ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.12.13 № 910/25465/13. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вертикаль" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Буд Плюс" про
стягнення 45 563,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява б/н від 27.12.2013 Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вертикаль"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Буд Плюс" про
стягнення 45 563,20 грн.

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вертикаль" позовна
заява про стягнення 45 563,20 грн. не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

До матеріалів позовної заяви б/н від
27.12.2013 в якості доказів направлення на
адресу відповідача копії позовної
заяви з додатками додано фіскальний
чек №3953 від 06.12.2013 та опис вкладення у
цінний лист від 06.12.2013.

Суд не приймає зазначені вище
фіскальний чек та опис вкладення як
належні та допустимі докази
направлення копії позовної заяви та
доданих до неї документів відповідачу
у справі, оскільки з позовних
матеріалів слідує, що позовна заява
підписана 27.12.2013, а копія фіскального
чеку, що додана до позовних матеріалів,
свідчить про надання послуг поштового
звязку 06.12.2013, тобто до моменту
підписання позовної заяви.

З наведеного у суда є підстави вважати,
що на адресу відповідача була
направлена інша позовна заява, ані ж та,
що була подана до суду.

Також, суд зазначає наступне.

Статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються, зокрема,
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Закон України "Про судовий збір"
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Відповідно до платіжних реквізитів для
перерахування судового збору,
зазначено що в графі "Призначення
платежу" має міститись наступна
інформація: "Судовий збір, за позовом
______(ПІБ чи назва установи організації
позивача), Господарський суд м. Києва
(назва суду, де розглядається справа,
(суду де розглядається
справа).

З наданого платіжного доручення
№N159R34276 від 10.12.2013 вбачається наступне
призначення платежу: Сліпий Олексій
Сергій*, *, 22030001*, суд. збір за
подання заяви про стягнення грошових
коштів в Господарський суд міста Києва.

З позовних матеріалів справи слідує, що
до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою б/н від 27.12.2013
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вертикаль".

Однак, в призначенні платежу за сплату
судового збору вказано "Сліпий Олексій
Сергій", тобто у суду наявні підстави
вважати, що наданим платіжним
дорученням №N159R34276 від 10.12.2013 сплачено
судовий збір за подання позовної заяви
Сліпого Олексія Сергійовича.

Крім того, в порушення норм чинного
законодавства України, в платіжному
дорученні №N159R34276 від 10.12.2013 не вказано
код ЄДРПОУ Господарського суду міста
Києва.

З огляду на вищенаведене, платіжне
доручення №N159R34276 від 10.12.2013 не є
належним доказом сплати судового збору
за подання до Господарського суду
міста Києва позовної заяви Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Вертикаль".

Разом з тим, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з позовною
заявою платіжному дорученні №N159R34276
від 10.12.2013 відсутні підписи
відповідальних осіб платника, печатка
позивача, тобто вказані реквізити не
заповнені як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "згідно з
оригіналом", назви, посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
підпис, засвідчуватись повинна кожна
сторінка документу з відтиском печатки
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи.

Однак, всупереч вимог вказаних норм,
надані копії документів, долучених до
позовної заяви б/н від 27.12.2013, не
завірені належним чином, а саме не
мають відтиску печатки підприємства,
що звернулось до суду.

За приписами ч.3 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.57,
п.пб. 4, 6 ч.1 ст.63, Господарського
процесуального кодексу України, суд -

Керуючись п.4, 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи
повернути заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало