ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2013 р.
Справа № 922/4153/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - представник Дробот М.Д. за
довіреністю № 368/01 від 05.12.2013 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача - Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ, (вх.3514Х/3-1)
на рішення господарського суду
Харківської області від 28.10.2013
р. у справі № 922/4153/13,

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ,

до Державного інституту праці та
соціально - економічних досліджень, м.
Харків,

про стягнення 144,25 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2013 року до господарського суду
Харківської області звернувся Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України з позовною заявою,
в якій просив стягнути з Державного
інституту праці та соціально -
економічних досліджень на свою користь
неустойку у розмірі 144,25 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 28.10.2013 року
(суддя Денисюк Т.С.) у задоволенні
позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 28.10.2013 року у
справі № 922/4153/13 та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог
апелянт посилається на те, що судом
першої інстанції не в повній мірі
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та висновки, викладені у
рішенні не відповідають обставинам
справи, а також порушені норми
матеріального права.

Так, судом не досліджений той
факт, що календарним планом ( додаток №
2 до договору) позивач та відповідач
погодили строк надання послуг за 3
етапом договору липень 2012 року - 15
грудня 2012 року. На думку апелянта, з
урахуванням приписів статей 526 та 530
Цивільного кодексу України,
зобов'язання відповідача за спірним
договором виникає 15 грудня 2012 року. В
строки передбачені календарним планом
( додаток № 2 до договору) відповідач
послуги за 3 етапом не надав. Судом не
досліджено той факт, що 25.12.2012 року
сторонами укладена додаткова угода № 1,
але вона укладена вже після того, як
зобов'язання відповідача за
календарним планом додаток № 2 до
договору повинні були виконані в
повному обсязі. Також відповідно до
пункту 4 додаткової угоди від 25.12.2012
року № 1, додаткова угода набирає
чинності з моменту її підписання
сторонами, тобто з 25.12.2012 року.

Відповідач надав до апеляційного
суду заперечення на апеляційну скаргу,
в якому просить відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення штрафних санкцій у сумі 144,25
грн.

Позивач у судове засідання не
з*явився, про причину неявки суд не
повідомив, про час та місце
повідомлений належним чином і в
установлений законом строк, про що
свідчить рекомендоване поштове
повідомлення № 631, про
вручення йому ухвали апеляційного суді
від 25.11.2013 року.

Відповідач не заперечує проти
слухання справи у відсутності
представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представника
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
Харківської області норм
матеріального та процесуального права,
а також повноту встановлених обставин
справи та відповідність їх наданим
доказам, та, повторно розглянувши
справу у порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

17.11.2011 року між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (замовник) та
Державним інститутом праці та
соціально - економічних досліджень (
виконавець) укладено договір № 204-Ф-11 на
закупівлю послуги з Державного
управління загального характеру (75.11.1)
Розроблення та перегляд нормативних
актів з охорони праці згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (1.1.1) «Правила охорони
праці під час оброблення і
використання алюмінієвих і титанових
сплавів» ( надалі послуги).

Відповідно до пункту 1.1 договору
виконавець зобов'язався протягом
строку дії договору надати замовникові
послуги, а замовник - прийняти і
оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2 найменування послуг,
кількість, обсяг, ціна, строки надання
послуг тощо, визначені технічними
вимогами (додаток № 1), календарним
планом (додаток № 2), калькуляцією
кошторисної вартості (додаток № 3), які
є невід'ємними частинами цього
договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
строк (термін) надання послуг
зазначений у календарному плані
(додаток № 2), який є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно календарного плану (додаток № 2
до договору) закупівля послуг
відбувається трьома етапами, а саме: 1
етап - опрацювання та затвердження
Держгірпромнаглядом України
Технічного завдання на розроблення
НПАОП «Правила» у період з дати
підписання договору до 15.12.2011 року; 2
етап - розроблення першої редакції
НПАОП та розсилка її на відгук.
Опрацювання зауважень та пропозицій,
що містяться у відзивах на першу
редакцію проекту НПАОП «Правила».
Доопрацювання проекту НПАОП «Правила»,
уточнення пояснювальної записки та
опису проекту НПАОП «Правила»,
підготовка зведення відзивів у період
з січня 2012 року до червня 2012 року; 3 етап
- надання доопрацьованого проекту
НПАОП «Правила» на узгодження
організаціям визначеним ТЗ на
розроблення НПАОП
«Правила».Доопрацювання остаточної
редакції проекту НПАОП «Правила» за
зауваженнями узгоджуючих організацій
та подання його на затвердження в
Держгірпромнагляд. Доопрацювання
проекту НПАОП «Правила» за
результатами роботи редакційної
комісії Держгірпромнагляду. Супровід
проекту НПАОП «Правила» при
затвердженні та реєстрації.
Розроблення та подання замовнику
звітної документації у період з липня
2012 року по 15.12.2012 року.

Відповідно до п.п.5.3 - 5.4 договору,
результати наданих послуг передаються
по кожному етапу виконавцем замовнику
з супровідним листом. Приймання послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання - передачі по кожному
етапу.

