м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ,
до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
про зобов'язання направити суму у
розмірі 30% чистого прибутку Товариства
за 2012 рік до Державного бюджету України
Головуючий суддя Любченко М.О.
Суддя Босий В.П.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Сидорченко В.В. - по дов.
від відповідача: Белячкова О.В. - по дов.
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ
звернувся до господарського суду
м.Києва з позовною заявою до
відповідача, Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» направити
суму в розмірі 30% чистого прибутку
товариства за 2012 рік до Державного
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на ті обставини, що
Публічне акціонерне товариство
«УКРТРАНСГАЗ» підпадає під дію ч.5 ст.11
Закону України «Про управління
об'єктами державної власності», а тому
в силу ст.58 Закону України «Про
акціонерні товариства» відповідач
зобов'язаний виконати рішення №3 від
30.04.2013р. акціонера та направити суму у
розмірі 30% чистого прибутку товариства
за 2012 рік до Державного бюджету
України. Крім того, на думку позивача,
вказаний обов'язок відповідача
встановлений постановою №702 від
12.05.2007р. Кабінету Міністрів України.
13.11.2013р. проти задоволення позову
заперечив, виходячи з того, що на
відповідача не поширюється дія ч.5 ст.11
Закону України «Про управління
об'єктами державної власності»,
оскільки корпоративні права відносно
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» належать Публічному
акціонерному товариству «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», проте не державі. Відповідач
просив суд залишити позов без
задоволення з огляду на те, що рішення
№3 від 30.04.2013р. Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» не відповідає положенням ч.5
ст.11 Закону України «Про управління
об'єктами державної власності».
Враховуючи, що у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, за висновками суду, справа може
бути розглянута по суті за наявними у
ній документами відповідно до вимог
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України в судовому засіданні
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив:
На виконання розпорядження №360-р від
13.06.2012р. Кабінету Міністрів України
«Про реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» та наказу №530 від
18.07.2012р. Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України «Про
реорганізацію Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» було припинено діяльність
Дочірньої компанії «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» внаслідок
реорганізації шляхом перетворення в
Публічне акціонерне товариство
Відповідно до п.1.2 статуту Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
відповідач є правонаступником усіх
майнових та немайнових прав та
обов'язків Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
Згідно п.1.5 статуту відповідача
засновником Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» є Публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
Пунктом 4.1 вказаного статуту визначено,
що одноосібним засновником та
акціонером Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» є
Національна акціонерна компанія
Загальні збори акціонерів відповідача,
єдиним акціонером якого є позивач,
рішенням №3 від 30.04.2013 постановили:

1) затвердити річний звіт і баланс
Товариства за 2012 рік;

2) затвердити такий розподіл чистого
прибутку Товариства за 2012 рік:

2.1) на виплату дивідендів направити
суму у розмірі 30% чистого прибутку
Товариства за 2012 рік; решту чистого
прибутку Товариства за 2012 рік (70%)
направити на розвиток виробництва;

2.2) виплату дивідендів вирішено
провести відповідно до частини 5 статті
11 Закону України «Про управління
об'єктами державної власності».

Датою складання переліку осіб, які
мають право на отримання дивідендів,
визначено 01.05.2013р.

За змістом позовної заяви, Публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» зазначає, що вказане рішення
загальних зборів акціонерів від
30.04.2013р. станом на дату пред'явлення
позову не виконано. На лист позивача
щодо негайного виконання рішення
загальних зборів акціонерів від
30.04.2013р. та повідомлення причин
порушення строку сплати дивідендів,
встановленого ч.5 ст.11 Закону України
«Про управління об'єктами державної
власності», відповідачем повідомлено,
що ч.5 ст.11 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності» не поширює свою дію на
Публічне акціонерне товариство
«УКРТРАНСГАЗ».

Згідно з абз.1 ч.5 ст.11 Закону України
«Про управління об'єктами державної
власності» господарська організація, у
статутному капіталі якої є
корпоративні права держави, за
підсумками календарного року
зобов'язана спрямувати частину чистого
прибутку на виплату дивідендів згідно
з порядком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до абз.4-5 ч.5 ст.11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» господарські
товариства, у статутному капіталі яких
є корпоративні права держави, до 1
травня року, що настає за звітним,
приймають рішення про відрахування не
менше 30 відсотків чистого прибутку на
виплату дивідендів. Господарські
товариства, у статутному капіталі яких
є корпоративні права держави,
сплачують до Державного бюджету
України дивіденди у строк не пізніше 1
липня року, що настає за звітним,
нараховані пропорційно розміру
державної частки (акцій, паїв) у їх
статутних капіталах.

За змістом п.1 ч.2 ст.55 Господарського
кодексу України господарськими
організаціями є юридичні особи,
створені відповідно до Цивільного
кодексу України, державні, комунальні
та інші підприємства, створені
відповідно до цього Кодексу, а також
інші юридичні особи, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку.

Частиною 1 статті 79 Господарського
кодексу України визначено, що
господарськими товариствами
визнаються підприємства або інші
суб'єкти господарювання, створені
юридичними особами та/або громадянами
шляхом об'єднання їх майна і участі в
підприємницькій діяльності товариства
з метою одержання прибутку. У випадках,
передбачених цим Кодексом,
господарське товариство може діяти у
складі одного учасника.

