звернувся до
господарського суду Донецької області
із позовом до відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ресурс-Поставка 2005», м.Донецьк про
стягнення заборгованості у сумі 264387,26
грн., пені у сумі 19249,92 грн., штрафу у сумі
22392,07 грн., що складає загалом 306029,25 грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором поставки нафтопродуктів
№21/01-12 від 03.01.2012р.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав у копіях: Договір
поставки нафтопродуктів №21/01-12 від
03.01.2012р., Додаткову угоду №01 до договору
поставки нафтопродуктів №21/01-12 від
03.01.2012р., Листів-заявок Відповідача,
Рахунки-фактури №СФ-0000004 від 17.01.2012р.,
№СФ-0000028 від 23.01.2012р., №СФ-0000025 від
23.01.2012р., №СФ-0000062 від 26.01.2012р., №СФ-0000147,
№СФ-0000157 від 08.02.2012р., №СФ-0000189 від
13.02.2012р., №СФ-0000207 від 14.02.2012р., №СФ-0000214
від 14.02.2012р., №СФ-0000251 від 17.02.2012р.,
№СФ-0000263 від 20.02.2012р., №СФ-0000287 від
21.02.2012р., №СФ-0000311 від 22.02.2012р., №СФ-0000324
від 23.02.2012р., №СФ-0001149 від 14.03.2012р.,
№СФ-0000543 від 14.03.2012р., №СФ-0000640 від
21.03.2012р., №СФ-0001132 від 23.04.2012р., №СФ-0001130
від 23.04.2013р., №СФ-0001129 від 23.04.2012р.,
№СФ-0001304 від 03.05.2012р., №СФ-0001346 від
04.05.2012р., №СФ-0001331 від 04.05.2012р., №СФ-0001471
від 11.05.2012р., №СФ-0001501 від 14.05.2012р.,
№СФ-0001535 від 15.05.2012р., №СФ-0001535 від
15.05.2012р., №СФ-0001565 від 16.05.2012р., №СФ-0001562
від 16.05.2012р., №СФ-0001562 від 17.05.2012р.,
№СФ-0001676 від 22.05.2012р., №СФ-0001729 від
24.05.2012р., №СФ-0001951 від 06.06.2012р., №СФ-0002175
від 19.06.2012р., №СФ-0002378 від 03.07.2012р.,
№СФ-0002571 від 10.07.2012р., №СФ-0002674 від
16.07.2012р., №СФ-0002698 від 17.07.2012р., №СФ-0002716
від 17.07.2012р., №СФ-0002828 від 23.07.2012р.,
№СФ-0003010 від 31.07.2012р., №СФ-0003015 від
31.07.2012р., №СФ-0003313 від 13.08.2012р., №СФ-0003439
від 17.08.2012р., №СФ-0003472 від 20.08.2012р.,
№СФ-0003473 від 20.08.2012р., №СФ-0003613 від
27.08.2012р., №СФ-0003614 від 27.08.2012р., №СФ-0003615
від 27.08.2012р., №СФ-0003654 від 28.08.2012р.,
№СФ-0003770 від 31.08.2012р., №СФ-0003885 від
05.09.2012р., №СФ-0003995 від 11.09.2012р., №СФ-0004051
від 13.09.2012р., Видаткові накладні
№РН-0000126 від 07.02.2012р., №РН-0000125 від
07.02.2012р., №РН-0000129 від 08.02.2012р., №РН-0000159
від 13.02.2013р., №РН-0000178 від 14.02.2012р.,
№РН-0000206 від 16.02.2012р., №РН-0000178 від
14.02.2012р., №РН-0000206 від 16.02.2012р., №РН-0000205
від 16.02.2012р., №РН-0000220 від 17.02.2012р.,
№РН-0000235 від 20.02.2012р., №РН-0000251 від
21.02.2012р., №РН-0000276 від 22.02.2012р., №РН-0000300
від 23.02.2013р., №РН-0000586 від 20.03.2012р.,
№РН-0000902 від 09.04.2012р., №РН-0000926 від
10.04.2012р., №РН-0000927 від 10.04.2012р., №РН-0000958
від 12.04.2012р., №РН-00001046 від 18.04.2012р.,
№РН-0001138 від 23.04.2012р., №РН-0001086 від
19.04.2012р., №РН-0001113 від 20.04.2012р., №РН-0001139
від 23.04.2012р., №РН-0001135 від 25.04.2012р.,
№РН-0001136 від 23.04.2012р., №РН-0001137 від
23.04.2012р., №РН-0001159 від 24.04.2012р., №РН-0001217
від 26.04.2012р., №РН-0001240 від 27.04.2012р.,
№РН-0001274 від 28.04.2012р., №РН-0001275 від
28.04.2012р., №РН-0001319 від 03.05.2012р., №РН-0001318
від 03.05.2012р., №РН-0001348 від 04.05.2012р.,
№РН-0001400 від 07.05.2012р., №РН-0001401 від
07.05.2012р., №РН-0001402 від 07.05.2012р., №РН-0001464
від 08.05.2012р., №РН-0001522 від 11.05.2012р.,
№РН-0001587 від 15.05.2012р., №РН-0001588 від
15.05.2012р., №РН-0001586 від 15.05.2012р., №РН-0001589
від 15.05.2012р., №РН-0001623 від 16.05.2012р.,
№РН-0001624 від 16.05.2012р., №РН-0001674 від
17.05.2012р., №РН-0001767 від 22.05.2012р., №РН-0001821
від 24.05.2012р., №РН-0002057 від 06.06.2012р.,
№РН-0002309 від 19.06.2012р.,
товарно-транспортні накладні №935 від
01.10.2012р., №938 від 02.10.2012р.,
рахунки-фактури №СФ-0004396 від 01.10.2012р.,
№СФ-0004417 від 02.10.2012р., Видаткові
накладні №РН-0004741 від 01.10.2012р., №РН-0004766
від 02.10.2012р., Виписки по особовому
банківському рахунку.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 181, 193, 199, 231, 232, 265
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 15, 16, 509, 525, 526, 536, 546, 627 Цивільного
кодексу України.

