ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р.
Справа № 911/4203/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостобудівельний
загін № 112»

про стягнення 318549,79 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Недошовенко С.С., довір. №
142 від 28.05.2013 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство
«Київобленерго» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостобудівельний
загін № 112» (далі - відповідач) про
стягнення 318549,79 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладення 03.06.2011 р. з ТОВ
«Мостобудівельний загін № 112» договору
про постачання електричної енергії № 6,
згідно якого ПАТ «Київобленерго»
зобов'язувалося постачати електричну
енергію, а відповідач - своєчасно
оплачувати її.

Згідно умов договору позивач постачав
електричну енергію відповідачеві, яка
споживачем не була оплачена належним
чином, у зв'язку з чим позивач просить
суд стягнути з відповідача 290795,24 грн.
основного боргу, 22890,67 грн. пені, 4863,88
грн. 3% річних, а також 6371,00 грн. судового
збору.

Розгляд справи відкладався.

05.12.2013 р. до господарського суду
Київської області ТОВ
«Мостобудівельний загін № 112» було
подано відзив б/н від 05.12.2013 р.,
відповідно до якого відповідач просив
суд відмовити ПАТ «Київобленерго» у
задоволенні позовних вимог до
відповідача в частині стягнення 22890,67
грн. пені, з огляду на наступне.

ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» є
багатопрофільним товариством з
будівництва, реконструкції та ремонту
мостів, шляхопроводів, естакад,
причалів та інших складних споруд з
багаторічним досвідом.

Так, за твердженням відповідача, ТОВ
«Мостобудівельний загін № 112»
проводить багато робіт з будівництва,
реконструкції та ремонту споруд як
державної так і комунальної власності.
Проте тривалий час державні та
комунальні підприємства не
розраховуються з відповідачем за
окремі етапи вже виконаних робіт.

Крім того, відповідач зазначив про
існування судової практики щодо
часткового задоволення позовних вимог
через зменшення нарахованої пені на
підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК
України та ст. 83 ГПК України, з огляду на
майнове становище та статус боржника.

12.12.2013 р. до господарського суду
Київської області ПАТ «Київобленерго»
було подано уточнення до позовної
заяви № 3281 від 09.12.2013 р., яке за своїм
змістом є клопотанням про долучення до
матеріалів справи додаткових
документів та обґрунтованого
розгорнутого розрахунку загального
розміру заборгованості відповідача
перед позивачем.

20.12.2013 р. до господарського суду
Київської області ТОВ
«Мостобудівельний загін № 112» було
подано клопотання б/н від 20.12.2013 р. про
відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 26.12.2013 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав; представник відповідача у
судове засідання не з'явився.

Клопотання відповідача б/н від 20.12.2013 р.
про відкладення розгляду справи
залишене судом без задоволення з
огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен при вирішенні судом
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на судовий розгляд
упродовж розумного строку. Обов'язок
здійснення правосуддя покладається, в
першу чергу, на відповідні державні
судові органи.

Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінку сторін та
предмет спору.

Крім того, ст. 28 ГПК України не обмежує
коло осіб, які можуть представляти
інтереси юридичної особи.

Так, у відповідності до ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Господарський суд, з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32-34 ГПК).

Відповідач вдруге звернувся до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, проте жодного разу доказів
неможливості направлення в засідання
суду іншого представника не надав.

У судовому засіданні 26.12.2013 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

03.06.2011 р. між Публічним акціонерним
товариством «А.Е.С. Київобленерго»
(правонаступник - Публічне акціонерне
товариство «Київобленерго»)
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін № 112»
(споживач) було укладено договір № 6 про
постачання електричної енергії,
відповідно до п. 1.1 якого постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 400 кВт, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої) ним
електричної енергії та здійснює інші
платежі за умовами цього договору.

Згідно з пп. 2.3.3 п. 2.3 договору споживач
зобов'язується оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку № 4 до
договору «Порядок розрахунків за
активну електроенергію» та додатку № 6
до договору «Порядок зняття показників
розрахункових приладів обліку
електричної енергії та форма звіту
споживача про покази приладів обліку».

