ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" квітня 2013 р.Справа № 1/34/5022-516/2012
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

Розглянувши скаргу (стягувача) б/н від 22.03.2013р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Львів, вул. Городоцька, 85/312

на дії Відділу примусового виконання рішень Головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області м. Тернопіль, вул. Грушевського,8

у справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Львів, вул. Городоцька, 85/312

до відповідача: Державного підприємства "Мишковицький спиртовий завод" вул. Січових Стрільців, 1, с. Мишковичі, Тернопільський р-н., Тернопільська обл..

за участю представників:

заявника: не з"явився

боржника: не з"явився

відділу ДВС: ОСОБА_2 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС

встановив:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11 липня 2012 р. у справі № 1/34/5022-516/2012 позовні вимоги позивача задоволено повністю та присуджено до стягнення з Державного підприємства "Мишковицький спиртовий завод", Тернопільська область, Тернопільський район, с.Мишковичі, вул. Січових Стрільців, 1 (ідентифікаційний код 00375154) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Львів, вул. Миколайчука, 24/73 (реєстраційний номер фізичної особи-підприємця НОМЕР_1, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ВОО № 427676) 43 884 (сорок три тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 95 коп. боргу та 1 609 (одну тисячу шістсот дев"ять) грн. 50 коп. в повернення судового збору про що 24.07.2012 р. видано відповідний наказ.

27.03.2013р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 м. Львів, вул. Городоцька, 85/312 звернувся до господарського суду Тернопільської області із скаргою б/н від 22.03.2013р. на дії Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області м. Тернопіль, вул. Грушевського,8 з вимогою скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.01.2013р. та зобов"язати Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області подати до Державної казначейської служби України документи та відомості на перерахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 кошти у розмірі 43 884 грн. 95 коп. боргу та 1 609 грн. 50 коп. в повернення судового збору.

Заявник в судове засідання не з"явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення розпорядчого засідання по розгляду скарги.

Відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області до початку судового засідання подано заперечення на скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 № 2403/03.3-32/5 від 08.04.2013р., яке в судовому засіданні підтримав його повноважний представник. Вважає, що виконавче провадження правомірно завершене ним на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", просить в задоволенні скарги відмовити. Зокрема, посилається на Закон України " Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", яким встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання судового наказу.

Проаналізувавши подані скаржником документи та підстави, наведені в обґрунтування заявленої ним скарги, заслухавши пояснення та доводи представників стягувача та скаржника, господарський суд прийшов до висновку, що скаргу заявника слід відхилити з огляду на таке:

- відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження;

- згідно ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження (з послідуючими змінами і доповненнями), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право зокрема, - накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; - накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

- згідно вимог ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Як вбачається із доданих до скарги документів, а також із доказів долучених до заперечення на скаргу, державним виконавцем на підставі ст..ст.17,19,20,25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 33960045 про примусове виконання наказу господарського суду № 1/34/5022-516/2012 від 24.07.2012р., копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження у відповідності до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, на підставі ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» 30.08.2012 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ЄДРВП № 22663864.

12.09.2012р. вищезазначене виконавче провадження передано на виконання до відділу примусового виконання рішень із відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції згідно постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області від 07.09.2012.

21.09.2012р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження.

Як слідує із матеріалів зведеного виконавчого провадження 15.11.2010р. державним виконавцем направлялися запити у реєструючі установи у

Тернопільському районі, з метою виявлення майна належного боржнику.

19.11.2010р. державним виконавцем керуючись ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст. ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано до виконання у банківські установи.

24.11.2010р. надійшов лист директора ДП «Мишковицький спиртовий завод», про те, що ДП «Мишковицький спиртовий завод» відповідно до наказу Міністерства аграрної політики від 27.09.2010 року №593 припиняє свою підприємницьку діяльність.

29.11.2010р. при виїзді по місцю знаходження боржника актом державного виконавця встановлено, що ДП «Мишковицький спиртовий завод» з квітня 2010 року не здійснює господарської діяльності, проводиться реорганізація підприємства.