Відповідач надав відзив на позов, за
яким позовні вимоги не визнає та
вказує, що Позивач неправомірно
посилається на факт укладання Договору
поставки №21/01-12 від 03.01.2012р. При цьому
зазначає, що протягом січня-вересня 2012
року отримував нафтопродукти від
Позивача, проте 01 та 02 жовтня 2012 року
поставки нафтопродуктів не
здійснювались.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 22.10.2013р.
справу №905/7091/13 передано судді
Е.І.Маліковій.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 23.10.2013р.
справу №905/7091/13 передано судді
С.М.Соболєвій.

Згідно письмових пояснень Відповідача
від 01.11.2013р., докази, надані Позивачем,
не підтверджують факт поставки
Відповідачу нафтопродуктів 01 та 02
жовтня 2012р.

06.11.2013р. Позивач надав клопотання про
витребування інформації у Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області щодо даних у Єдиному реєстрі
податкових накладних та базах
податкової звітності ДПА Міндоходів
України стосовно податкового кредиту,
отриманого ТОВ «Русерс-поставка 2005» у
період з 01.10.2012р. по 03.10.2013р. на підставі
податкових накладних №18 від 01.10.2010р. та
№36 від 02.10.2012р.

Водночас 06.11.2013р. Позивачем подано
заяву, відповідно до якої він просить
суд визнати правочин купівлі-продажу
(поставки), укладений між ТОВ «Торговий
дім «Манго-Трейд» та ТОВ
«Ресурс-поставка 2005» дійсним та таким,
що був вчинений на підставі умов
Договору №21/01-12 від 03.01.2012р. зазначених
у примірнику Договору, наданому
Позивачем разом із позовною заявою;
стягнути з ТОВ «Ресурс-Поставка 2005» на
користь ТОВ «Торговий дім
«Манго-Трейд» за договором поставки
нафтопродуктів №21/01-12 від 03.01.2012р. борг
у сумі 264387,26 грн., пеню в сумі 19249,92 грн.,
штраф у сумі 22392,07 грн.

Господарський суд зауважує, що вказана
заява за своїм змістом є одночасно
заявою про зміну предмету позову та
приймається господарським судом як
така, що подана до початку розгляду
справи по суті.

Згідно письмових пояснень Позивача від
06.11.2013р., Відповідач ухиляється від
визнання факту поставки товару,
затягує з оплатою за поставлену
продукцію.

