м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23387/13 27.12.13

За позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування"доСтрахового товариства з
додатковою відповідальністю
"Гарантія"проСтягнення 7 044,75 грн.Суддя
Куркотова Є.Б.

Представники сторін:

від позивача:Лівак І.М. від
відповідача:Не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулося до Господарського суду м.
Києва із позовом до Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія" про
стягнення 7 044,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач, виплативши страхове
відшкодування власнику автомобіля,
пошкодженого при
дорожньо-транспортній пригоді, винним
у якій визнано водія іншого автомобіля,
отримав в силу приписів статті 27
Закону України "Про страхування" та
статей 993, 1191 Цивільного кодексу
України в межах виплаченого
відшкодування право зворотної вимоги
до відповідальної за збитки особи, якою
є відповідач як страховик цивільної
відповідальності винної у ДТП особи.
Спір виник внаслідок того, що позивачем
виконано свій обов'язок щодо виплати
страхового відшкодування, а відповідач
ухиляється від виконання свого
обов'язку здійснити регресну виплату.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 04.12.2013 порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
25.12.2013.

25.12.2013 в судовому засіданні від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, за змістом
якого відповідач проти позову
заперечував з підстав ненадання
позивачем звіту про оцінку майна на
підтвердження розміру матеріального
збитку відповідно до умов ст.29 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та ст.12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні».

У судовому засіданні 25.12.2013
оголошувалась перерва до 27.12.2013.

В судове засідання представник
позивача, з'явився, позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце судового засідання був
повідомлений під розписку.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ "Страхова компанія "АХА
Страхування" (надалі- позивач) та
Аблаєвою Сівілією Сулейманівною
(надалі- страхувальник) 23.09.2011 було
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№41959ГА/11кр (далі - Договір страхування),
згідно з яким Позивач прийняв на себе
обов'язок відшкодувати збитки, що може
зазнати страхувальник у результаті
пошкодження, знищення або втрати
транспортного засобу "Рено",
реєстраційний номер АК 8027 АІ (надалі -
застрахований автомобіль).

Предметом договору є майнові інтереси
страхувальника пов'язані з володінням,
розпорядженням та користуванням
вказаним транспортним засобом на
випадок настання подій, перелік яких
наведено у Договорі, а саме до
страхових випадків відноситься:
дорожньо-транспортні пригоди;
незаконне заволодіння; протиправні дії
третіх осіб; інші випадкові події
(пожежа, вибух або самозаймання
транспортного засобу, стихійне лихо чи
природні явища і т.п.).

22.11.2011 о 15-55 год. у м. Севастополі с. В.
Садове на перевулку Серноводний, 35-А
водій Редько А.С. керував автомобілем
ВАЗ д.н. СН 3100 АВ, невірно обрав безпечну
швидкість руху та безпечну дистанцію
до попереду рухаючогося в попутному
напрямку автомобіля «Рено» д.н. АК 8027
АІ, під керуванням Аблаєва Марата
Сулеймановича, здійснив з ним
зіткнення, що призвело до механічних
пошкоджень оьох транспортних засобів,
що також підтверджується довідкою ВДАІ
автомобільної інспекції УМВС України в
м. Севастополі.

Постановою Нахимовського районного
суду м. Севастополя від 02.12.2011 (справа №
3-3979/2011) Редько Артема Сергійовича було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
притягнуто до відповідальності у
вигляду штрафу.

22.11.2011 Аблаєв М.С. звернувся до позивача
із заявою про настання страхового
випадку і виплату страхового
відшкодуванні та надав всі необхідні
документи.

Згідно калькуляції №М-00004987 від 24.11.2011,
складеної ПП «Авторитет-М», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
"Рено", реєстраційний номер АК 8027 АІ, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 9 891,00 грн.

Згідно акту виконаних робіт №М-00065082
від 13.02.2012, складеного ПП «Авторитет-М»,
загальна вартість виконаних робіт з
ремонту автомобіля "Рено",
реєстраційний номер АК 8027 АІ, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 9 891,00 грн.

Страховим актом №2011/V/MOD01090/VESKO24601 від
29.11.2011 пошкодження транспортного
засобу марки "Рено", реєстраційний
номер АК 8027 АІ, внаслідок ДТП, що
сталося 22.11.2011 на перевулку
Серноводний, 35-А, с. Садове в м.
Севастополі АР Крим, визнано позивачем
страховим випадком та призначено до
виплати в якості страхового
відшкодування 7 554,75 грн.

На підставі страхового акту
№2011/V/MOD01090/VESKO24601 від 29.11.2011 та
розрахунку суми страхового
відшкодування позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором, сплатив
своєму страхувальнику суму страхового
відшкодування в розмірі 7 554,75 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№8212 від 30.11.2011.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 7 554,75 грн. право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина Редько А.С., який керував
автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер
СН 3100 АВ у вчиненні спірного ДТП,
встановлена у судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи,
цивільно-правова відповідальність
власника за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер СН
3100 АВ, застрахована відповідачем, що
підтверджується полісом №АА/6122333 та
довідкою МТСБУ від 13.12.2013 №7/2-28/35477.

Договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс №АА/6122333) віднесено до
1-го типу (п. 15.1 Закону), а тому
застрахована відповідальність за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка користується транспортним засобом
на законній підставі. Строк дії з 16.07.2011
по 15.07.2012 включно.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з тим, що цивільно-правову
відповідальність осіб, які на законній
підставі користуються транспортним
засобом ВАЗ, реєстраційний номер СН 3100
АВ застраховано відповідачем, що
підтверджується полісом №АА/6122333, то
саме відповідач зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу
в порядку регресу в межах ліміту
відповідальності.

Положеннями п. 36.2 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції зазначеного Закону
від 17.02.2011 р. після набрання чинності
змін внесених Законом України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування" №3045,
тобто чинній на момент направлення
заяви) визначено, що страховик протягом
15 днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплати
його;

- у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Претензією №РГ04090/11/8 від 07.06.2012, позивач
звернувся до відповідача з вимогою
відшкодувати у порядку регресу шкоду,
заподіяну в результаті ДТП у розмірі 7
554,75 грн.

Проте, останній відповіді не направив
та виплату страхового відшкодування в
порядку регресу не здійснив.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

За змістом відзиву на позовну заяву
вбачається, що відповідач заперечує в
задоволенні позовних вимог оскільки
позивачем не надано суду звіту про
оцінку шкоди, яка була заподіяна в
результаті ДТП, як документу, що
визначає розмір збитку, проте суд
відзначає наступне.

Відповідно до приписів п. 22.1 ст. 22
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 34.1. ст. 34 цього Закону у
редакції чинній на момент скоєння
спірного ДТП визначено, що страховик
терміново, але не пізніше трьох робочих
днів (враховуючи день отримання
письмового повідомлення про страховий
випадок), зобов'язаний направити
аварійного комісара або експерта на
місце настання страхового випадку
та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків.

Згідно п. 34.2 цієї статті, якщо у
визначений строк аварійний комісар або
експерт не з'явився, потерпілий має
право самостійно обрати аварійного
комісара або експерта для визначення
розміру шкоди. У такому випадку
страховик зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи.

З приписів вказаних норм Закону
вбачається, що обов'язки, пов'язані із
оцінкою шкоди, стосуються не позивача,
оскільки за встановлених обставин
справи його дії не регулюються цим
Законом, а тому у суду відсутні
підстави перекладати на позивача
обов'язки відповідача, який є
страховиком за полісом №АА/6122333
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Таким чином, вказаним Законом України
не передбачено обов'язкового
проведення професійної оцінки шкоди,
завданої при ДТП транспортному засобу,
суб'єктами оціночної діяльності та
необхідність відшкодування шкоди не
ставиться у залежність від проведення
такої оцінки.

Крім того, статтею 25 Закону України "Про
страхування" визначено, що здійснення
страхових страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно із договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами ті іншими
учасниками судового процесу.

Отже, обов'язок доказування
невідповідності розміру виплаченого
позивачем страхового відшкодування,
розміру заподіяних збитків
покладається на відповідача, судом же
не встановлено, а відповідачем не
доведено, що позивач діяв з наміром
перекласти майновий тягар
відповідальності на відповідача або з
порушенням правил добровільного
страхування транспортних засобів.

При цьому, суд відзначає, що з приписів
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та Закону
України "Про страхування" вбачається,
що обов'язки, пов'язані з оцінкою
завданої шкоди та проведенням
автотоварознавчого дослідження, не
стосуються позивача, а під оціненою
шкодою розуміється шкода оцінена
насамперед страховою компанією.

Крім того, статтею 25 Закону України "Про
страхування" визначено, що здійснення
страхових страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно із договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Аналогічна правова позиція міститься в
постановах Вищого господарського суду
України №5011-35/11156-2012 від 30.01.2013 р.,
№5011-50/17047-2012 від 15.05.2013 р. та №5011-67/7989-2012
від 14.11.2012 р.

Матеріалами справи (калькуляцією
№М-00004987 від 24.11.2011, складеної ПП
«Авторитет-М», актом виконаних робіт
№М-00065082 від 13.02.2012) підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля "РЕНО", реєстраційний номер
АК 8027 АІ становить 9 891,00 грн., а до
позивача перейшло право зворотної
вимоги в межах суми 7 554,75 грн. (розмір
виконаного зобов'язання по виплаті
страхового відшкодування).

Полісом №АА/6122333, передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 510,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

З огляду на викладене, страхове
відшкодування за полісом №АА/6122333
підлягає зменшенню на 510,00 грн.

Враховуючи визначені полісом №АА/6122333
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, встановлений судом розмір
шкоди, право на зворотну вимогу якої
перейшло до позивач, відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати у розмірі 7 044,75 грн. (7 554,75 грн. -
510,00 грн. франшизи).

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог та стягнення з
відповідача на користь позивача
страхового відшкодування у розмірі 7
044,75 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування"
задовольнити.

2. Стягнути з Страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"
(04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56,
оф. 13; ідентифікаційний код 21130899) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" (04070, м. Київ, вул..
Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912)
страхове відшкодування у розмірі 7 044
(сім тисяч сорок чотири) грн. 75 коп. та
витрати на сплату судового збору за
подання позову у розмірі 1 720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Є.Б. Куркотова

Рішення підписано 27.12.2013