Згідно з ч.1 ст.167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному капіталі (майні)
господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Пунктом 8 ч.1 ст.2 Закону України «Про
акціонерні товариства» визначено, що
корпоративними правами є сукупність
майнових і немайнових прав акціонера -
власника акцій товариства, які
випливають з права власності на акції,
що включають право на участь в
управлінні акціонерним товариством,
отримання дивідендів та активів
акціонерного товариства у разі його
ліквідації відповідно до закону, а
також інші права та правомочності,
передбачені законом чи статутними
документами.

Відповідно до ст.172 Господарського
кодексу України відносини, пов'язані з
управлінням корпоративними правами
держави, регулюються Законом України
«Про управління об'єктами державної
власності», іншими законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них.

Статтею 3 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності» визначено, що корпоративні
права держави - це корпоративні права,
що належать державі у статутних
капіталах господарських організацій.

Відповідно до ч.1 ст.87 Господарського
кодексу України сума вкладів
засновників та учасників
господарського товариства становить
статутний капітал товариства.

Вищезазначені положення чинного
законодавства України свідчать про те,
що господарське товариство вважається
таким, що має у статутному капіталі
корпоративні права держави, лише у
випадку, якщо держава є акціонером
(учасником) такого товариства та їй
належать акції (частки, паї) у
статутному капіталі такого
господарського товариства.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно з п.1 Постанови №747 від 25.05.1998р.
Кабінету Міністрів України було
утворено Національну акціонерну
компанію «Нафтогаз України» у формі
відкритого акціонерного товариства.

Частиною 2 ст.80 Господарського кодексу
України встановлено, що акціонерним
товариством є господарське товариство,
яке має статутний капітал, поділений на
визначену кількість акцій однакової
номінальної вартості, і несе
відповідальність за зобов'язаннями
тільки майном товариства, а акціонери
несуть ризик збитків, пов'язаних із
діяльністю товариства, в межах
вартості належних їм акцій.

Згідно з положеннями ст.152 Цивільного
кодексу України, ст.3 Закону України
«Про акціонерні товариства»
акціонерне товариство - це
господарське товариство, статутний
капітал якого поділено на визначену
кількість часток однакової
номінальної вартості, корпоративні
права за якими посвідчуються акціями.

Акцією є іменний цінний папір, який
посвідчує майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств і законодавством про
інститути спільного інвестування (ч.1
ст.6 Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок»).

Відповідно до ч.7 ст.6 Закону України
«Про цінні папери та фондовий ринок»
прості акції надають їх власникам
право на отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів, на участь в управлінні
акціонерним товариством, на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації та інші права,
передбачені законом, що регулює
питання створення, діяльності та
припинення акціонерних товариств.
Прості акції надають їх власникам
однакові права.

За змістом ч.1 ст.115 Цивільного кодексу
України, ст.85 Господарського кодексу
України господарське товариство є
власником майна, переданого йому у
власність засновниками і учасниками як
внески; продукції, виробленої в
результаті господарської діяльності
товариства; доходів, одержаних від
господарської діяльності товариства;
іншого майна, набутого товариством на
підставах, не заборонених законом.

Статтею 155 Цивільного кодексу України
встановлено, що статутний капітал
акціонерного товариства утворюється з
вартості вкладів акціонерів, внесених
внаслідок придбання ними акцій.

Таким чином, за висновками суду,
акціонерне товариство як суб'єкт
господарювання утворюється на
майновій основі, що складається з
вкладів акціонерів у його статутний
капітал, а відтак таке майно належить
самому акціонерному товариству на
праві власності. Засновники
акціонерного товариства з моменту
передачі товариству майнових внесків
перестають бути власниками майна, що
становить їх внески, здобуваючи у
власність замість цього майна акції,
емітовані товариством та, відповідно,
корпоративні права щодо управління
товариством.

Згідно з п.21 статуту Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» засновником позивача є
держава в особі Кабінету Міністрів
України.

Відповідно до п.22 статуту зазначеного
господарського товариства акціонерами
позивача є держава в особі
Мінпаливенерго - до прийняття в
установленому порядку рішення про
приватизацію пакета акцій позивача та
в особі Фонду державного майна - після
передачі йому пакета акцій позивача,
визначеного для продажу згідно з
рішенням про приватизацію.

За змістом п.п.27, 28, 29 статуту Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» майно товариства складається
з основних засобів, обігових коштів,
акцій (часток, паїв) у статутному
(складеному) капіталі господарських
товариств, а також інших активів,
відображених у його бухгалтерському
балансі. Майно компанії формується за
рахунок: майна, переданого засновником;
кредитів, позик; доходів, отриманих у
результаті провадження господарської
діяльності; дивідендів за акціями, які
належать компанії; продукції,
виробленої у результаті провадження
господарської діяльності; коштів,
майнових і немайнових прав, цінних
паперів, іншого майна, що надходять від
оплати акцій; доходів, отриманих від
реалізації цінних паперів; надходжень
від провадження господарської
діяльності дочірніх підприємств;
іншого майна, набутого на законних
підставах. Здійснюючи право власності,
позивач володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном і
вчиняє стосовно нього будь-які дії, що
не суперечать закону та меті його
діяльності.

Пунктом 30 статуту позивача
передбачено, що Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
використовує державне майно, яке не
підлягає приватизації, відповідно до
законодавства. Майно, що є державною
власністю і надане Національній
акціонерній компанії «Нафтогаз
України» у користування, включається
до її активів.

У зв'язку з цим, судом встановлено, що
оскільки Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» є
акціонерним товариством, 100% акцій
якого належить державі, то держава,
набувши корпоративні права, має право
брати участь в управлінні Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» та отримувати дивіденди від
її діяльності. Однак, при цьому,
власником майна, яке передано до
статутного капіталу Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», є позивач, а не держава, окрім
майна, яке передано державою у
користування і не увійшло до
статутного капіталу товариства.

Відповідно до п.1.5 статуту Публічного
акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», затвердженого
установчими зборами відповідача
згідно з рішенням від 25.12.2012р.,
засновником відповідача є Публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України».

Статутний капітал відповідача
становить 6 494 611 600 грн. Статутний
капітал поділено на 6 494 611 600 простих
іменних акцій номінальною вартістю 1
грн. кожна.

Як зазначалось, згідно п.1.2 статуту
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» товариство є
правонаступником усіх майнових та
немайнових прав і обов'язків Дочірньої
компанії «Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України». Пунктом 4.1 статуту Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
визначено, що засновником та
одноосібним акціонером Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
є Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України».

Відповідно до п.п.5.1, 5.2 статуту
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» майно товариства
становлять виробничі та невиробничі
фонди, а також інші цінності, вартість
яких відображається у самостійному
балансі товариства. Відповідач є
власником: майна, переданого йому
засновником та акціонерами у власність
як вклад до статутного капіталу;
продукції, виробленої і придбаної
товариством в результаті
господарської діяльності; надходжень
від господарської діяльності
(одержаних доходів) та іншого майна,
набутого на підставах, що не заборонені
чинним законодавством України.

Викладені обставини та матеріали
справи свідчать про те, що майно, яке
передане позивачем до статутного
капіталу відповідача, а також майно,
яке придбане, виготовлене та отримане
Публічним акціонерним товариством
«УКРТРАНСГАЗ» з інших джерел (в тому
числі, набуте внаслідок
правонаступництва) є власністю
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», а Національній
акціонерній компанії «Нафтогаз
України», в свою чергу, належать
корпоративні права у статутному
капіталі Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ».

При цьому, судом встановлено, що
корпоративні права відносно
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» належать саме
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України», а не державі,
оскільки Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» передала
до статутного капіталу Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
майно, яке набуте позивачем у власність
внаслідок його створення.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у статутному
капіталі Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» наявні
корпоративні права виключно
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», а відтак Публічне
акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ»
не є господарською організацію чи
товариством, у статутному капіталі
якої є корпоративні права держави.

Отже, на Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ» не
поширюється дія ч.5 ст.11 Закону України
«Про управління об'єктами державної
власності» та, відповідно, у
відповідача відсутній обов'язок
приймати рішення про відрахування не
менше 30% чистого прибутку товариства на
виплату дивідендів та сплачувати такі
дивіденди до Державного бюджету
України.

В свою чергу, доводи позивача про те, що
держава є власником корпоративних прав
відповідача, а позивач лише здійснює
управління корпоративними правами
стосовно Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» за
погодженням з Міністерством
енергетики та вугільної промисловості
України, є безпідставними та не
ґрунтуються на матеріалах справи і
нормах чинного законодавства.

Також, за висновками суду, не
поширюється на Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ» і дія
абзаців 3, 6 ч. 5 ст.11 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності».

Так, згідно з абз.3 ч.5 ст.11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» господарськими
товариствами енергетичної галузі, 100
відсотків акцій (часток, паїв) яких
знаходяться у статутних капіталах
господарських товариств, акціонером
яких є держава і володіє в них
контрольним пакетом акцій, чистий
прибуток, з якого розраховуються та
сплачуються дивіденди, зменшується на
суму цільових коштів (обсяг
інвестиційної складової), що надійшли у
складі тарифу і спрямовуються на
виконання інвестиційних проектів,
рішення щодо яких приймаються
Кабінетом Міністрів України, та на
обсяг повернення кредитних коштів (у
складі тарифу), що були запозичені для
фінансування капітальних вкладень на
будівництво (реконструкцію,
модернізацію) об'єктів згідно з
відповідними рішеннями Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до абз.6 ч.5 ст.11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» господарські
товариства, 50 і більше відсотків акцій
(часток, паїв) яких знаходяться у
статутних капіталах господарських
товариств, частка держави в яких
становить 100 відсотків, сплачують
дивіденди безпосередньо до Державного
бюджету України у строк не пізніше 1
липня року, що настає за звітним, у
розмірі базових нормативів
відрахування частки прибутку, що
спрямовується на виплату дивідендів,
але не менше 30 відсотків, пропорційно
розміру державної частки (акцій, паїв) у
статутних капіталах господарських
товариств, акціонером яких є держава і
володіє в них контрольним пакетом
акцій.

За визначенням ч.1 ст.87 Господарського
кодексу України статутний капітал
господарського товариства - це сума
вкладів засновників та учасників
господарського товариства, а згідно з
ч.1 ст.155 Цивільного кодексу України
статутний капітал акціонерного
товариства утворюється з вартості
вкладів акціонерів, внесених внаслідок
придбання ними акцій.

Пунктом 19 ч.1 ст.2 Закону України «Про
акціонерні товариства» встановлено, що
статутний капітал - це капітал
товариства, що утворюється з суми
номінальної вартості всіх розміщених
акцій товариства.

