ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2013 р.
Справа № 911/2412/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»

та Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю імені
Устименка

про стягнення 52348,07 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Грищенко О.М., довір. б/н
від 01.04.2013 р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (далі - відповідач-1)
та Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю імені
Устименка (далі - відповідач-2) про
стягнення 52348,07 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладення 02.07.2012 р. угоди
№ 61/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні, відповідно до якої до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» перейшло право вимоги до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка щодо сплати заборгованості у
сумі 56443,91 грн., що виникла в результаті
неналежного виконання останнім умов
договору купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу № 1-Д/08/1
від 14.02.2008 р., укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тридента-агро» та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка. При цьому позивач зазначає,
що з метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою № 61/07-12 від 02.07.2012
р. про заміну кредитора у зобов'язанні
між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та ТОВ
«ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» було укладено
договір поруки № 21-11-2012-14 від 21.11.2012 р.,
відповідно до умов якого відповідач-1
поручається перед позивачем за
виконання зобов'язань відповідачем-2 в
розмірі 5000,00 грн. 3% річних.

Розгляд справи відкладався.

09.07.2013 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» було подано відзив на
позов б/н, б/д (вх. № 14924 від 09.07.2013 р.),
відповідно до якого відповідач-1 визнає
позовні вимоги ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС», які стосуються ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП», проте не може їх
задовольнити у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем, а також просить
суд розглянути дану справу без участі
представника відповідача-1.

19.07.2013 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було подано письмові
пояснення № 19-8/07 від 19.07.2013 р. щодо
нарахування 3% річних, заявлених до
стягнення.

19.07.2013 р. до господарського суду
Київської області ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було подано письмові
пояснення № 19-7/07 від 19.07.2013 р.,
відповідно до яких позивач зазначив
про невиконання станом на 18.06.2013 р.
наказу господарського суду Київської
області від 21.02.2013 р. у справі № 6/138-12.

Представник позивача у судових
засіданнях 11.07.2013 р. та 25.07.2013 р. позовні
вимоги підтримав.

Відповідач-2 у судові засідання 11.07.2013 р.
та 25.07.2013 р. представника не направив,
хоча про дату та час розгляду справи
був повідомлений належно. Відзиву на
позов не надав.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 р. № 01-08/140 «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 25.07.2013 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

14.02.2008 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТРИДЕНТА АГРО»
(продавець) та Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю імені Устименка
(покупець) було укладено договір №
1-Д/08/1 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу, відповідно до п.
1.2 якого предметом договору є товар,
який належить продавцю на момент
укладення договору або буде набутий
продавцем у майбутньому.

Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу,
асортимент товару, його кількість, ціна
визначається у додатках та/або
накладних документах відпуску товару,
що є невід'ємною частиною цього
договору.

Пунктами 5.1, 5.2 договору визначено, що
покупець здійснює оплату партії товару
за ціною, вказаною в додатках та/або
видаткових накладних, що є невід'ємною
частиною цього договору. Товар
оплачується на розрахунковий рахунок
продавця в національній валюті.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата
товару проводиться наступним чином: 10%
від вартості товару оплачується
покупцем до 29.03.2008 р.; 90% від вартості
товару оплачується покупцем в строк до
01.11.2008 р.

Згідно з п. 6.1 договору покупець
зобов'язаний, зокрема, провести оплату
товару в строк і на умовах, вказаних в
ст. 5 цього договору.

У відповідності з п. 8.1 договору за
невиконання або неналежне виконання
умов договору сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством.

Договір діє з моменту його підписання
обома сторонами до повного виконання
сторонами обов'язків за цим договором
(п. 11.1 договору).

ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» на виконання умов
договору № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р. було
поставлено СТОВ імені Устименка товар
на загальну суму 431345,39 грн., що
пітверджується видатковими
накладними: № РН-ЧК00013 від 03.04.2008 р. на
суму 305100,79 грн., № РН-ЧК00015 від 09.04.2008 р.
на суму 93420,00 грн., № РН-ЧК00020 від 12.04.2008 р.
на суму 5405,52 грн., № РН-ЧК00050 від 08.05.2008 р.
на суму 26691,88 грн. та № РН-ЧК00066 від 22.05.2008
р. на суму 727,20 грн., які підписані обома
сторонами договору та завірені їх
печатками.

