ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" жовтня 2013 р.Справа № 5023/5477/12

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Сальнікова Г.І.

судді Жиляєв Є.М. Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Близнюкова А.І.

за участю представників сторін:

позивача (стягувача) - Кривошеєнко О.Ю. (довіреність від 08.07.2013 р.);

боржника (заявника) - не з'явився

розглянувши заяву ФОП ОСОБА_2 про заміну у виконавчому провадженні сторони її правонаступником за позовом ТОВ "Інтертранслогістик" (м. Харків)

до ФОП ОСОБА_2 (м. Харків)

про стягнення 114600,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.03.2013 р. по справі №5023/5477/12 позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранслогістик" збитки в розмірі 114600,00 грн. та 2292,00 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2013 р. у справі № 5023/5477/12 рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2013 р. у справі № 5023/5477/12 в частині стягнення з відповідача 114600,00 грн. збитків скасовано, і в цій частині прийнято нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранслогістик" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1147,00 грн. витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2013 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранслогістик" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2013 р. у справі № 5023/5477/12 задоволено, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2013 р. у справі №5023/5477/12 скасовано в частині відмови у стягненні 114600 грн., в іншій частині постанову залишено без змін, рішення господарського суду Харківської області від 19.03.2013 р. у справі №5023/5477/12 залишено без змін.

Ухвалою суду від 16.09.2013 р. призначено заяву боржника про заміну у виконавчому провадженні сторони її правонаступником до розгляду в судовому засіданні на 07.10.2013 року о 10:30 год.

04.10.13р. від відповідача (заявника) ФОП ОСОБА_2 надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

Ухвалою суду від 07.10.2013 р. розгляд заяви було відкладено на 21.10.2013 р.

Представник стягувача в судовому засіданні 21.10.2013 р. просив суд у задоволенні заяви боржника про заміну у виконавчому провадженні сторони її правонаступником відмовити.

Представник боржника (заявника) в судове засідання 21.10.2013 р. вдруге не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене судом до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та заяву ФОП ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості судова колегія вважає, що у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 25 ГПК України зазначене процесуальне правонаступництво, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Пунктом 1.4. Постанови від 26.12.2011 р. № 18 пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Якщо ж зміна найменування юридичної особи пов'язана зі зміною організаційно-правової форми юридичної особи (статті 104 - 108 Цивільного кодексу України), то йдеться про її реорганізацію, що потребує вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в частині третій статті 25 ГПК; крім того, про винесення відповідної ухвали зазначається в описовій частині рішення, прийнятого по суті справи.

Зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих чи інших обставин.

Так, 26.04.2006 р. Вищий господарський суд України у Постанові за справою № 20-9/-65, в мотивувальній частині якої зокрема зазначив, "….що в силу ст. 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або в ухвалі. Усі дії вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив…. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що уступка вимоги ТОВ іншій особі після порушення виконавчого провадження, суперечить закону, а спірний договір уступки вимоги є недійсним. (ухвалою ВСУ від 22.06.06 відмовлено у порушенні провадження з перегляду з перегляду вказаної постанови)".

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник - ФОП ОСОБА_2 взагалі не надав угоду про правонаступництво, угоди №1 про заміну сторони у зобов"язанні від 02.09.2013 року, стосовно договору №1201/П від 01.12.2006 р.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження того факту, що відбулось правонаступництво ТОВ "ВКП "Станкосервіс".

До того ж, 12.01.2006 р. Вищий господарський суд України прийняв постанову у справі № 5/109, в якій зокрема зазначив, що "…..виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України, та ЗУ "Про виконавче провадження". Стаття 25 ГПК України допускає заміну сторони у разі її вибуття у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні, але виключно з тієї підстави, коли це сталося внаслідок реорганізації підприємства. Оскільки уступка права вимоги від ЗАТ до СПД відбулася на стадії виконання рішення, колегія суддів вважає спірну угоду, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства (відмовлено в порушенні провадження з перегляду ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16.03.06)".

Крім того, 11.10.2005 р. Судова палата у господарських справах Верховного Суду України прийняла постанову, в якій зокрема зазначила, що виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та ЗУ "Про виконавче провадження".

Ст. 25 ГПК допускає заміну сторони у разі її вибуття у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні, але виключно з тієї підстави, коли це сталося внаслідок реорганізації підприємства. З правилами цієї статті кореспондуються положення ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи державної податкової служби. У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Задоволення вимоги після судового рішення може відбуватися як шляхом його добровільного виконання боржником, так і шляхом застосування державного примусу через державного виконавця. Право вимоги за яким винесено судове рішення вже є безспірним правом вимоги і саме в цьому полягає його сутність.

Також необхідно погодитись із твердженням Верховного Суду України про те, що ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" кореспондується зі ст. 25 ГПК України.

20.10.2006 р. Вищий господарський суд України видав Інформаційний лист Вищого господарського суду України № 01-8/2351. На питання, чи можливе процесуальне правонаступництво у разі наявності договорів переводу боргу чи відступлення права вимоги Вищий господарський суд України відповів: "якщо реорганізація підприємства чи організації - сторони у справі - не мала місця, то процесуальне правонаступництво про яке йдеться у статті 25 ГПК України, неможливе". В цьому питанні мова йде не лише про цесію, а й про перевід боргу. За роз'ясненнями суду перевід боргу також не може мати місця, оскільки процесом не передбачено порядок оформлення такого переводу на стадії судочинства.

В своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційний Суд України зокрема вказав: "відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Враховуючи викладене, заява ФОП ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 104-108, 512, 521 Цивільного кодексу України, статтями 25, 33, 75, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Головуючий суддя Сальнікова Г.І.

суддя Жиляєв Є.М.

суддя Макаренко О.В.