У відповідності з пп. 2.3.4 п. 2.3 договору
споживач зобов'язується здійснювати
оплату за послуги з компенсації
перетікання реактивної електроенергії
між електромережею постачальника та
електроустановками споживача згідно з
умовами додатку № 5 до договору
«Порядок розрахунків за перетікання
реактивної електроенергії».

Відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 договору за
внесення платежів, передбачених пп. 2.3.3
та пп. 2.3.4 договору, з порушенням
термінів, визначених в додатку № 4 до
договору, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати. Сума пені
зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Цей договір набирає чинності з дня його
підписання та укладається на строк до
31.12.2011 р. Договір вважається
продовженим на наступний календарний
рік, якщо за місяць до закінчення
терміну дії договору жодною із сторін
не буде заявлено про припинення його
дії або перегляд його умов (п. 9.4
договору).

Пунктом 1.1 додатку № 4 до договору № 6
від 03.06.2011 р. розрахунковий період
встановлено споживачу з 25 числа
календарного місяця до 25 числа
наступного місяця.

Згідно з п. 1.2 додатку № 4 до договору № 6
від 03.06.2011 р. обсяг спожитої електричної
енергії за період між датами зняття
показів засобів обліку розкладається
пропорційно до тривалості дії протягом
розрахункового періоду кожного з
тарифів. Величина коштів, які має
сплатити споживач, визначається як
відповідний їм обсяг електричної
енергії.

У відповідності з п. 2.1 додатку № 4 до
договору № 6 від 03.06.2011 р. оплата за
активну електроенергію здійснюється у
формі авансової оплати та планових
платежів з остаточним розрахунком по
закінченні розрахункового періоду: 60%
до 15 дня поточного періоду, 40% до 25 дня
поточного періоду.

Відповідно до п. 3 додатку № 4 до
договору № 6 від 03.06.2011 р. отримання
рахунків здійснюється власноруч
споживачем в центрі по обслуговуванню
споживачів.

Позивачем було здійснено постачання
електричної енергії відповідачу, що
підтверджується рахунками-фактурами
за активну електроенергію, у тому числі
- № за листопад 2012 року від 26.11.2012
р. на суму 81399,18 грн., № за грудень
2012 року від 25.12.2012 р. на суму 128006,46 грн., №
за січень 2013 року від 25.01.2013 р. на
суму 161933,83 грн., № за лютий 2013 року
від 25.02.2013 р. на суму 193495,63 грн., №
за березень 2013 року від 25.03.2013 р. на суму
188770,68 грн., № за квітень 2013 року
від 25.04.2013 р. на суму 235792,67 грн., №
за травень 2013 року від 27.05.2013 р. на суму
248082,02 грн., № за червень 2013 року
від 25.06.2013 р. на суму 264845,81 грн., №
за липень 2013 року від 25.07.2013 р. на суму
279434,09 грн., № за серпень 2013 року
від 25.08.2013 р. на суму 290129,89 грн., №
за вересень 2013 року від 25.09.2013 р. на суму
296139,52 грн., № за жовтень 2013 року на
суму 287073,16 грн., а також
рахунками-фактурами за реактивні
перетоки, у тому числі - № за
листопад 2012 року від 26.11.2012 р. на суму
576,11 грн., № за грудень 2012 року від
25.12.2012 р. на суму 876,52 грн., № за
січень 2013 року від 25.01.2013 р. на суму 1221,62
грн., № за лютий 2013 року від 25.02.2013
р. на суму 3075,02 грн., № за березень
2013 року від 25.03.2013 р. на суму 2137,72 грн., №
за квітень 2013 року від 25.04.2013 р. на
суму 4866,01 грн., № за травень 2013
року від 27.05.2013 р. на суму 7656,68 грн., №
за червень 2013 року від 25.06.2013 р. на
суму 11313,46 грн., № за липень 2013
року від 25.07.2013 р. на суму 15015,65 грн., №
за серпень 2013 року від 25.08.2013 р. на
суму 18661,60 грн., № за вересень 2013
року від 25.09.2013 р. на суму 22263,46 грн., №
за жовтень 2013 року на суму 25373,28
грн.

ПАТ «Київобленерго» було направлено
ТОВ «Мостобудівельний загін № 112»
претензію № 1443 від 17.06.2013 р. на суму
249349,07 грн., а також досудову вимогу № 2128
від 30.08.2013 р. на суму 293459,56 грн.

Відповіді на претензію та вимогу
отримано не було.

Відповідач не розраховувався належним
чином за отриману електроенергію, у
зв'язку з чим за товариством станом на
04.11.2013 р. рахується заборгованість в
сумі 290795,24 грн., з яких 287073,16 грн. -
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію, 3722,08 грн. -
заборгованість за реактивну
електричну енергію та послуги, що і
призвело до звернення ПАТ
«Київобленерго» з даним позовом до
суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За своєю правовою природою правочин,
який відбувся між позивачем та
відповідачем, є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, а також
вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ),
договір про постачання електричної
енергії є основним документом, який
регулює відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

Згідно з п. 6.11 ПКЕЕ остаточний
розрахунок споживача за електричну
енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором, та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених цими
Правилами.

Як передбачено підпунктом 2 пункту 10.2
ПКЕЕ, споживач зобов'язаний оплачувати
обсяг спожитої електричної енергії, а
також здійснювати інші платежі
відповідно до умов договору та
рахунків, виставлених на підставі
актів про порушення цих Правил та умов
договору.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Поряд з цим, приписами статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, контррозрахунку або доказів
погашення заборгованості за договором
№ 6 про постачання електричної енергії
від 03.06.2011 р. в сумі 290795,24 грн. перед
позивачем суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань судом встановлений та по
суті відповідачем не спростований, у
зв'язку з чим позовна вимога про
стягнення 290795,24 грн. основного боргу
підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з
відповідача 22890,67 грн. пені, керуючись
пп. 4.2.1 п. 4.2 договору.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Як зазначалося вище, згідно вказаного
пп. 4.2.1 п. 4.2 договору за внесення
платежів, передбачених пп. 2.3.3 та пп. 2.3.4
п. 2.3 договору, з порушенням термінів,
визначених в додатку № 4 до договору,
споживач сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку пені вбачається, що
позивачем було визначено розмір пені в
сумі 22890,67 грн., у тому числі за період з
30.11.2012 р. до 25.12.2012 р. на суму 81399,18 грн. в
сумі 867,37 грн., з 02.01.2013 р. до 25.01.2013 р. на
суму 128006,46 грн. в сумі 1262,53 грн., з 30.01.2013
р. до 25.02.2013 р. на суму 161933,83 грн. в сумі
1796,80 грн., з 04.03.2013 р. до 25.03.2013 р. на суму
193495,63 грн. в сумі 1749,41 грн., з 29.03.2013 р. до
25.04.2013 р. на суму 188770,68 грн. в сумі 2172,16
грн., з 08.05.2013 р. до 27.05.2013 р. на суму 235792,67
грн. в сумі 1938,02 грн., з 31.05.2013 р. до 09.06.2013
р. на суму 248082,02 грн. в сумі 1019,52 грн., з
10.06.2013 р. до 25.06.2013 р. на суму 248082,02 грн. в
сумі 1522,48 грн., з 03.07.2013 р. до 25.07.2013 р. на
суму 264845,81 грн. в сумі 2336,45 грн., з 31.07.2013
р. до 12.08.2013 р. на суму 279434,09 грн. в сумі
1393,34 грн., з 13.08.2013 р. до 25.08.2013 р. на суму
279434,09 грн. в сумі 1293,82 грн., з 02.09.2013 р. до
25.09.2013 р. на суму 290129,89 грн. в сумі 2480,01
грн., з 30.09.2013 р. до 28.10.2013 р. на суму 296139,52
грн. в сумі 3058,76 грн.

Як вбачається з відзиву відповідача б/н
від 05.12.2013 р., ТОВ «Мостобудівельний
загін № 112» просило суд відмовити ПАТ
«Київобленерго» у задоволенні
позовних вимог до відповідача в
частині стягнення 22890,67 грн. пені з
огляду на те, що ТОВ «Мостобудівельний
загін № 112» проводить багато робіт з
будівництва, реконструкції та ремонту
споруд як державної так і комунальної
власності, проте тривалий час державні
та комунальні підприємства не
розраховуються з відповідачем за
окремі етапи вже виконаних робіт. Крім
того, відповідач зазначив, що суд може
частково задовольнити позовні вимоги
через зменшення нарахованої пені на
підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК
України та ст. 83 ГПК України, з
урахуванням майнового становища та
статусу боржника.

Як зазначалось вище, відповідно до ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, у тому числі,
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3
ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо (пп.
3.17.4 п. 3.17 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Слід зазначити, що відповідачем не
надано суду жодних документальних
доказів на підтвердження
незадовільного чи скрутного майнового
та фінансового стану ТОВ
«Мостобудівельний загін № 112». Також
відповідачем не доведено суду
надмірності розміру пені відносно суми
основного боргу, яка станом на час
розгляду справи не сплачена споживачем
електричної енергії.

З урахуванням викладеного та фактичних
обставин справи суд вважає, що
відповідачем належними та допустимими
доказами у розумінні згадуваних вище
приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України не
доведено суду наявності у спірному
правовідношенні виняткових випадків,
які є підставою для зменшення
нарахованої позивачем пені.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розмір 3% річних, визначений позивачем,
становить 4863,88 грн., у тому числі - за
період з 30.11.2012 р. до 25.12.2012 р. на суму
81399,18 грн. в сумі 173,95 грн., з 02.01.2013 р. до
25.01.2013 р. на суму 128006,46 грн. в сумі 252,51
грн., з 30.01.2013 р. до 25.02.2013 р. на суму 161933,83
грн. в сумі 359,36 грн., з 04.03.2013 р. до 25.03.2013
р. на суму 193495,63 грн. в сумі 349,88 грн., з
29.03.2013 р. до 25.04.2013 р. на суму 188770,68 грн. в
сумі 434,43 грн., з 08.05.2013 р. до 27.05.2013 р. на
суму 235792,67 грн. в сумі 387,60 грн., з 31.05.2013 р.
до 25.06.2013 р. на суму 248082,02 грн. в сумі 530,15
грн., з 03.07.2013 р. до 25.07.2013 р. на суму 264845,81
грн. в сумі 500,67 грн., з 31.07.2013 р. до 25.08.2013
р. на суму 279434,09 грн. в сумі 597,15 грн., з
02.09.2013 р. до 25.09.2013 р. на суму 290129,89 грн. в
сумі 572,31 грн., з 30.09.2013 р. до 28.10.2013 р. на
суму 296139,52 грн. в сумі 705,87 грн., є
обґрунтованим та арифметично вірним, у
зв'язку з чим 3% річних підлягають
стягненню в заявленому позивачем
розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог ПАТ
«Київобленерго» у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельний загін № 112» (07400,
Київська обл., м. Бровари, вул.
Щолківська, 2, код 22202218) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» (08132, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул.
Київська, 2-Б, код 23243188) - 290795 (двісті
дев'яносто тисяч сімсот дев'яносто
п'ять) грн. 24 коп. основного боргу, 22890
(двадцять дві тисячі вісімсот
дев'яносто) грн. 67 коп. пені, 4863 (чотири
тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 88
коп. 3% річних, 6370 (шість тисяч триста
сімдесят) грн. 99 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 08.01.2014 р.

Суддя
Бабкіна В.М.