За видатковою накладною № ВН-0000001 від
26.05.2008 р. Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю імені Устименка
повернуло Товариству з обмеженою
відповідальністю «ТРИДЕНТА АГРО»
частину товару на суму 71672,83 грн.

Проте в порушення умов договору
відповідач-2 неналежним чином виконав
взяті на себе зобов'язання з оплати
отриманого товару за договором купівлі
- продажу № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р., сплативши
лише 65693,87 грн, що підтверджується
банківською випискою від 31.03.2008 р.

Викладені вище обставини встановлені
рішенням господарського суду
Черкаської області від 24.02.2009 р. у
справі № 13/299 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО» до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю імені Устименка.

За наслідками розгляду справи № 13/299
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРИДЕНТА АГРО» до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка задоволено. Стягнуто з
відповідача-2 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО» 293978,69 грн. основного боргу; 1084,95
грн. 3% річних за період з 01.11.2008 р. до
15.12.2008 р.; 4409,68 грн. інфляційних втрат за
листопад 2008 року та судові витрати.

На виконання рішення господарського
суду Черкаської області від 24.02.2009 у
справі № 13/299 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО» до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю імені Устименка про
стягнення коштів відповідачем було
виконано свій обов'язок з оплати
стягнутих на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО» грошових коштів 16.10.2009 р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТРИДЕНТА АГРО»
відступило новому кредиторові
(Фізичній особі - підприємцю Грищенку
Олександру Миколайовичу) право вимоги
виконання Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю імені Устименка
зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці, пені, інфляційних
витрат та 3% річних набутих первісним
кредитором на підставі договору
купівлі - продажу № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р., у
зв'язку з неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням відповідачем-2
грошового зобов'язання згідно цього
договору, що підтверджується п. 1.1 угоди
№ 67-ТА (про заміну кредитора у
зобов'язанні) від 26.01.2011 р., укладеної
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТРИДЕНТА АГРО»
(первісний кредитор) та Фізичною особою
- підприємцем Грищенком Олександром
Миколайовичем (новий кредитор) (далі -
угода).

За змістом цієї угоди первісний
кредитор відступив згідно договору
купівлі - продажу № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р.,
новому кредитору право вимагати
грошову суму у розмірі 269455,17 грн., з
яких: 170565,85 грн. курсова різниця, 35571,42
грн. інфляційні втрати, 55988,46 грн. пеня
та 7329,44 грн. 3% річних (пункт 2 Угоди).

Відповідно до п. 6.1 угоди вона набирає
чинності з моменту її підписання і діє
до повного виконання сторонами свої
зобов'язань за цією угодою.

На виконання умов вищезазначеної
угоди, а саме - п. 4.1 Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО» передало Фізичній особі -
підприємцю Грищенку О.М. документи, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю імені Устименка,
згідно акту прийому-передачі
документів від 26.01.2011р.; а згідно з п. 4.3
угоди ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» направило на
адресу Сільськогосподарського
товариством з обмеженою
відповідальністю імені Устименка
повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язанні.

02.07.2012 р. між Фізичною особою -
підприємцем Грищенком Олександром
Миколайовичем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було укладено угоду № 34/07-12
про зміну кредитора у зобов'язані.

Пунктом 2 даної угоди, встановлено, що
первісний кредитор (Фізична особа -
підприємець Грищенко Олександр
Миколайович) відступив новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»)
право вимоги виконання
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка зобов'язання щодо сплати
170565,85 грн. курсової різниці, 35571,42 грн.
інфляційних втрат, 55988,46 грн. пені та
7329,44 грн. 3% річних, набутих первісним
кредитором на підставі договору
купівлі - продажу № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р. та
згідно угоди № 67-ТА від 26.01.2011 р. (про
заміну кредитора у зобов'язанні), у
зв'язку з неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно цього
договору.