Ухвалами господарського суду
Донецької області від 06.11.2013р. та від
11.12.2013р. зобов'язано Головне Управління
Міндоходів у Донецькій області надати
письмово інформацію щодо наявності в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та базах податкової звітності ДПА
Міндоходів України - дані щодо
податкового кредиту, отриманого ТОВ
"Ресурс поставка 2005" (ІНН 75)
сформованого зазначеним товариством в
період з 01.10.2012р. по 03.10.2013р. на підставі
податкових накладних №18 від 01.10.2010р. та
№36 від 02.10.2012р. виданих ТОВ "ТД
"Манго-трейд" ("ІНН85). Якщо так, то
зазначити загальну суму здійсненних
поставок, суму податкового кредиту,
період в якому було відображено
податковий кредит за вказаними
накладними, підстава формування
податкового кредиту з посиланням на
господарський договір про правочин.

Згідно Листа Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
№6168/10/05-99-10-03-05 від 19.12.2013р., наданого до
канцелярії господарського суду
Донецької області 19.12.2013р., Головне
управління Міндоходів у Донецькій
області не веде Єдиний реєстр
податкових накладних.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку щодо наступного.

До матеріалів справи Позивачем надано
Договір поставки нафтопродуктів №21/01-12
від 03.01.2012р., згідно з яким ТОВ
«Тороговий дім «Манго-трейд»
(Постачальник) зобов'язався у погоджені
сторонами кількості та в строки,
передати у ласність та ТОВ
«Ресурс-поставка 2005» (Покупця)
нафтопродукти (дизельне паливо, пічне
паливо, паливо судове, бензин марки А-76,
А-80, А-92, А-95 тощо), а Покупець прийняти
товар та сплатити за нього, відповідно
до умов Договору (п.1.1.).

Договір підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою
Позивача.

До вказаного Договору сторони уклали
Додаткову угоду №01 від 08.02.2012р., за якою
змінили банківські реквізити
Постачальника, викладені у Договорі
№21/01-12 від 03.01.2012р.

Предметом спору у даній справі,
зокрема, є визнання вказаного договору
дійсним, що заперечується Відповідачем
по справі, проте вказується про факт
постачання Позивачем та отримання
Відповідачем нафтопродуктів.

Водночас господарський суд вказує, що
відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання .

Згідно ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу
України, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути

- визнання права

- визнання правочину недійсним

- припинення дії яка порушує право

- відновлення становища, яке існувало
до порушення

- примусове виконання обов'язку в
натурі

- зміна правовідношення

- припинення правовідношення

- відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди

- відшкодування моральної шкоди

- визнання незаконним рішення дій,
чи бездіяльність органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу
України регламентовано, що кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів, права та законні інтереси
зазначених суб'єктів господарювання:

1) визнання наявності або відсутності
прав;

2) визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;

3) відновлення становища, яке існувало
до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання;

4) припинення дій, що порушують право
або створюють загрозу його порушення;

5) присудження до виконання обов'язку в
натурі;

6) відшкодування збитків;

7) застосування штрафних санкцій;

8) застосування
оперативно-господарських санкцій;

9) застосування
адміністративно-господарських
санкцій;

10) установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин;

11) іншими способами, передбаченими
законом.

За загальним правилом, у разі порушення
цивільного права чи інтересу, у особи
виникає право на застосування
конкретного способу захисту, який
залежить від виду порушення та від
наявності між сторонами зобов'язальних
правовідносин. Тобто, особа обирає саме
той спосіб захисту, який відповідає
характеру порушення її права чи
інтересу.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Враховуючи норми ст. 15 Цивільного
кодексу України, передумовою для
вжиття особою заходів з метою захисту
власного права, є порушення, невизнання
або оспорювання цього права.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України.

Стаття 203 ЦК України містить загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину. Зокрема, ч. 4 ст.
203 ЦК передбачено, що правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Згідно п.1. ч.1 ст. 208 ЦК України, у
письмовій формі належить вчиняти
правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Аналогічні приписи містяться і в ч.1 ст.
181 ГК України, відповідно до якої
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Водночас ч.1 ст.204 ЦК України
регламентовано, що якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом
або якщо він не визнаний судом
недійсним, правочин є правомірним.

