м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
міста Києва у складі судді Чебикіної
С.О., розглянувши справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»
до Дочірнього підприємства
«Будівельник» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про відшкодування
матеріальних збитків у розмірі 572 000, 00
грн., за участю представника позивача
не з'явився, відповідача - не з'явився,
У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача про
відшкодування матеріальних збитків у
вигляді втраченої вигоди у розмірі 572
000, 00 грн. у зв'язку з невиконанням
зобов'язань по договору користування
частиною фасаду будівлі № 01/09-13/1 від
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 04.12.2013 року.
Представники сторін у судове
засідання 18.12.2013 року не з'явились,
відповідач відзив на позов не надав,
про час і місце судового засідання
сторони були повідомлені належним
чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК
Враховуючи те, що нез'явлення
представників сторін не перешкоджає
розгляду справи по суті, а матеріали
справи є достатніми для вирішення
спору в даному судовому засіданні, суд
вважає за можливе розглянути позов за
відсутності представників сторін, за
наявними у справі матеріалами згідно з
вимогами статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає,
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Предметом спору у даній справі є
вимоги позивача про стягнення 572 000, 00
грн. матеріальних збитків у вигляді
втраченої вигоди за договором
користування частиною фасаду будівлі
№ 01/09-13/1 від 16.08.2013 року на підставі ст. 22
ЦК України, ст. 224 та ч.1 ст. 225 ГК України.
Судом встановлено, що 16.08.2013 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»
(сторона-2) та Дочірнім підприємством
«Будівельник» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (сторона-1) було укладено
договір користування частиною фасаду
будівлі № 01/09-13/1, за умовами якого
сторона-1 (відповідач) передала, а
сторона-2 (позивач) прийняла в строкове
платне користування частину
зовнішнього фасаду будівлі (об'єкт),
визначену умовами цього договору, що
розташована за адресою м. Київ, вул.
Луначарського, 2, що зазначена в додатку
№ 1 до даного договору (п.п.2.1., 2.2.
Відповідно до п. 2.3. договору об'єкт
надається у користування з метою
розміщення на ньому зовнішньої реклами
у відповідності до напрямів
господарської діяльності позивача
строком на 1 (один) рік (п. 3.1. договору).
21.08.2013 року сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору,
відповідно до якої було досягнуто
згоди, що плата за користування
об'єктом в період розміщення на ньому
рекламної інформації, складає 35 000, 00
грн., з урахуванням ПДВ.
23.08.2013 року між позивачем
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Даіга М» - (Замовник)
укладено договір №23-08Рк на проведення
рекламної кампанії на спеціальних
конструкціях (брандмауер).
29.08.2013 року позивач направив
відповідачу листа з повідомленням, що
на 15 вересня 2013 року заплановано
розміщення рекламної інформації на
фасаді будівлі та проханням надати
можливість для розміщення рекламної
10.09.2013 року позивач звернувся з
листом-повідомленням до ТОВ «Діага М»
про неможливість потрапити на об'єкт,
що належить відповідачеві.
12.09.2013 року відповідач направив лист
позивачу про дострокове розірвання дії
договору на підставі п. 5.1.6.5. договору,
в якому сторонами обумовлено право
розірвання у разі відсутності
рекламної інформації в місці її
розміщення протягом 2-х місяців, про що
сторона-1 повідомляє сторону-2 за 30
календарних днів до дати такого
Враховуючи вищезазначене, позивач
звернувся до суду із вимогою
відшкодування матеріальних збитків у
вигляді втраченої вигоди у розмірі 572
000, 00 грн. у зв'язку з невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань по
Відповідно до частини 2 статті 22
Цивільного кодексу України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.
Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафна санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
Таким чином, юридичною підставою для
усіх видів цивільно-правової чи
господарсько-правової
відповідальності є наявність певних
умов, що у своїй сукупності утворюють
склад цивільного (господарського)
правопорушення. Необхідними умовами
цивільно-правової та
господарсько-правової
відповідальності за загальним
правилом є: протиправна поведінка, дія
чи бездіяльність особи, шкідливий
результат такої поведінки (збитки),
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою, вина
правопорушника. Перші три елементи
розглядаються як об'єктивні умови
відповідальності, доведення наявності
на яких покладається на кредитора.
Четвертий складовий елемент
правопорушення - вина є суб'єктивною
умовою цивільно-правової
відповідальності особи, яка порушила
зобов'язання. Тому кредитор має довести
не лише розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, але й сам факт
порушення боржником його обов'язку та
причинний зв'язок між цим порушення і
шкодою. Навпаки, щоб звільнитись від
відповідальності, боржник має довести
відсутність своєї вини.
Отже, умовами відповідальності у
вигляді відшкодування збитків є
встановлення факту їх наявності,
порушення стороною зобов'язання та
причинний зв'язок між порушеннями
зобов'язання і завданими збитками. При
цьому на кредитора покладається
обов'язок доведення факту порушення
зобов'язання, наявності збитків і їх
розміру та причинно-наслідкового
зв'язку між порушенням зобов'язання й
понесеними збитками.
Частина 1 статті 33 ГПК України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Однак, позивач не надав суду доказів
спричинення відповідачем перешкод у
доступі позивачу до об'єкта договору та
наявності понесених витрат у зв'язку з
цим, а також доказів, які б свідчили про
наявність умов для покладення на
відповідача обов'язку відшкодування
матеріальних збитків у вигляді
втраченої вигоди у розмірі 572 000, 00 грн.,
і тому позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню, а тому в позові слід
Судові витрати згідно зі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -
Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 23.12.2013р.

Суддя
С.О. Чебикіна