м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 37/742 25.12.13
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго»
доЖитлово-будівельного кооперативу
«Верстат» простягнення 98 158, 26 грн.Суддя
У судових засіданнях брали участь
представники сторін:
від позивача: Гаркавенко С.В.
від відповідача: Пилипчук В.І., Ройзен
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" в особі
Структурного відокремленого
підрозділу "Енергозбут Київенерго" до
Житлово-будівельного кооперативу
"Верстат" про 65 456,67 грн. основного
боргу за спожиту теплову енергію, 8 258,35
грн. пені, 20 799,07 грн. інфляційної
складової боргу та 3 644,17 грн. річних у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
№ 730203 від 01.06.01 р. на постачання
теплової енергії у гарячій воді за
період з 01.09.06 р. до 01.09.09 р.
Ухвалою суду від 23.10.09 р. було порушено
провадження у справі № 37/742 та
призначено її розгляд на 16.11.09 р.,
зобов'язано сторін надати певні
Ухвалою суду від 16.11.09 р., керуючись ст.
ст. 79, 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва, зупинив провадження у
справі № 37/742 до вирішення іншої
пов'язаної з нею справи № 8/131;
зобов'язав сторін повідомити суду про
усунення обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі.
З Єдиного державного реєстру судових
рішень стало відомо, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року
визнано протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК "Київенерго"
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ "Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
"Престиж" до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК "Київенерго" про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
"Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК
"Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ
"Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ "Престиж"
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК "Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
Враховуючи наведене, підстави, які
зумовили зупинення провадження у даній
справі відпали, у зв'язку з чим суд
визнав за необхідне ухвалою від 11.11.2013
р. поновити провадження у даній справі
та призначити її до розгляду у судовому
засіданні за участю представників
сторін на 23.12.2013 р.
У судовому засіданні 23.12.2013 р.
представник позивача повідомив про
сплату відповідачем основного боргу.
Просив стягнути з відповідача пеню,
інфляційну складову боргу та три
відсотки річних. Повідомив про зміну
найменування позивача, у підтвердження
чого надав документи.
Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що основний борг
погашений, просив відмовити у
стягненні пені, інфляційних нарахувань
та річних відсотків, посилаючись на
відсутність заборгованості за
У судовому засіданні 23.12.2013 р. була
оголошена перерва до 25.12.2013 р. о 14:20 для
дослідження доказів.
У судовому засіданні 25.12.2013 р.
представник позивача просив стягнути з
відповідача пеню, інфляційну складову
боргу та три відсотки річних.
Представник відповідача у судовому
засіданні просив розстрочити
виконання рішення на 6 місяців та
У судовому засіданні 25.12.13 р. суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у даній справі.
Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва, -
Між Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго", яка
перейменована на Публічне акціонерне
товариство "Київенерго", в особі
Структурного підрозділу "Енергозбут
Київенерго" (енергопостачальна
організація) та Житлово-будівельним
кооперативом «Верстат» (абонент) був
укладений договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 710203
від 01.06.2001 р., відповідно до умов якого
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію в
період опалювального сезону, гарячого
водопостачання протягом року, в
кількості та обсягах згідно з додатком
№ 1 до цього договору, а абонент
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати в обсягах і терміни, які
передбачені в додатку № 4 до даного
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.
У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Згідно з п. 5.1. договору № 710203 від 01.06.2001
р., облік споживання абонентом теплової
енергії проводиться розрахунковим
Відповідно до п. 5.3. вищезазначеного
договору, абонент, який має прилади
обліку, щомісячно надає
енергопостачальній організації звіт
по фактичному споживанню теплової
енергії, в терміни передбачені у
додатку № 1 до даного договору.
Додатками № 3 та № 4 до договору № 710203
від 01.06.2001 р. визначено тарифи на
теплову енергію та порядок розрахунків
за спожиту теплову енергію.
Відповідно до п. 2 додатку № 4 до
договору № 710203 від 01.06.2001 р., абонент
щомісяця з 12 по 15 число самостійно
отримує в районному відділі теплозбуту
№ 4 за адресою: м. Київ, вул. Строкача, 9,
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період,
акт звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки абонент повертає в РВТ).
Пунктом 4 додатку № 4 до договору № 710203
від 01.06.2001 р. визначено, що абонентам,
які не мають приладів обліку кількість
фактично спожитої теплової енергії
визначається згідно договірних
навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної
організації, та кількості годин (діб)
роботи тепловикористовуючого
обладнання абонента в розрахунковому
Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду належним чином завірені
копії облікових карток відповідача за
період з вересня 2006 до серпня 2009 р., за
якими загальна сума спожитої
відповідачем теплової енергії за
період з 01.09.06 р. до 01.09.09 р. становила 195
Позивач пояснив суду, що ним були
належним чином виконані зобов'язання
за договором № 710203 від 01.06.2001 р., тоді як
