ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 грудня 2013 року Справа № 2-3/1835-2006
(2-31/1835-06)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Могил
С.К.,суддів:Владимиренко С.В.,
Добролюбової Т.В., Селіваненка В.П.,
Шевчук С.Р.,розглянувши
заявуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Чорноморье-К.С."про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 13.08.2013у
справі№2-3/1835-2006(2-31/1835-06)за
заявоюДержавної податкової інспекції
у м. Судак в Автономній Республіці Крим
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Вера"про
банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01.11.1998
порушено провадження по справі
№2-3/1835-2006 (2-31/1835-06) про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Вера", введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 14.01.2010
затверджено мирову угоду від 19.06.2009,
укладену між кредиторами та боржником,
провадження по справі про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Вера"
припинено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
28.11.2012 ухвалу Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 14.01.2010
скасовано, справу про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Вера" передано
на розгляд до Господарського суду
Автономної Республіки Крим.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.08.2013 постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Чорноморье-К.С."
звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
13.08.2013 у даній справі, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову,
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі ухвалу суду першої
інстанції від 14.01.2010, якою затверджено
мирову угоду від 19.06.2009, укладену між
кредиторами та боржником.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 01.08.2013
у справі №23/753-б, від 20.08.2013 у справі
№7/132-4/86 та від 28.08.2013 у справі
№5015/2687/11(21/35) мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія судів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце тоді, коли суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета і підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як убачається зі змісту постанови від
13.08.2013 у справі

№2-3/1835-2006(2-31/1835-06), про перегляд якої
подано заяву, Вищий господарський суд
України визнав обґрунтованими
висновки суду апеляційної інстанції
щодо скасування ухвали суду першої
інстанції, якою затверджено мирову
угоду, укладену кредиторами та
боржником, а справу передано на розгляд
до суду першої інстанції. При цьому суд
касаційної інстанції виходив з того, що
судом першої інстанції не перевірено
відповідність умов мирової угоди
чинному законодавству та дотримання
порядку її укладання. Крім того, судом
першої інстанції прийнято рішення про
права та обов'язки осіб, що не були
залучені до участі у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Вера".

Водночас у постанові від 01.08.2013 у справі
№23/753-б суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
затвердження мирової угоди, укладеної
боржником в особі керуючого санацією
та кредиторами, з огляду на встановлені
судами попередніх інстанцій обставин
справи стосовно того, що сторонами
дотриманий передбачений Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство) порядок укладення
мирової угоди, умови мирової угоди
чинному законодавству не суперечать ,
мирова угода містить всі визначені
Законом про банкрутство обов'язкові
умови, розгляд мирової угоди
господарським судом проведений
відповідно до статті 38 Закону про
банкрутство.

У постанові від 20.08.2013 у справі №7/132-4/86
Вищий господарський суд України
погодився з висновками суду першої
інстанції щодо визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, виходячи з встановлених
судом першої інстанції обставин справи
стосовно того, що комітет кредиторів,
скориставшись наданими йому
повноваженнями Законом про
банкрутство, прийняв рішення відхилити
план санації і звернутися до
господарського суду з клопотанням про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури. При
цьому, суд касаційної інстанції дійшов
даного висновку з огляду на те, що судом
першої інстанції враховано значний
розмір пасиву боржника, результати
аналізу господарської діяльності та
фінансового стану боржника,
відсутність затвердженого комітетом
кредиторів плану санації, наявність
відповідного клопотання комітету
кредиторів, та погодився з висновком
місцевого господарського суду про
неспроможність боржника відновити
свою платоспроможність та
задовольнити визнані судом вимоги
кредиторів не інакше як через
застосування ліквідаційної процедури.

Таким чином, наведені постанови не
підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки свідчать про
наявність у цих справах різних
фактичних обставин, на підставі яких
суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.08.2013 у справі №5015/2687/11(21/35),
ухвалу суду першої інстанції та
постанову суду апеляційної інстанції в
частині затвердження мирової угоди та
припинення провадження у справі (в
частині, що стосується доводів
заявника) скасовано, а справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції. Однак, прийняття
касаційною інстанцією постанови про
скасування судових рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення питання по суті, а тому на
відповідну постанову не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 статті 11116 ГПК України.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи №2-3/1835-2006(2-31/1835-06) до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Чорноморье-К.С." у
допуску справи №2-3/1835-2006(2-31/1835-06) до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяС.Могил Судді:
С.Владимиренко Т.Добролюбова
В.Селіваненко С.Шевчук