Отже господарський суд приходить до
висновку, що договори поставки за
загальним правилом повинні укладатись
у простій письмовій формі,
недодержання якої за приписами
законодавства не тягне за собою
недійсність таких договорів.

Враховуючи викладене, господарський
суд вказує, що договір у судовому
порядку визнається дійсним, якщо його
недійсність прямо передбачена законом,
зокрема у разі недотримання сторонами
вимог щодо форми укладання
відповідного договору.

Зважаючи на коло суб'єктів та предмет
спірного договору, Договір поставки
нафтопродуктів №21/01-12 від 03.01.2012р. не
відноситься до таких договорів,
укладання яких з дефектом форми тягне
за собою їх недійсність.

На підставі викладеного господарський
суд відмовляє у задоволенні позовних
вимог про визнання правочину
купівлі-продажу (поставки), укладеного
між ТОВ «Торговий дім «Манго-Трейд» та
ТОВ «Ресурс-поставка 2005» дійсним та
таким, що був вчинений на підставі умов
Договору №21/01-12 від 03.01.2012р., зазначених
у примірнику Договору, наданому
Позивачем разом із позовною заявою.

При цьому господарський суд акцентує
увагу на наступному.

Як вбачається з матеріалів справи
Договір поставки нафтопродуктів №21/01-12
від 03.01.2012р. не є підписаним та
скріпленим печаткою з боку
Відповідача.

З матеріалів справи, зокрема з
Видаткових накладних №РН-0000126 від
07.02.2012р., №РН-0000125 від 07.02.2012р., №РН-0000129
від 08.02.2012р., №РН-0000159 від 13.02.2013р.,
№РН-0000178 від 14.02.2012р., №РН-0000206 від
16.02.2012р., №РН-0000178 від 14.02.2012р., №РН-0000206
від 16.02.2012р., №РН-0000205 від 16.02.2012р.,
№РН-0000220 від 17.02.2012р., №РН-0000235 від
20.02.2012р., №РН-0000251 від 21.02.2012р., №РН-0000276
від 22.02.2012р., №РН-0000300 від 23.02.2013р.,
№РН-0000586 від 20.03.2012р., №РН-0000902 від
09.04.2012р., №РН-0000926 від 10.04.2012р., №РН-0000927
від 10.04.2012р., №РН-0000958 від 12.04.2012р.,
№РН-00001046 від 18.04.2012р., №РН-0001138 від
23.04.2012р., №РН-0001086 від 19.04.2012р., №РН-0001113
від 20.04.2012р., №РН-0001139 від 23.04.2012р.,
№РН-0001135 від 25.04.2012р., №РН-0001136 від
23.04.2012р., №РН-0001137 від 23.04.2012р., №РН-0001159
від 24.04.2012р., №РН-0001217 від 26.04.2012р.,
№РН-0001240 від 27.04.2012р., №РН-0001274 від
28.04.2012р., №РН-0001275 від 28.04.2012р., №РН-0001319
від 03.05.2012р., №РН-0001318 від 03.05.2012р.,
№РН-0001348 від 04.05.2012р., №РН-0001400 від
07.05.2012р., №РН-0001401 від 07.05.2012р., №РН-0001402
від 07.05.2012р., №РН-0001464 від 08.05.2012р.,
№РН-0001522 від 11.05.2012р., №РН-0001587 від
15.05.2012р., №РН-0001588 від 15.05.2012р., №РН-0001586
від 15.05.2012р., №РН-0001589 від 15.05.2012р.,
№РН-0001623 від 16.05.2012р., №РН-0001624 від
16.05.2012р., №РН-0001674 від 17.05.2012р., №РН-0001767
від 22.05.2012р., №РН-0001821 від 24.05.2012р.,
№РН-0002057 від 06.06.2012р., №РН-0002309 від
19.06.2012р. вбачається, що всі вони
складені із посиланням на Договір
№21/01-12 від 03.01.2012р.

