ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.12.2013
Справа № 905/7842/13

за позовом Прокурора міста Макіївки в
інтересах держави в особі Макіївської
міської ради, м. Макіївка

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка

про стягнення 10134,64 грн.

За участю

прокурора: Уздемир М.М. посвідчення №
022565 від 06.11.2013

представників сторін:

від позивача: Руденко О.І., за
довіреністю № 05/07.1-00065 від 09.01.2013

від відповідача: ОСОБА_1 - особисто,
паспорт НОМЕР_2 виданий 14.08.2011

Суддя
Мальцев М.Ю.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор міста Макіївки в інтересах
держави в особі Макіївської міської
ради, м. Макіївка звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Макіївка про
стягнення 10134,64 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на копію актів
приймання-передачі, копії додаткових
угод, копію договору оренди
комунального майна №73 від 04.04.2007р.,
невиконання відповідачем умов
договору.

05.12.2013р. відповідач надав відзив на
позовну заяву, яким визнав позовні
вимоги у повному обсязі з урахуванням
здійснених оплат.

24.12.2013р. від прокурора та позивача
надійшла заява про зменшення позовних
вимог, якою просили стягнути з
відповідача суму заборгованості у
розмірі 9499,64 грн.

Таким чином, на момент прийняття
рішення по справі сума позовних вимог
складає 9499,64 грн.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

04.04.2007р. між КП ЖЕК №14 та відповідачем
був укладений договір оренди
комунального майна №73 (надалі Договір),
відповідно до умов якого Орендодавець
(КП ЖЕК №14) передає, а Орендар
(відповідач) приймає в строкове платне
користування (оренду) наступне майно
(надалі - об'єкт): нежитлове вбудоване
приміщення, за адресою: АДРЕСА_1, площею
102,5 кв.м, що знаходиться на балансі КП
ЖЕК №14 (п.1.1 Договору з урахуванням
додаткової угоди №1 від 30.03.2009р.).

Відповідно до п.11.1 Договору з
урахуванням додаткової угоди №2 від
26.02.2010р., договір діє з дати підписання
до 04 березня 2012р.

Згідно п.2.1 Договору, передача Орендарю
об'єкта в оренду оформлюється актом
приймання-передачі, який підписується
сторонами одночасно з підписанням
цього договору і є невід'ємною його
частиною.

17.01.2012р. згідно акту приймання-передачі
КП ЖЕК №14 приймає, а відповідач здає зі
строкового платного користування
наступне майно: АДРЕСА_1, площею 102,5 кв.м,
що знаходиться на балансі КП ЖЕК №14 ,
згідно з п.2.1 договору оренди.

Згідно з положеннями статті 759
Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Право передання майна у найм має
власник речі або особа, якій належать
майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).

За приписами частини другої статті 762
Цивільного кодексу України та частини
третьої статті 285 Господарського
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 2 ст.9 ЦК України передбачено,
що законом можуть бути передбачені
особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання.

Водночас, на спірні правовідношення
поширюються також дії Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна".

Відповідно до вимог передбачених
статтями 2, 3 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
правовою підставою користування
майном є договір оренди.

Статтею 10 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
передбачено, що істотною умовою
договору є - орендна плата.

Приписами частини 3 статті 18 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" передбачено
обов'язки орендаря, де зазначено, що
орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно вимог передбачених статтею 19
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" зазначено, що
орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються у договорі.

Відповідно до вимог передбачених
статтею 632 ЦК України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною п'ятою статті 762 Цивільного
кодексу України встановлено, що плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженою Макіївською міською
радою і становить за перший місяць
оренди: без урахування ПДВ чи інших
податків, встановлених чинним
законодавством 1479,14 грн.

Орендна плата перераховується
Орендарем до міського бюджету на
поточний рахунок №0068 ЕДРПОУ 34686736,
банк - Головне управління Державного
казначейства України у Донецькій
області, МФО 834016 щомісячно не пізніше 25
числа поточного місяця (п.3.5 Договору).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв'язку із невиконанням відповідачем
умов договору за відповідачем
утворилась заборгованість за період з
вересня 2011р. по січень 2013р. у сумі 9499,64
грн.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного
кодексу України та ст.173
Господарського кодексу України ,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою статті 193
Господарського Кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

В процесі розгляду справи відповідачем
було сплачено суму основного боргу у
розмірі 300,00 грн., про що свідчить
квитанція від 29.11.2013р.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, суд робить висновок, що спір між
сторонами в цій частині є
врегульованим, а тому провадження по
справі в частині стягнення суми
основного боргу підлягає припиненню.

Відповідач не представив суду доказів
перерахування боргу у сумі 9199,64 грн., в
зв'язку з чим господарський суд робить
висновок, що борг не погашений до
теперішнього часу.

Будь-яких документів у підтвердження
відсутності заборгованості
відповідачем надано не було.

Слід також зазначити, що до матеріалів
справи додано акт звірки
взаєморозрахунків станом на 01.12.2013р.
згідно договору №73 від 04.04.2007р. на суму
9199,64 грн., підписаний уповноваженими
представниками обох сторін.

Згідно приписів ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню у сумі
9199,64 грн.

Відповідач відзивом на позовну заяву
визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.2, 3, 10, 12, 18, 19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 530,
546, 549, 550, 598, 599, 610, 611, 612, 626, 629, 632, 759, 761, 762
Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 67,
173, 174, 193, 216-218, 230, 285 Господарського
кодексу України та керуючись п.1-1 ст.80,
ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49,
77, 78, 82-85 ГПК України, господарський суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Прокурора міста
Макіївки в інтересах держави в особі
Макіївської міської ради, м. Макіївка
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Макіївка про стягнення 9499,64 грн.
задовольнити частково.

Припинити провадження по справі в
частині стягнення суми основного боргу
у сумі 300,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Макіївка (АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1)
на користь Макіївської міської ради, м.
Макіївка (86157, Донецька область,
м.Макіївка, пл.Радянська,1, ): 9199,64 грн. - основного боргу.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Макіївка (АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
судового збору у сумі 1612,70 грн.

Видати наказ після набуття рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 24.12.2013 р.

Повне рішення
складено 26.12.2013 р.

Суддя
М.Ю. Мальцев