ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2013 р.
Справа № 918/1483/13

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця
Соломчука Дмитра Вікторовича

до Приватного підприємства
"Агропромислове приватне підприємство
"Мир"

про стягнення 29 257 грн. 55 коп.

Представники:

від позивача : Голубока Т.В.
довіреність від 27.10.2012р.

від відповідача : Мосійчук А.П.
довіреність від 04.04.2011р.

Фізична особа-підприємець Соломчук
Дмитро Вікторович звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом про стягнення з
Приватного підприємства
"Агропромислове приватне підприємство
"Мир" 26 346 грн. 02 коп.- 40% річних., 2 911 грн. 53
коп. - пені.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі
Договору № 02 від 25.07.2011р. він виконав на
користь відповідача роботи по збиранню
врожаю сільськогосподарських культур,
вартість яких останнім сплачена з
порушенням строків, визначених в
Договорі, а тому просить суд стягнути
на його користь 40 % річних та пеню,
встановлених п. 5.2 Договору за
прострочення термінів оплати
виконаних робіт.

29.10.2013р. відповідач подав відзив на
позов, в якому заперечує проти позовних
вимог та просить в задоволенні позову
відмовити. Крім того, від відповідача
надійшла заява про застосування судом
наслідків спливу строку позовної
давності щодо вимог про стягнення пені.

В судовому засіданні 30.10.2013р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав вказаних у
позовній заяві, представник
відповідача надав пояснення, які
співпадають з позицією, що викладена у
відзиві та заяві про застосування
строку позовної давності щодо
стягнення пені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.07.2011 року між позивачем
(виконавець) та відповідачем (замовник)
укладено договір № 02 про виконання
робіт по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур
(надалі-договір), за умовами якого
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати роботи по
збиранню врожаю сільськогосподарських
культур. Замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконавцю роботи
відповідно до умов даного договору.

Пунктом 4.3. договору сторони визначили,
що оплата робіт проводиться наступним
чином: у сумі 10 000,00 грн. - до 15.09.2011 року,
решта вартості виконаних та
неоплачених робіт оплачується
замовником протягом 14 днів з дати
підписання кожного акту приймання
виконаних робіт.

Виконавець роботи, обумовлені
договором, виконав, що підтверджується
Актом приймання виконаних робіт по
збиранню урожаю сільськогосподарських
культур від 09.09.2011 року на суму 37 521,00
грн., вартість яких у встановлений п. 4.3
Договору термін, відповідачем не
оплачена.

Як вбачається з рішення господарського
суду Рівненської області від 13.11.2012р. у
справі № 5019/1499/12, залученого до
матеріалів справи (а.с. 17-22), стягнення
заборгованості за надані позивачем
послуги в сумі 37 521,00 грн. згідно
Договору № 02 від 25.07.2011р. вже було
предметом судового розгляду, за
результатом якого вказану
заборгованість стягнуто з відповідача
у справі у примусовому порядку.

Крім того, під час судового розгляду
справи № 5019/1499/12 судом встановлено факт
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань в частині
своєчасної оплати за надані послуги по
збиранню врожаю.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 13.11.2012р. у
справі № 5019/1499/12 набуло законної сили
та передано позивачем на виконання до
органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 2 статті 35 ГПК
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Факт виконання робіт позивачем,
обумовлених Договором № 02 від 25.07.2011р.,
існування заборгованості у
відповідача в зазначеній сумі та
неналежне виконання (прострочення)
взятого на себе зобов'язання з боку
відповідача, встановлено рішенням
господарського суду у справі № 5019/1499/12,
а отже відповідно ст. 35 ГПК України, не
потребують додаткового підтвердження.

Статтею 611 ЦК України встановлені
правові наслідки порушення
зобов'язання, згідно якої у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 5.2 Договору сторони визначили,
що у випадку прострочення оплати
згідно даного договору, замовник
сплачує на користь виконавця пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми за кожен день
прострочення, а також проценти
відповідно до ст. 625 ЦК України у
розмірі 40 % річних.

Як встановлено під час судового
розгляду справи та вбачається і
зібраних у справі доказів,
заборгованість яка виникла на підставі
Договору, відповідачем сплачена під
час примусового виконання рішення
господарського суду Рівненської
області у справі №5019/1499/12 від 13.11.12р. Так
зокрема, згідно банківських виписок
від 30.05.2013р., відповідачем було сплачено
14 045 грн. 53 коп. з них 1 609 грн.50 коп. - в
рахунок погашення судового збору, а 12 436
грн. 03 коп. - в рахунок погашення
основної заборгованості (а.с. 15) та
08.07.2013р. відповідачем було сплачено 25 084
грн. 97 коп. в рахунок погашення основної
заборгованості (а.с. 16).

Враховуючи, що відповідач припустився
прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивач керуючись п. 5.2.
договору № 02 від 25.07.2011р. та на підставі
частини 2 статті 625 ЦК України,
нарахував відповідачу 40% річних в
розмірі 26 346 грн. 02 коп. за період з
16.09.2011р. по 07.07.2013р. (з відповідним
коригуванням суми заборгованості,
враховуючи дати погашення
заборгованості),

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, коли факт
прострочення виконання грошового
зобов'язання з боку відповідача
підтверджується зібраними у справі
доказами, а розмір процентів (40 %)
сторони самостійно визначили в
Договорі, суд перевіривши подані
позивачем розрахунки та період їх
нарахування, визнає позовні вимоги в
частині стягнення 26 346 грн. 02 коп.
процентів річних обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано
відповідачу пеню, передбачену п. 5.2
Договору за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання.

Згідно поданого розрахунку пеня
нарахована позивачем за період з
16.09.2011р. по 16.03.2012р., на суму 10 000 грн. 00
коп. яку позивач мав сплатити до 15.09.2011р.
та за період 24.09.2011р. - 24.03.2012р. на суму 27
521 грн. 00 коп. яку позивач мав сплатити
до 23.09.2011р.

Разом з тим, 29.10.2013р. від відповідача
надійшло клопотання про застосування
до спірних правовідносин (в частині
стягнення пені) строку позовної
давності, в порядку ст. 267 ЦК України,
відповідно до якого останній просить
суд відмовити в задоволенні позову за
спливом строку позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 258 ЦК
України, для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Частинами 3, 4, 5 статті 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи, що до
вимог про стягнення неустойки чинним
законодавством встановлено скорочений
строк позовної давності (один рік), який
станом на день розгляду справи сплинув
і відповідачем до прийняття рішення у
справі заявлено про застосування
наслідків, передбачених ст. 267 ЦК
України, суд в частині позовних вимог
про стягнення 2911 грн. 53 коп. пені
відмовляє.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України, судовий збір у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
Агропромислового приватного
підприємства "Мир" (35425, Рівненська
область, Гощанський район, с. Чудниця,
вул. Перемоги, 9, ) на
користь Фізичної особи - підприємця
Соломчука Дмитра Вікторовича (33002, м.
Рівне, вул. Приходька, 46/2, код ) 26 346
грн. 02 коп. - 40 % річних та 1 549 грн. 29 коп.
витрат по сплаті судового збору .

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено "04" листопада 2013
року

Суддя
Романюк Р.В.