Згідно повідомлення банківських установ грошові кошти на арештованих рахунках боржника відсутні.

29.12.2010р. надійшло повідомлення ІДТН №12-965 від 29.12.2010 про те, що за боржником зареєстровано с/г техніка у кількості 3 одиниці.

11.03.2011р. державним виконавцем на підставі ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

18.03.2011р. надійшло повідомлення Тернопільського районного ГБТІ №377 від 01.03.2011р. про те, що за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

05.05.2011р. при виїзді по місцю знаходження боржника актом державного виконавця встановлено, що майно яке належало боржнику передано на підставі наказу Мінагрополітики від 27.09.2010 №593 до ДП «Укрспирт».

08.11.2011р. надійшла відповідь ВДАІ УМВС України в Тернопільській області, про те , що за ДП «Мишковицький спиртовий завод» зареєстровано 5 транспортних засобів.

28.10.2012р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області повторно направлено запити в реєструючи установи, з метою виявлення майна належного боржнику.

28.10.2012р. державним виконавцем направлено вимоги в банківські установи з проханням повідомити про залишок акумульованих коштів на арештованих банківських рахунках боржника.

Згідно повідомлень банківських установ грошові кошти на арештованих рахунках боржника відсутні.

02.11.2012р. надійшло повідомлення УДАІ УМВСУ в Тернопільській області про те, що за боржником зареєстровано 5 транспортних засобів.

Згідно повідомлення ДП «Укрспирт» від 12.11.2012 №01-4-2/387 процедура приєднання ДП «Мишковицький спиртовий завод» не завершена, підприємство не припинило свою діяльність та існує як окрема юридична особа.

21.12.2012р. надійшло повідомлення Тернопільського ГБТІ №4708 від 19.12.2012 про те, що нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Атом державного виконавця від 31.01.2013 року встановлено, що у матеріалах зведеного виконавчого провадження наявні постанови державного виконавця про накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Винесено постанови про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та кошти, що містяться та надходять у касу підприємства.

Згідно касової книги підприємства готівкові кошти у боржника відсутні, підприємство не здійснює жодної виробничої діяльності.

Як встановлено державним виконавцем - боржник є державним підприємством, його майно є цілісним майновим комплексом і підпадає під дію Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Крім того під дію мораторію підпадають борги зі сплати внесків до фондів соціального страхування, що виникли після 01 січня 2011 року. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами, задовольняються у третю чергу. Борги на користь фондів соціального страхування та пенсійних фондів задовольняються у четверту чергу. Вимоги кожної наступної черги задовольняються після задоволення вимог попередньої черги у повному обсязі.

У відповідності до ст.2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об"єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами.

Згідно з пп. 14.1.138 ст. 14 Податкового кодексу «основні засоби матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зношенням та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік)».

Як видно з цього визначення під нього цілком підпадають 5 транспортних засобів, зареєстрованих за ДП "Мишковицький спиртовий завод".

Пунктом 9 ч. І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у випадку наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу.

31.01.2013р. державний виконавець, керуючись п.9 ч.І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.9 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу з підстав визначених п. 9 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» відповідають вимогам чинного законодавства.

Диспозицією Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження, повернення наказу № 1/34/5022-516/2012 проведено відповідно до п. 9 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», таким чином твердження скаржника щодо недотриманням державним виконавцем положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та не направлення документів до Державної казначейської служби України є безпідставними та необгрунтованими, оскільки дане положення закону не поширюється на випадки повернення виконавчого документу з підстав визначених п. 9 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаргу на дії ДВС подано з пропущенням встановленого законом десятиденного строку. Відсутність скаржника за місцезнаходженням, офіційно зареєстрованим в Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, не може вважатися поважною причиною пропуску встановленого законом строку.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу б/н від 22.03.2013р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень Головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області відхилити.

2. Ухвалу направити сторонам по справі та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, м. Тернопіль, вул. Грушевського,8.

Протягом 5-ти днів з дня її оголошення ця ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через цей суд.

Суддя Ю.О. Чопко