Частинами 1, 2 ст.86 Господарського
кодексу України передбачено, що
вкладами учасників та засновників
господарського товариства можуть бути
будинки, споруди, обладнання та інші
матеріальні цінності, цінні папери,
права користування землею, водою та
іншими природними ресурсами,
будинками, спорудами, а також інші
майнові права (включаючи майнові права
на об'єкти інтелектуальної власності),
кошти, в тому числі в іноземній валюті.
Вклад, оцінений у гривнях, становить
частку учасника та засновника у
статутному капіталі товариства.
Порядок оцінки вкладів визначається в
установчих документах господарського
товариства, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно з ч.2 ст.115 Цивільного кодексу
України вкладом до статутного
(складеного) капіталу господарського
товариства можуть бути гроші, цінні
папери, інші речі або майнові чи інші
відчужувані права, що мають грошову
оцінку, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону
України «Про акціонерні товариства»
оплата вартості акцій, що розміщуються
під час заснування акціонерного
товариства, може здійснюватися
грошовими коштами, цінними паперами
(крім боргових емісійних цінних
паперів, емітентом яких є засновник, та
векселів), майном і майновими правами,
нематеріальними активами, що мають
грошову оцінку.

В силу вищезазначених норм, суд
приходить до висновку, що вкладом до
статутного капіталу акціонерного
товариства, можуть бути, зокрема, акції
іншого акціонерного товариства, які
належать засновнику (акціонеру) на
праві власності.

При дослідженні та наданні оцінки
доказам, наявним в матеріалах справи,
судом було встановлено, що Указом №151/98
від 25.02.1998р. Президента України «Про
реформування нафтогазового комплексу»
Кабінету Міністрів України було
доручено здійснити заходи щодо
створення Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України».

На виконання вказаного указу
Президента України від 25.02.1998р.
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №747 від 25.05.1998р. «Про
утворення Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», якою
затверджено статут Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України».

24.07.1998р. Кабінетом Міністрів України
прийнято Постанову №1173 «Про
розмежування функцій з видобування,
транспортування, зберігання і
реалізації природного газу», пунктом 1
якої вирішено створити Дочірню
компанію «Укртрансгаз» з
транспортування та зберігання
природного газу, яка утворюється на
базі газотранспортних підприємств та
структурних підрозділів акціонерного
товариства «Укргазпром» з передачею
цій компанії у користування
розподільних газопроводів та споруд на
них, що належать підприємствам
Державної акціонерної компанії
«Укргаз».

25.08.1998р. наказом №20 Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» вирішено створити дочірню
компанію «Укртрансгаз» та призначено
її генерального директора.

28.08.1998р. Старокиївською районною
державною адміністрацією було
зареєстровано юридичну особу - Дочірню
компанію «Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», реєстраційний номер №04636 в
Реєстрі суб'єктів підприємницької
діяльності, свідоцтво про державну
реєстрацію серії А00 №028917.

06.11.1998р. Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» та
Державним комітетом нафтової, газової
та нафтопереробної промисловості
України було прийнято спільний наказ
№68/234 «Про реорганізацію Акціонерного
товариства «Укргазпром», яким було
визначено припинити діяльність
Акціонерного товариства «Укргазпром»
у зв'язку з його реорганізацією, шляхом
поділу та приєднання до дочірніх
компаній Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» з 01.01.1999р.,
у тому числі, до Дочірньої компанії
«УКРАТРАНСГАЗ» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» відповідних дочірніх
підприємств Акціонерного товарситва
«Укргазпром» (дочірніх підприємств
«Харківтрансгаз», «Київтрансгаз»,
«Львівтрансгаз», «Прикарпаттрансгаз»,
«Донбастрансгаз», «Черкаситрансгаз»,
«Укргазенергосервіс» та інших), а також
філій Акціонерного товариства
«Укргазпром», позбавивши їх статусу
юридичної особи, а також передати в
користування зазначеним компаніям усі
технічні засоби і майно, яке забезпечує
виробничу діяльність приєднаних
підприємств і філій.

Пунктом 8 наказу №68/234 від 06.11.1998р. було
визначено, що правонаступниками всіх
майнових прав та обов'язків
Акціонерного товариства «Укргазпром»
і реорганізованих підприємств, що
входять до його складу, є відповідні
дочірні компанії Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», в тому числі Дочірня компанія
«Укртрансгаз» в порядку, встановленому
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України», згідно з чинним
законодавством.

26.01.1999р. спільним наказом Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та Державного комітету
нафтової, газової та нафтопереробної
промисловості України пункт 8
спільного наказу №68/234 від 06.11.1998р.
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» та
Держнафтогазпрому «Про реорганізацію
Акціонерного товариства «Укргазпром»
було викладено в редакції, якою
визначено Національну акціонерну
компанію «Нафтогаз України»
правонаступником усіх майнових прав і
обов'язків Акціонерного товариства
«Укргазпром» з 01.01.1999 року.

31.05.1999р. Кабінетом Міністрів України
було прийнято Постанову №931 «Про
внесення змін і доповнень до постанови
Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р.
№747», якою постановлено передати до
статутного фонду Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» майно Акціонерного
товариства «Укргазпром» та його
дочірніх підприємств у зв'язку з їх
реорганізацією, а також визначено, що
правонаступником усіх майнових прав і
обов'язків Акціонерного товариства
«Укргазпром» та його дочірніх
підприємств є Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», яка
розподіляє між своїми дочірніми
компаніями майнові права і обов'язки
реорганізованих Акціонерного
товариства «Укргазпром» та його
дочірніх підприємств.