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за спожиту теплову енергію
виконав частково, у зв'язку з чим станом
на 01.09.09 р. у нього виникла
заборгованість у розмірі 65 456, 67 грн.
За таких обставин ПАТ "Київенерго"
звернулось до господарського суду м.
Києва з даним позовом до ЖБК «Верстат»»
про стягнення 65 456, 67 грн. основного
боргу, 8 258, 35 грн. пені, 20 799, 07 грн.
інфляційної складової боргу та 3 644, 17
грн. річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором на постачання теплової
енергії у гарячій воді № 710203 від 01.06.2001
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог частини 6 статті 276
Господарського кодексу України,
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.
Господарський суд відзначає, що за
спірний період, у відповідності до
письмових пояснень Київської міської
адміністрації, розрахунок вартості
спожитої теплової енергії
розрахований позивачем за тарифами,
встановленими нормативно-правовими
актами (розпорядженнями) КМДА та НКРЕ.
У зв'язку з вирішенням судовими
інстанціями питання щодо чинності
тарифів, за якими нараховувалась
відповідачу вартість спожитої
теплової енергії, провадження у справі
№ 37/742 господарським судом зупинялось.
На теперішній час не надано суду
жодного процесуального судового
документу, згідно з яким визнано
вищевказані тарифи не чинними.
Таким чином, на сьогодні, відсутні
підстави визнавати, що позивачем для
розрахунку заборгованості відповідача
за спожиту теплову енергію
застосовувались не чинні тарифи.
З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, зауважень щодо
відпуску теплової енергії від
відповідача не надходило, тоді як
відповідач у визначений договором №
710203 від 01.06.2001 р.та додатками до нього
строк оплату за спожиту теплову
енергію не здійснив.
Представник позивача надав суду
розрахунок основного боргу за спожиту
відповідачем від ПАТ «Київенерго»
теплову енергію, з якої вбачається, що
станом на день розгляду справи в суді у
відповідача заборгованість за
договором № 710203 від 01.06.2001 р. за період з
01.09.06 р. до 01.09.09 р. відсутня.
Судом було встановлено, що основний
борг за спожиту теплову енергію за
договором № 710203 від 01.06.2001 р. у розмірі
65 456, 67 грн. був погашений відповідачем
після порушення провадження у даній
справі.
Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
Таким чином, провадження у справі в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 65 456, 67 грн. основного
боргу за спожиту теплову енергію за
договором № 710203 від 01.06.2001 р. підлягає
припиненню у зв'язку з відсутністю
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» просить суд також
стягнути з відповідача 20 799, 07 грн.
інфляційної складової боргу та 3 644, 17
грн. річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором на постачання теплової
енергії у гарячій воді № 710203 від 01.06.2001
р. та додатками до нього.
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Індекс інфляції є щомісячним
показником знецінення грошових коштів
і розраховується він не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць. За
таких обставин застосовувати індекс
інфляції у випадку, коли борг виник у
певному місяці і в тому же місяці був
погашений, - підстави відсутні. Крім
того, при розрахунку інфляційних
нарахувань мають бути враховані
рекомендації, викладені в листі
Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №
62-97р «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», згідно з якими
при застосування індексу інфляції слід
умовно вважати, що сума, внесена за
період з 1 до 15 числа відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з врахуванням травня, а якщо з
16 до 31 числа, то розрахунок починається
за наступного місяця - червня.
Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.
Враховуючи наведене, вірним є період
нарахування інфляційних збитків за
період з жовтня 2006 р. до серпня 2009 р. без
виключення місяців, у яких індекс
інфляції менший одиниці.
В ході дослідження розрахунку
позивача, господарським судом було
встановлено, що позивачем помилково не
було враховано показники інфляційних
процесів в Україні з від'ємним
значенням, у зв'язку з чим
господарським судом виконано власний
розрахунок позовних вимог про
стягнення інфляційних нарахувань,
відповідно до якого обґрунтованою є
сума інфляційної складової боргу у
розмірі 20 141, 16 грн.
Таким чином, оскільки матеріалами
справи підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 710203 від
01.06.2001 р., то з нього, на підставі статті
625 Цивільного кодексу України, за
розрахунком суду, підлягають стягненню
20 141, 16 грн. інфляційної складової боргу
та 3 644, 17 грн. трьох відсотків річних за
період з жовтня 2006 року до серпня 2009
Що стосується позовних вимог про
стягнення 8 258, 35 грн. пені, то
перевіривши розрахунок позивача та
зважаючи на пункт 3.5. додатку № 4 до
договору № 710203 від 01.06.2001 р.,
господарський суд визнає розрахунок
Відповідач у судовому засіданні 25.12.2013
р. заявив клопотання про зменшення
штрафних санкцій, посилаючись на
скрутне фінансове становище, на
погашення ним основного боргу та на те,
що зобов'язання з оплати було порушено
Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено,
що у разі, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкції. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, а й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.
У відповідності до частини 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Розглянувши даний спір, суд дійшов
висновку про винятковість порушення
відповідачем грошового зобов'язання
перед позивачем, оскільки відповідач
сплатив суму основного боргу, тобто,
відповідач вжив заходів у
добровільному порядку для
врегулювання спору з позивачем.