Враховуючи укладання між Позивачем та
Відповідачем по справі Додаткової
угоди №01 від 08.02.2012р. до Договору №21/01-12
від 03.01.2012р., вищеперелічені накладні,
Листи-заявки Відповідача, його
пояснення про дійсний факт постачання
товару Позивачем, Рахунки-фактури
№СФ-0000004 від 17.01.2012р., №СФ-0000028 від
23.01.2012р., №СФ-0000025 від 23.01.2012р., №СФ-0000062
від 26.01.2012р., №СФ-0000147, №СФ-0000157 від
08.02.2012р., №СФ-0000189 від 13.02.2012р., №СФ-0000207
від 14.02.2012р., №СФ-0000214 від 14.02.2012р.,
№СФ-0000251 від 17.02.2012р., №СФ-0000263 від
20.02.2012р., №СФ-0000287 від 21.02.2012р., №СФ-0000311
від 22.02.2012р., №СФ-0000324 від 23.02.2012р.,
№СФ-0001149 від 14.03.2012р., №СФ-0000543 від
14.03.2012р., №СФ-0000640 від 21.03.2012р., №СФ-0001132
від 23.04.2012р., №СФ-0001130 від 23.04.2013р.,
№СФ-0001129 від 23.04.2012р., №СФ-0001304 від
03.05.2012р., №СФ-0001346 від 04.05.2012р., №СФ-0001331
від 04.05.2012р., №СФ-0001471 від 11.05.2012р.,
№СФ-0001501 від 14.05.2012р., №СФ-0001535 від
15.05.2012р., №СФ-0001535 від 15.05.2012р., №СФ-0001565
від 16.05.2012р., №СФ-0001562 від 16.05.2012р.,
№СФ-0001562 від 17.05.2012р., №СФ-0001676 від
22.05.2012р., №СФ-0001729 від 24.05.2012р., №СФ-0001951
від 06.06.2012р., №СФ-0002175 від 19.06.2012р.,
№СФ-0002378 від 03.07.2012р., №СФ-0002571 від
10.07.2012р., №СФ-0002674 від 16.07.2012р., №СФ-0002698
від 17.07.2012р., №СФ-0002716 від 17.07.2012р.,
№СФ-0002828 від 23.07.2012р., №СФ-0003010 від
31.07.2012р., №СФ-0003015 від 31.07.2012р., №СФ-0003313
від 13.08.2012р., №СФ-0003439 від 17.08.2012р.,
№СФ-0003472 від 20.08.2012р., №СФ-0003473 від
20.08.2012р., №СФ-0003613 від 27.08.2012р., №СФ-0003614
від 27.08.2012р., №СФ-0003615 від 27.08.2012р.,
№СФ-0003654 від 28.08.2012р., №СФ-0003770 від
31.08.2012р., №СФ-0003885 від 05.09.2012р., №СФ-0003995
від 11.09.2012р., №СФ-0004051 від 13.09.2012р.,
вбачається, що сторонами вчинені дії,
які підтверджують існування між ними
договірних правовідносин на підставі
саме Договору поставки нафтопродуктів
№21/01-12 від 03.01.2012р.

Водночас господарський суд вказує на
наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», накладні
являються первісними звітними
документами, на підставі яких
проводиться звіт господарської
діяльності.

Системний аналіз Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних
нормативних актів, які регулюють
порядок ведення бухгалтерського
обліку на підприємствах, свідчить про
те, що у бухгалтерському обліку повинні
відображатися господарські операції,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів
на підставі первинних документів.
Останні для надання їм юридичної сили й
доказовості в розумінні статті 34 ГПК
України повинні мати крім обов'язкових
реквізитів додаткові в залежності від
характеру операції, зокрема підставу
для здійснення господарських операцій.
Тобто, в якості доказу первинні
документи мають містити повні дані про
конкретні господарські операції та
підставу їх здійснення.

Як було зазначено вище, за приписами
Господарського процесуального кодексу
України, судовими доказами слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Таким чином, встановлений факт
наявності договірних відносин у сторін
згідно Договору поставки
нафтопродуктів №21/01-12 від 03.01.2012р. не є
безумовною підставою для звільнення
від доказування фактів саме поставки
товару по кожній господарській
операції за цим договором.

Позивач також просить стягнути з
Відповідача заборгованість у сумі
264387,26 грн., пеню у сумі 19249,92 грн., штраф у
сумі 22392,07 грн., що складає загалом 306029,25
грн.