Судом встановлено, що в ході
реорганізації Акціонерного товариства
«Укргазпром» майно останнього та його
дочірніх підприємств було передане
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України» за актами
приймання-передачі та відповідними
передаточними балансами.

05.11.1999р. наказом №295 Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» «Про затвердження актів
приймання-передачі майна до статутного
фонду Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» та її
дочірніх компаній» станом на 01.01.1999р.
було затверджено акти
приймання-передачі майна від
підприємств та філій, що входили до
складу Акціонерного товариства
«Укргазпром», до статутного фонду
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» згідно з додатком 1
до цього наказу, а також затверджено
акти приймання-передачі майна, яке
належало підприємствам та філіям
Акціонерного товариства «Укргазпром»,
станом на 01.01.1999р. від Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» до статутного фонду Дочірньої
компанії «Укртрансгаз» згідно з
додатком 2 до цього наказу.

Таким чином, Дочірню компанію
«Укртрансгаз» було створено 28.08.1998р., а
статутний фонд Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» було сформовано 01.01.1999р.
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України».

Проаналізувавши вищезазначені
обставини, суд дійшов висновку, що
після створення Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», до її статутного капіталу
було передано майно, власником якого
була Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за наслідками
реорганізації Акціонерного товариства
«Укргазпром» та її дочірніх
підприємств. При цьому, державне майно,
що не підлягає приватизації, було
передано у користування Дочірньої
компанії «Укртрансгаз» від
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» відповідно до Угоди
№19/275 від 17.06.1999р. про використання
державного майна, яке не підлягає
приватизації, що укладена між
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» та Дочірньою
компанією «Укртрансгаз»
(правонаступником якої є Публічне
акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ»).

Зазначене підтверджується пунктом 2
Постанови №747 від 25.05.1998р. Кабінету
Міністрів України «Про утворення
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України»», за змістом якого
статутний фонд позивача формується
шляхом передачі до нього: 100 відсотків
акцій державних акціонерних товариств,
які утворюються на базі державних
підприємств, зазначених у додатку 1 до
цієї постанови, майно яких не підлягає
приватизації; пакетів акцій, залишених
у державній власності, відкритих
акціонерних товариств, зазначених у
додатку 2 до цієї постанови; майна
акціонерного товариства «Укргазпром»
та його дочірніх підприємств у зв'язку
з їх реорганізацією; майна Державної
акціонерної холдингової компанії
«Укргаз» у зв'язку з її ліквідацією;
акцій (часток, паїв), що належать
державі у статутному фонді
господарських товариств (підприємств),
згідно з додатком.

За таких обставин, господарський суд
приймає до уваги обґрунтовані
твердження відповідача про те, що
статутний капітал Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» було сформовано за рахунок
пакетів акцій та державного майна, в
тому числі майна, переданого до
статутного капіталу Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в ході реорганізації
Акціонерного товариства «Укргазпром»
та його дочірніх підприємств,
правонаступником якого визначено
Національну акціонерну компанію
«Нафтогаз України». Зазначене майно
передане згідно з наказом №295 від
05.11.1999р. Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» «Про
затвердження актів приймання-передачі
майна до статутного фонду Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та її дочірніх компаній». В
свою чергу, Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» як
засновником передано до статутного
капіталу Дочірньої компанії
«Укртрансгаз» частину майна,
одержаного Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» на
підставах, що визначені у п.2 Постанови
№747 від 25.05.1998р. Кабінету Міністрів
України, в тому числі майна, переданого
до статутного капіталу Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в процесі реорганізації
Акціонерного товариства «Укргазпром»
та його дочірніх підприємств.

Пунктом 9 Постанови №747 від 25.05.1998р.
Кабінету Міністрів України
встановлено, що 100 відсотків акцій
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», які випускаються
на величину її статутного фонду,
залишаються у державній власності до
прийняття в установленому порядку
рішення про їх продаж та питання
передачі до статутного фонду
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» державних пакетів
акцій інших акціонерних товариств, що
вирішується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності» управління об'єктами
державної власності - це здійснення
Кабінетом Міністрів України та
уповноваженими ним органами, іншими
суб'єктами, визначеними цим Законом,
повноважень щодо реалізації прав
держави як власника таких об'єктів,
пов'язаних з володінням, користуванням
і розпоряджанням ними, у межах,
визначених законодавством України, з
метою задоволення державних та
суспільних потреб.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності» об'єктами управління
державної власності є: майно, яке
передане казенним підприємствам в
оперативне управління; майно, яке
передане державним комерційним
підприємствам (далі - державні
підприємства), установам та
організаціям; майно, яке передане
державним господарським об'єднанням;
корпоративні права, що належать
державі у статутних капіталах
господарських організацій (далі -
корпоративні права держави); державне
майно, що забезпечує діяльність
Президента України, Верховної Ради
України та Кабінету Міністрів України;
державне майно, передане в оренду,
лізинг, концесію; державне майно, що
перебуває на балансі господарських
організацій і не увійшло до їх
статутних капіталів або залишилося
після ліквідації підприємств та
організацій; державне майно, передане в
безстрокове безоплатне користування
Національній академії наук України,
галузевим академіям наук; безхазяйне
та конфісковане майно, що переходить у
державну власність за рішенням суду.

Отже, з огляду на вищезазначені норми
чинного законодавства Кабінет
Міністрів України вправі передати до
статутного капіталу позивача лише ті
корпоративні права, які належать
державі у статутних капіталах
господарських організацій.

