ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" квітня 2013 р. Справа № 918/81/13-г

Суддя Павленко Є.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі ОСОБА_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-Україна" (далі Товариство) про стягнення 6 540 грн. 82 коп.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 за дов. від 3 січня 2013 року № 08-27,

ОСОБА_3 за дов. від 19 лютого 2013 року № 08-1052,

відповідача: ОСОБА_4 за дов. від 1 січня 2013 року № 77;

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулося до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що за наслідками проведеної ним перевірки були виявлені порушення вимог чинного законодавства щодо несвоєчасної подачі Товариством розрахункових документів для відшкодування витрат, повязаних з оплатою додаткових відпусток працівникам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

В ході даної перевірки було встановлено, що на підставі вказаних розрахунків, поданих ОСОБА_1 з порушенням термінів, підприємству (на думку позивача) було безпідставно відшкодовано 6 540 грн. 82 коп., у звязку з чим відповідачу було запропоновано повернути отримані кошти.

Оскільки Товариство відмовляється в добровільному порядку перерахувати на рахунок позивача 6 540 грн. 82 коп. компенсаційних виплат, останній, посилаючись на статтю 224 Господарського кодексу України та пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Порядок), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму грошових коштів.

Ухвалою господарського суду Рівненької області від 22 січня 2013 року порушено провадження у справі № 918/81/13-г та призначено її до розгляду.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Абзацами 1, 2 пункту 6 Порядку встановлено, що підприємства реєструються уповноваженим органом, для чого подають не пізніше ніж за два місяці до початку кожного бюджетного року відомості про підприємство з визначенням кількості постраждалих осіб за категоріями отримувачів компенсацій та допомоги певних видів за формою, затвердженою Мінсоцполітики, і списки громадян із зазначенням прізвища, імені та по батькові, категорії, серії та номера посвідчення, місця реєстрації, ідентифікаційного номера.

Також разом із зазначеними відомостями до уповноваженого органу підприємства мають подавати графік відпусток громадян та розрахунок витрат для додаткової відпустки на наступний бюджетний рік.

Згідно з абзацами 6, 7 вказаного пункту уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що провадяться в установленому законодавством порядку. Одержану інформацію, подану підприємствами, підрозділи уповноваженого органу у разі потреби звіряють щодо правомірності нарахування виплат та компенсацій з відділами персоніфікованого обліку.

Проте судом встановлено, що вищевказані документи у періоди, за які здійснювалися компенсаційні виплати, до ОСОБА_1 Товариством взагалі не подавалися. Даний факт був також підтверджений поясненнями представників сторін у судовому засіданні 3 квітня 2013 року, про що було зазначено у протоколі судового засідання.

Так, під час даного судового засідання представник позивача ОСОБА_3 пояснив, що у встановлений Порядком строк відповідач в порушення приписів абзаців 1, 2 пункту 6 Порядку не надав ОСОБА_1 відомостей про підприємство та працюючих на ньому осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, а також не надав позивачу графіки відпусток громадян та розрахунки витрат для додаткової відпустки.

У свою чергу представник відповідача зазначив, що графіки відпусток та розрахунок витрат дійсно позивачу не надавалися. У той же час ОСОБА_1 були надані паспорти підприємства, які містять детальну інформацію про працюючих на підприємстві відповідача постраждалих осіб. Проте докази направлення Товариством та отримання ОСОБА_1 зазначених паспортів у відповідача відсутні.

Заперечуючи даний факт, представник позивача повідомив, що Товариство подало ОСОБА_1 свій паспорт лише у 2013 році.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 виплатило відповідачу спірну компенсацію лише на підставі наданих підприємством розрахунків та платіжних доручень і в порушення абзаців 6, 7 пункту 6 Порядку не перевірило інформацію щодо правомірності нарахування виплат та компенсацій, оскільки документи, визначені абзацами 1, 2 вищезазначеного пункту, в ОСОБА_1 взагалі були відсутні.

Слід також зазначити, що відповідно до абзацу 5 пункту 6 Порядку керівники підприємств несуть персональну відповідальність за своєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів.

До 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім'я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги (абзац 3 вказаного пункту).

Як вбачається з спірних розрахунків, керівником відповідача було внесено відомості про те, що додаткові відпустки, оплата яких підлягає компенсації ОСОБА_1, надавалися гр. ОСОБА_5 у вересні 2009 року та жовтні 2010 року, а гр. ОСОБА_6 у грудні 2009 року та травні 2010 року. У зазначені місяці відповідачем і були подані відповідні розрахунки до ОСОБА_1. Проте з витребуваних судом документів, зокрема з копій наказів керівника Товариства про відпустки, а також розрахункових листів і відомостей, вбачається, що гр. ОСОБА_5 додаткові відпустки були надані не у вересні 2009 року та жовтні 2010 року, а відповідно у липні 2009 року та вересні 2010 року. Гр. ОСОБА_6 отримав додаткові відпустки не в грудні 2009 року та травні 2010 року, а відповідно в листопаді 2009 року та березні 2010 року. Дані обставини фактично свідчать про пропуск Товариством строку, встановленого абзацом 3 пункту 6 Порядку.

Вказані факти також відображені в акті перевірки ОСОБА_1 від 31 травня 2012 року № 31/05/12. Дані правопорушення мали місце у 2009-2010 роках, однак були виявлені позивачем лише у 2012 році в результаті перевірки, проведеної на підставі плану проведення зустрічних перевірок, складеного заступником начальника ОСОБА_1 Боліщуком та затвердженого начальником ОСОБА_1 3 квітня 2012 року.

Зі змісту вищенаведеного акту вбачається, що Товариству було запропоновано повернути на рахунок ОСОБА_1 виплачену компенсацію в сумі 6 540 грн. 82 коп. Крім того, у матеріалах справи міститься копія претензії ОСОБА_1 від 24 вересня 2012 року № 08-6620, в якій також міститься вимога сплатити вищенаведену суму.

У той же час судом було встановлено, що, незважаючи на наведені факти, будь-яких заходів щодо притягнення керівника Товариства до персональної відповідальності за внесення неправдивих відомостей до вищезазначених документів з боку ОСОБА_1 вчинено не було.

Відтак, судом встановлено, що в порушення пункту 6 Порядку, керівником Товариства систематично та протягом тривалого часу вносилися неправдиві відомості в розрахунки, що подавалися позивачу для відшкодування. У свою чергу ОСОБА_1 здійснило виплату спірних сум за відсутності вчасно поданих відповідачем відомостей про підприємство та працюючих на ньому постраждалих осіб, а також графіків відпусток і розрахунків витрат для додаткової відпустки.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку, зокрема, надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність надсилання матеріалів справи № 918/81/13-г до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області для проведення досудового розслідування з метою встановлення і перевірки фактів, викладених у позовній заяві та матеріалах справи № 918/81/13-г, вирішення питання про наявність у діях посадових осіб ОСОБА_1 та Товариства ознак правопорушень, а також вирішення питання про притягнення винних осіб до відповідальності.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 86, ст. 79 ГПК України

УХВАЛИВ:

Направити матеріали справи № 918/81/13-г до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області для проведення досудового розслідування.

Суддя Є.В. Павленко