В якості обґрунтування заявленої
основної заборгованості Позивач
вказує про факт постачання Відповідачу
товару 01 та 02 жовтня 2012р., долучивши до
матеріалів справи заявки Відповідача,
товарно-транспортні накладні №935 від
01.10.2012р., №938 від 02.10.2012р.,
рахунки-фактури №СФ-0004396 від 01.10.2012р.,
№СФ-0004417 від 02.10.2012р., Видаткові
накладні №РН-0004741 від 01.10.2012р., №РН-0004766
від 02.10.2012р.

З Видаткових накладних №РН-0004741 від
01.10.2012р., №РН-0004766 від 02.10.2012р.
вбачається, що вони підписані та
скріплені печаткою виключно Позивача,
не містять даних щодо осіб,
відповідальних за здійснення вказаних
господарський операцій як з боку
Позивача, так і з боку Відповідача по
справі.

У Товарно-транспортних накладних №935
від 01.10.2012р., №938 від 02.10.2012р. також
відсутні підписи уповноважених
представників Відповідача та його
печатка, відсутні відомості щодо дати
та часу виїзду від
підприємства-вантажовідправника, дата
та час прибуття до вантажоотримувача,
дата та час виїзду від
вантажоотримувача.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм та обставин, суд вважає,
що надані Позивачем документи не є
належним доказом здійснення передачі
Відповідачу обумовленого товару та
прийняття його останнім в межах
спірного правочину.

Отже, позовні вимоги про стягнення
заборгованості з Відповідача основної
заборгованості у сумі 264387,26 грн. є
такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи підстави для відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення основного боргу, не
підлягають задоволенню і вимоги про
стягнення з Відповідача пені у сумі
19249,92 грн. та штрафу у сумі 22392,07 грн.

Судові витрати у справі покладаються
на Позивача у відповідності до ст.49 ГПК
України.

Позивачем подано заяву, відповідно до
якої він просить суд визнати правочин
купівлі-продажу (поставки), укладений
між ТОВ «Торговий дім «Манго-Трейд» та
ТОВ «Ресурс-поставка 2005» дійсним та
таким, що був вчинений на підставі умов
Договору №21/01-12 від 03.01.2012р. зазначених
у примірнику Договору, наданому
Позивачем разом із позовною заявою;
стягнути з ТОВ «Ресурс-Поставка 2005» на
користь ТОВ «Торговий дім
«Манго-Трейд» за договором поставки
нафтопродуктів №21/01-12 від 03.01.2012р. борг
у сумі 264387,26 грн., пеню в сумі 19249,92 грн.,
штраф у сумі 22392,07 грн.

Враховуючи заяву Позивача про зміну
предмету позову він визначив позовні
вимоги як майнового, так і немайнового
характеру.

За вимоги майнового характеру
(стягнути з ТОВ «Ресурс-Поставка 2005» на
користь ТОВ «Торговий дім
«Манго-Трейд» за договором поставки
нафтопродуктів №21/01-12 від 03.01.2012р. борг
у сумі 264387,26 грн., пеню в сумі 19249,92 грн.,
штраф у сумі 22392,07 грн.) Позивачем
сплачений судовий збір при подачі
позову. За подання позовної заяви
немайнового характеру Позивачем
судовий збір не сплачено, а отже
підлягає стягненню з нього на користь
Держбюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд , -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Манго-трейд», м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ресурс-Поставка 2005», м.Донецьк про
визнання правочину купівлі-продажу
(поставки), укладеного між ТОВ
«Торговий дім «Манго-Трейд» та ТОВ
«Ресурс-поставка 2005» дійсним та таким,
що був вчинений на підставі умов
Договору №21/01-12 від 03.01.2012р. зазначених
у примірнику Договору, наданому
Позивачем разом із позовною заявою;
стягнути з ТОВ «Ресурс-Поставка 2005» на
користь ТОВ «Торговий дім
«Манго-Трейд» за договором поставки
нафтопродуктів №21/01-12 від 03.01.2012р. борг
у сумі 264387,26 грн., пеню в сумі 19249,92 грн.,
штраф у сумі 22392,07 грн. відмовити.

.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Манго-трейд» (03151, м.Київ, Солом'янський
район, проспект Повітрофлотський,
будинок 72) на користь Держбюджету
України судовий збір за подання позову
немайнового характеру 1147 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. У судовому засіданні 19.12.2013 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено 23.12.2013р.

Суддя
С.М. Соболєва