Матеріалами справи підтверджується
той факт, що на виконання розпорядження
№360-р від 13.06.2012р. Кабінету Міністрів
України «Про реорганізацію дочірніх
компаній Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» та наказу
№530 від 18.07.2012р. Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України «Про реорганізацію Дочірньої
компанії «Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» було припинено діяльність
Дочірньої компанії «Укртрансгаз»,
внаслідок реорганізації шляхом
перетворення в Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ».

При цьому, судом встановлено, що акції
відповідача державі не належать і до
статутного капіталу Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» державою не передавалися,
оскільки зазначені акції належать
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України» як самостійному
суб'єкту господарювання, який заснував
Публічне акціонерне товариство
«УКРТРАНСГАЗ».

За таких обставин, господарський суд
дійшов висновку, що у Кабінету
Міністрів України відсутні
повноваження передавати до статутного
капіталу Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» акції
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», оскільки зазначені
акції державі не належать і до
статутного капіталу позивача як
окремий вид майна державою не
передавалися. Такі акції належать
виключно Національній акціонерній
компанії «Нафтогаз України» як
самостійному суб'єкту господарювання,
який створив акціонерне товариство.

Тобто, акції Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» не
передавалися та не знаходяться у
статутному капіталі Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», у зв'язку з чим відповідач не
є господарським товариством, 50 і більше
відсотків акцій (часток, паїв) якого
знаходяться у статутному капіталі
господарського товариства, частка
держави в якому становить 100 відсотків.

Зазначений висновок ґрунтується також
на положеннях постанови №747 від 25.05.1998р.
Кабінету Міністрів України «Про
утворення Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України».

Так, зокрема, додатком №1 до вказаної
постанови затверджено Перелік
державних підприємств, на базі яких
утворюються державні акціонерні
товариства, 100 відсотків акцій яких
передаються до статутного фонду
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України». Додатком №2 до
даної постанови затверджено Перелік
відкритих акціонерних товариств,
пакети акцій яких залишені у державній
власності і передаються до статутного
фонду Національній акціонерній
компанії «Нафтогаз України». Також
Постановою №747 від 25.05.1998р. Кабінету
Міністрів України затверджено додаток
«Перелік господарських товариств
(підприємств), частина акцій (часток,
паїв) яких, що належить державі,
передається до статутного фонду
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України».

Судом з'ясовано, що в усіх
вищезазначених переліках відсутня як
Дочірня компанія «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», так і Публічне
акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що дія абзаців 3, 6 ч.5 ст.11
Закону України «Про управління
об'єктами державної власності» не
поширюється на Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ», оскільки в
статутному капіталі Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» відсутні акції Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
(та Дочірньої компанії «Укртрансгаз»
до реорганізації), а відтак у позивача
як єдиного акціонера відповідача
відсутній обов'язок приймати рішення
про відрахування не менше 30% чистого
прибутку на виплату дивідендів, а у
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» відсутній обов'язок
сплачувати такі дивіденди до
Державного бюджету України. Зазначене
спростовує в повному обсязі твердження
позивача відносно того, що відповідач
підпадає під дію ч.5 ст.11 Закону України
«Про управління об'єктами державної
власності».

Таким чином, рішення №3 від 30.04.2013р.
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» не відповідає ч.5
ст.11 Закону України «Про управління
об'єктами державної власності»,
оскільки зазначена норма не поширює
свою дію на Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ».

Господарський суд також не приймає до
уваги посилання позивача на норми
Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» та положення
Порядку проведення Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами державного
фінансового аудиту окремих
господарських операцій, що
затверджений Постановою №506 від
20.05.2009р. Кабінету Міністрів України як
на доказ того, що Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ» є державним
підприємством.

Так, зі змісту статті 2 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» вбачається, що головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Таким чином, Публічне акціонерне
товариством «УКРТРАНСГАЗ» підпадає
під дію зазначеного Закону України як
підприємство, яке використовує
державне майно. Використання
зазначеного майна здійснюється на
підставах, визначених Угодою №19/275 від
17.06.1999р. про використання державного
майна, яке не підлягає приватизації, що
укладена між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» та
Дочірньою компанією «Укртрансгаз».

Крім того, пунктом 3 Порядку проведення
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами державного
фінансового аудиту окремих
господарських операцій, затвердженого
Постановою №506 від 20.05.2009р. Кабінету
Міністрів України, було передбачено, що
основним завданням операційного
аудиту є сприяння забезпеченню
суб'єктами господарювання законного та
ефективного використання державних чи
комунальних коштів та/або майна, інших
активів держави, правильності ведення
бухгалтерського обліку, складення
достовірної фінансової звітності.

Отже, зазначений вище Порядок
поширюється на підприємства, які є
балансоутримувачами державного майна,
яким є і Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ» (до
реорганізації - Дочірня компанія
«Укртрансгаз»).

При цьому, Постанова №506 від 20.05.2009р.
Кабінету Міністрів України, якою було
затверджено Порядок проведення
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами державного
фінансового аудиту окремих
господарських операцій, втратила
чинність, на підставі Постанови №1182
від 19.12.2012р. Кабінету Міністрів України
«Про визнання такими, що втратили
чинність, деяких постанов Кабінету
Міністрів України з питань проведення
державного фінансового аудиту окремих
господарських операцій».