У пункті 10.1. договору зазначено, що він
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 25.12.2012 року.

Як убачається з матеріалів справи,
а саме, акту № 1 від 16.12.2011 року
приймання - передачі за етапом № 1 та
акту № 2 від 25.06.2012 року приймання -
передачі за етапом № 2, підписаних та
скріплених печатками сторін, позивач
та відповідач узгодили, що надані
послуги за етапом № 1 та за етапом № 2
відповідають технічним вимогам і
календарному плану до договору.

25.12.2012 року між сторонами
підписана додаткова угода № 1 до
договору, відповідно до умов якої,
строк виконання робіт за договором
подовжений до 01.10.2013 року.

Позивач в обґрунтування своїх
вимог у позовній заяві посилається на
те, що додаткову угоду № 1 до договору,
якою встановлено нові строки виконання
3-го етапу послуг, укладено 25.12.2012 року,
тобто після того, коли зобов'язання
відповідача за договором повинні бути
виконані у повному обсязі, що є
порушенням строків виконання послуг за
3 етапом відповідно до календарного
плану. А тому, з урахуванням пункту 7.2
договору, яким передбачено, що у разі
невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань при закупівлі
послуг, за кошти позивача відповідач
сплачує позивачу штрафні санкції
передбачені чинним законодавством та
умовами договору, а саме: сплачує
неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ вартості
ненаданих послуг, за кожний день
затримки ( пункт 7.3 договору). Згідно
розрахунку неустойки за 3 етапом
остання за 9 днів прострочення ( з 16.12.2012
року по 24.12.2012 року) складає 144,25 грн.

Суд, відмовляючи позивачу у
позові виходив з того, що останнім не
доведено належними доказами його право
вимагати стягнення штрафних санкцій з
відповідача за порушення зобов'язання
відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком місцевого
господарського суду, виходячи із
наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України та
статтею 509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утримуватися від
певних дій, а інший суб'єкт (управлена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому суперечать
( стаття 174 Господарського кодексу
України).

Відповідно до частини 7 статті 179
Господарського кодексу України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Відповідно до приписів статті 6
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахування вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 Цивільного
кодексу України).

Статтею 901 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором .

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу , інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 530 Цивільного кодексу України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу
України встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, і цього не спростовано в
апеляційній інстанції, у процесі
виконання спірного договору сторони
впевнилися, що з незалежних від них
причин 3 етап договору не може бути
виконано в обумовлений строк, тому
прийняли рішення про продовження
терміну дії договору, про що складено
додаткову угоду № 1 від 25.12.2012 року, якою
до договору внесено наступні зміни: у
пункті 1.2 додаткової угоди сторони
дійшли згоди, що у пункті 10.1 договору
слова « 25 грудня 2012 року» замінити
словами « 01 жовтня 2013 року»; у пункті 1.3.
у Технічних вимогах (додаток №1 до
договору) у третьому стовпці підпункту
3 пункту 5 слова «липень 2012р. - 15 грудня
2012» замінити словами « 25 грудня 2012р. - 01
жовтня 2013р.»; у пункті 1.4 цієї угоди
сторони дійшли згоди у календарному
плані (додаток № 2 до договору) у
третьому стовпці пункту 3 слова «липень
2012 року - 15 грудня 2012 року» замінити
словами « 25 грудня 2012 року - 01 жовтня 2013
року»; у пункті 1.5. калькуляції
кошторисної вартості (додаток №3
договору) слова « 15 грудня 2012р.»
замінити словами « 25 грудня 2012р. - 01
жовтня 2013р.», третій етап 2012р. вважати
третім етапом 2013 року.

Отже, оскільки сторонами підписана
додаткова угода № 1 до договору,
відповідно до якої строк виконання
робіт за договором продовжений до
01.10.2013 року, тому наявність
прострочення за спірним договором
відсутня.

Окрім того, слід зазначити, що
діюче законодавство не передбачає
існування двох різних дат виконання
одного і того ж зобов'язання.

З огляду на наведені норми права
та обставини справи, колегія суддів
вважає, що обопільним волевиявленням
сторони дійшли згоди амністувати
можливу відповідальність за порушення
строків, передбачених договором, тобто
сторони за взаємної згоди шляхом
внесення зазначених вище змін
погодилися не застосовувати штрафні
санкції, передбачені розділом 7
договору.

Відтак, Державний інститут праці
та соціально - економічних досліджень
не порушив умов договору щодо строків
надання послуг, тому господарський суд
правомірно і обґрунтовано дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

За таких обставин, рішення
господарського суду Харківської
області від 28.10.2013 року у справі №
922/4153/13 прийнято у відповідності до норм
чинного законодавства та матеріалів
справи, у зв'язку з чим підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- без задоволення.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 99, 101, п.1 ч.1 статті 103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, Харківський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 28.10.2013 р. у
справі № 922/4153/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23.12.2013
р.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.