Таким чином, враховуючи вищевказані
обставини, керуючись ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, п. 3 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає за
необхідне реалізувати надане йому
право та зменшити розмір пені, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго», до 50%,
стягнувши з відповідача на користь
позивача 4 129, 18 грн. пені.

Враховуючи вищенаведене,
господарський суд частково
задовольняє позов Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до ЖБК «Верстат».

Представник відповідача в судовому
засіданні 25.12.13 р. надав суду клопотання
про надання розстрочки виконання
рішення у справі № 37/742 на 6 місяців у
зв'язку із скрутним фінансовим
становищем і неможливістю сплатити все
нараховане відразу.

Відповідно до пункту 6 статті 83 ГПК
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
необхідне використати право, надане
суду пунктом 6 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, задовольнити клопотання
відповідача та розстрочити виконання
рішення на 6 місяців.

Розстрочуючи виконання рішення, суд
приймає до уваги погашення
відповідачем основного боргу, а також
ті умови та обставини, що при
застосуванні пункту 6 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України щодо розстрочення виконання
рішення у даній справі його виконання є
більш вірогідним і є підстави вважати,
що відповідач вчинить заходи щодо його
належного і своєчасного виконання.

Витрати по сплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу, відповідно до статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 614, 625, 629
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
232, 275 Господарського кодексу України
ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу «Верстат» (04128, м. Київ, вул.
Блюхера, 12б, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана
Франка, 5, ) 20 141 (двадцять
тисяч сто сорок одну) грн. 16 коп.
інфляційної складової боргу, 3 644 (три
тисячі шістсот сорок чотири) грн. 17 коп.
трьох відсотків річних, 4 129 (чотири
тисячі сто двадцять дев'ять) грн. 18 коп.
пені, 975 (дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 01
коп. витрат на сплату державного мита
та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу,
розстрочивши виконання рішення на
шість місяців наступним чином:

- до 10.02.2014 р. стягнути 3 356 (три
тисячі триста п'ятдесят шість) грн. 86
коп. інфляційної складової боргу, 607
(шістсот сім) грн. 37 коп. трьох відсотків
річних, 688 (шістсот вісімдесят вісім)
грн. 20 коп. пені, 975 (дев'ятсот сімдесят
п'ять) грн. 01 коп. витрат на сплату
державного мит та 236 (двісті тридцять
шість) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу;

- до 10.03.2014 р. стягнути 3 356 (три тисячі
триста п'ятдесят шість) грн. 86 коп.
інфляційної складової боргу, 607
(шістсот сім) грн. 37 коп. трьох відсотків
річних, 688 (шістсот вісімдесят вісім)
грн. 20 коп. пені;

- до 10.04.2014 р. стягнути 3 356 (три тисячі
триста п'ятдесят шість) грн. 86 коп.
інфляційної складової боргу, 607
(шістсот сім) грн. 37 коп. трьох відсотків
річних, 688 (шістсот вісімдесят вісім)
грн. 20 коп. пені;

- до 10.05.2014 р. стягнути 3 356 (три тисячі
триста п'ятдесят шість) грн. 86 коп.
інфляційної складової боргу, 607
(шістсот сім) грн. 37 коп. трьох відсотків
річних, 688 (шістсот вісімдесят вісім)
грн. 20 коп. пені;

- до 10.06.2014 р. стягнути 3 356 (три тисячі
триста п'ятдесят шість) грн. 86 коп.
інфляційної складової боргу, 607
(шістсот сім) грн. 37 коп. трьох відсотків
річних, 688 (шістсот вісімдесят вісім)
грн. 20 коп. пені;

- до 10.07.2014 р. стягнути 3 356 (три тисячі
триста п'ятдесят шість) грн. 86 коп.
інфляційної складової боргу, 607
(шістсот сім) грн. 37 коп. трьох відсотків
річних, 688 (шістсот вісімдесят вісім)
грн. 20 коп. пені.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 65 456, 67 грн. основного боргу
припинити.

4. У решті позову відмовити.

5. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

6. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Повне рішення складено 30.12.2013 р.

Суддя Гавриловська І.О.