Таким чином, посилання позивача на
зазначені вище нормативні акти щодо
державного фінансового контролю, в
якості обґрунтування позовних вимог,
не приймаються до уваги судом.

Суд також приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
тверджень позивача щодо приналежності
корпоративних прав Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
державі у зв'язку з забороною
приватизації вказаного товариства
Законом України «Про трубопровідний
транспорт», зважаючи на наступне.

Частиною 5 ст.7 Закону України «Про
трубопровідний транспорт»
встановлено, що приватизація державних
підприємств, дочірніх підприємств
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», що провадять
діяльність з транспортування
магістральними трубопроводами і
зберігання у підземних газосховищах,
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», а також
підприємств, установ, організацій,
утворених внаслідок їх реорганізації,
забороняється.

Вказані норми Закону України «Про
трубопровідний транспорт» чітко
розмежовують поняття «державні
підприємства» та «дочірні
підприємства Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», а також
підприємства, установи, організації,
утворені внаслідок їх реорганізації»,
та виділяють останні як самостійну
групу підприємств, що не мають ознак
державних, та правовий статус яких
визначається чинним законодавством
України, зокрема Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України та установчими документами
таких підприємств.

Як було встановлено судом, єдиним
власником, засновником та акціонером
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» є Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», а
корпоративні права держави у
статутному капіталі Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
відсутні. Отже, заборона приватизації
дочірніх підприємств Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» згідно з ч.5 ст.7 Закону України
«Про трубопровідний транспорт» жодним
чином не встановлює приналженість
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» до державної власності,
а правой статус відповідача
визначається чинним законодавством
України та установчим документом -
статутом Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ».

Крім того, відповідач не є
підприємством, яке включене до
Переліку об'єктів права державної
власності, що не підлягають
приватизації, згідно з додатком 1 до
Закону України «Про перелік об'єктів
права державної власності, що не
підлягають приватизації».

Також не приймаються судом до уваги
посилання позивача на положення Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності», зокрема ст.3 та
п.18 ч.2 ст.5 вказаного Закону України, в
підтвердження того, що Публічне
акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» є
державною господарською організацією.

Як було встановлено судом,
корпоративні права держави у
статутному капіталі Публічного
акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ»
відсутні, а відповідач не є державною
господарською організацією, з підстав,
про які було зазначено вище.

При цьому, матеріалами справи
підтверджується той факт, що Публічне
акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ»
не є ані державним комерційним або
казенним підприємством, ані
господарським товариством, у
статутному капіталі якого більше 50
відсотків акцій належить державі
(оскільки акції належать Національній
акціонерній компанії «Нафтогаз
України»), ані суб'єктом
господарювання, засновником якого є
Кабінет міністрів України (оскільки
засновником є господарюючий суб'єкт -
Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»). У статутному
капіталі Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» відсутня
будь-яка частка державного майна.

Об'єктом управління державної
власності у майні Публічного
акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», яке визначено ст.3
Закону України «Про управління
об'єктами державної власності», є інший
об'єкт, а саме державне майно, що
перебуває на балансі господарських
організацій і не увійшло до їх
статутних капіталів (абзац 8 ч. 1 ст. 3
вказаного Закону України).

Пунктом 3 Постанови №747 від 25.05.1998р.
Кабінету міністрів України «Про
утворення Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
передбачено затвердження переліку
майна, яке використовується для
забезпечення транспортування,
зберігання та розподілу нафти,
нафтопродуктів і природного газу і яке
відповідно до законодавства не
підлягає приватизації та передається
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України» у користування.
Додатком 3 до вказаної Постанови № 747
від 25.05.1998р. визначено перелік такого
майна, до якого, зокрема, відносяться
магістральні газонафтопроводи та
споруди на них.

Відповідно до Угоди №76 від 04.02.1999р. про
використання державного майна, яке не
підлягає приватизації, що укладена між
Фондом державного майна України та
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України», остання прийняла
на себе зобов'язання щодо виконання
функцій оперативного управління
державним майном, яке не підлягає
приватизації, знаходиться на балансі і
не увійшло до статутного фонду
підприємств, що входять до складу
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», в тому числі, щодо
магістральних газопроводів, які
передані державою в користування
Національній акціонерній компанії
«Нафтогаз України».

При реорганізації Акціонерного
товариства «Укргазпром», згідно з
спільним наказом №68/234 від 06.11.1998р.
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» та Державного
комітету нафтової, газової та
нафтопереробної промисловості
України, об'єкти трубопровідного
транспорту (магістральні трубопроводи,
споруди на них, тощо), були передані в
користування позивачу відповідно до
Угоди №76 від 04.02.1999р. про використання
державного майна, яке не підлягає
приватизації, що укладена між Фондом
державного майна України та
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України».

За таких обставин Дочірня компанія
«Укртрансгаз» прийняла від
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» у користування
державне майно (усі технічні засоби і
майно, яке забезпечує виробничу
діяльність приєднаних підприємств і
філій), яке не підлягає приватизації, до
складу якого, в тому числі, віднесено
магістральні газопроводи та споруди на
них та інше майно Акціонерного
товариства «Укргазпром». Зазначені
об'єкти трубопровідного транспорту
були передані в користування
відповідачу відповідно до Угоди №19/275
від 17.06.1999р. про використання
державного майна, яке не підлягає
приватизації, що укладена між
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» та Дочірньою
компанією «Укртрансгаз»
(правонаступником якої є Публічне
акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ»).

При цьому, п.1.1 ст.1 зазначеної вище
Угоди №19/275 від 17.06.1999р. було
встановлено, що Національна акціонерна
компанієя «Нафтогаз України» передає,
а Дочірня компанія «Укртрансгаз»
приймає на себе зобов'язання щодо
виконання функцій управління та
користування державним майном, яке не
підлягає приватизації, знаходиться на
балансі і не увійшло до статутних
фондів підприємств, що входять до
складу Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» та філій
Дочірньої компанії «Укртрансгаз».

Відповідно до Методики проведення
інвентаризації об'єктів державної
власності, що затверджена Постановою
№1121 від 30.11.2005р. Кабінету Міністрів
України, Публічне акціонерне
товариство «УКРТРАНСГАЗ» щорічно
проводить інвентаризацію державного
майна станом на 31 грудня.

Протоколом від 18.03.2013р. засідання
Центральної робочої комісії
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» було затверджено
результати інвентаризації державного
майна, яке не увійшло до статутного
капіталу і обліковується на балансі
товариства станом на 31.12.2012р.

Відповідно до результатів зазначеної
інвентаризації, на балансі (в
користуванні) Публічного акціонерного
товариства «УКРТРАНСГАЗ» перебуває 33112
інвентарних одиниць (об'єктів
трубопровідного транспорту),
залишковою вартістю 12 363 802 118 грн.
Зазначене майно не входить до
статутного капіталу Публічного
акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», обліковується на його
балансі та не підлягає відчуженню;
власником переданого майна
залишається держава.

У зв'язку з цим, суд приходить до
висновку, що об'єктом управління
державної власності стосовно
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» згідно з Законом України
«Про управління об'єктами державної
власності» є державне майно, яке
перебуває на балансі господарських
організацій і не увійшло до їх
статутних капіталів або залишилося
після ліквідації підприємств та
організацій (абзац 8 ч.1 ст.3 Закону
Украни «Про управління об'єктами
державної власності»), яке було
передано Дочірній компанії
«Укртрансгаз» від Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» відповідно до Угоди №19/275 від
17.06.1999р. про використання державного
майна, що укладена між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» та Дочірньою компанією
«Укртрансгаз».

Також суд вважає помилковими посилання
позивача на Порядок формування та
реалізації дивідендної політики
держави, що затверджений Постановою
№702 від 12.05.2007р. Кабінету Міністрів
України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 Порядку формування та
реалізації дивідендної політики
держави, який затверджений Постановою
№702 від 12.05.2007р. Кабінету Міністрів
України (у редакції постанови №416 від
22.05.2013р.) цей Порядок визначає механізм
формування Мінекономрозвитку разом з
Мінфіном дивідендної політики держави,
її реалізації суб'єктами управління
корпоративними правами, що належать
державі у статутному капіталі
господарських організацій.

Згідно з п.2 вказаного Порядку його дія
поширюється на всі господарські
організації з державною часткою у
статутному капіталі, а також на
господарські товариства, 50 і більше
відсотків акцій (часток, паїв) яких
належить господарським товариствам,
державна частка у статутному капіталі
яких становить 100 відсотків, у тому
числі на дочірні підприємства.

Тобто, з наведеного вбачається, що
зазначений Порядок розширює коло
суб'єктів, які зобов'язані сплачувати
дивіденди у розмірі 30% чистого прибутку
до Державного бюджету України всупереч
ч.5 ст.11 Закону України «Про управління
об'єктами державної власності».

Відтак, положення Порядку формування
та реалізації дивідендної політики
держави, який затверджений Постановою
№702 від 12.05.2007р. Кабінету Міністрів
України, суперечать ч.5 ст.11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності», а відповідно до
ч.4 ст.4 Цивільного кодексу України, якщо
постанова Кабінету Міністрів України
суперечить положенням цього Кодексу
або іншому закону, застосовуються
відповідні положення цього Кодексу або
іншого закону. Виходячи з викладеного,
наведений Порядок не розповсюджує свою
дію на Публічне акціонерне товариство
«УКРТРАНСГАЗ».

До того ж, Порядок, що затверджений
Постановою №702 від 12.05.2007р. Кабінету
Міністрів України, не визначає
Публічне акціонерне товариство
«УКРТРАНСГАЗ» одним з суб'єктів, який
зобов'язаний сплачувати дивіденди до
Державного бюджету України та подавати
звітність відповідно до цього Порядку.

За таких обставин, враховуючи, що абз.1
п.2.1 та п.2.2 рішення №3 від 30.04.2013р.
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» суперечать ч.5 ст.11
Закону України «Про управління
об'єктами державної власності»,
вказане рішення не підлягає виконанню
Публічним акціонерним товариством
«УКРТРАНСГАЗ», оскільки у відповідача
відсутній обов'язок направляти суму в
розмірі 30% чистого прибутку товариства
за 2012 рік до Державного бюджету
України.

Приймаючи до уваги викладене вище,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ до
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», м.Київ про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» направити суму в розмірі
30% чистого прибутку товариства за 2012
рік до Державного бюджету України.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м.Київ до
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ», м.Київ про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«УКРТРАНСГАЗ» направити суму в розмірі
30% чистого прибутку товариства за 2012
рік до Державного бюджету України.

У судовому засіданні 25.12.2013р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 27.12.2013р.

Головуючий суддя

М.О.Любченко

Cуддя
В.П. Босий

Суддя
А.Б. Пригунова