У грудні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
та Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю імені
Устименка про стягнення коштів. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на неналежне виконання
відповідачем-2 своїх зобов'язань за
договором купівлі - продажу № 1-Д/08/1 від
14.02.2008 щодо проведення розрахунку за
отриманий товар перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТРИДЕНТА
АГРО», та неналежне виконання
відповідачем-1 своїх обов'язків за
договором поруки № 21-08-2012-14 від 21.08.2012 р.
щодо виконання обов'язку
відповідачем-2. У зв'язку з цим позивач
просив суд стягнути солідарно з
відповідача-1 та відповідача-2 на його
користь, зокрема, 7324,44 грн. 3% річних за
період з 16.12.2008 р. до 15.10.2009 р. на суму
293978,69 грн. та 35571,42 грн. інфляційних
втрат за період з грудня 2008 року до
жовтня 2009 року на суму 293978,69 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 05.02.2013 р. у справі
№ 6/138-12 позовні вимоги було задоволено
частково, а саме - стягнуто з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» 170565,85 грн. боргу та 35571,42 грн.
втрат від інфляції, стягнуто солідарно
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
та Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю імені
Устименка на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» 7324,44 грн. 3% річних, а також
12000,00 грн. витрат на адвокатські послуги
та 4269,23 грн. судового збору.

Згідно частини першої статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до частини другої статті 35
цього ж кодексу факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
частини другої статті 35 Господарського
процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.01.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТРИДЕНТА АГРО»
(первісний кредитор) та Фізичною особою
- підприємцем Грищенком Олександром
Миколайовичем (новий кредитор) було
укладено угоду № К-34-ТА про зміну
кредитора у зобов'язані, відповідно до
п. 1.1 якої первісний кредитор відступає
новому кредитору право вимоги
виконання Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю імені Устименка
(боржник) зобов'язання щодо сплати
розміру 3% річних та інфляційних втрат,
набутих первісним кредитором на
підставі договору купівлі - продажу №
1-Д/08/1 від 14.02.2008 р., у зв'язку з
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання за договором купівлі -
продажу № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р.

02.07.2012 р. між Фізичною особою -
підприємцем Грищенком Олександром
Миколайовичем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було укладено угоду № 61/07-12
про зміну кредитора у зобов'язані.

Пунктом 2 даної угоди, встановлено, що
первісний кредитор (Фізична особа -
підприємець Грищенко Олександр
Миколайович) відступив новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»)
право вимоги виконання
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка зобов'язання щодо сплати
23844,79 грн. 3% річних та 56443,91 грн.
інфляційних втрат, набутих первісним
кредитором на підставі договору
купівлі - продажу № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р., у
зв'язку з неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно цього
договору.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою від 02.07.2012 р. №
61/07-12 (про заміну кредитора у
зобов'язанні), 21.11.2012 р. між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Компанія «НІКО-ТАЙС» (кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
(поручитель) було укладено договір
поруки № 21-11-2012-14 (далі - договір поруки).

За умовами договору поруки поручитель
поручається перед кредитором за
виконання обов'язку
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка, щодо виконання грошового
зобов'язання зі сплати 3% річних, у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
купівлі - продажу та угоди,
передбаченими п. 1.1 договору поруки).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки під
основним договором в цьому договорі
розуміють угоду № 61/07-12 про зміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги у порядку ст.ст. 512-519 ЦК
України) від 02.07.2012.

Пунктом 3.1 договору поруки сторони
передбачили відповідальність
поручителя перед кредитором, що
обмежується сплатою суми 3% річних у
розмірі 5000,00 грн.

У разі порушення боржником обов'язку за
основною угодою, кредитор вправі
звернутися з вимогою про виконання як
до боржника, так і до поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором (п. 4.1 договору поруки).

За змістом п. 6.1 договору поруки цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та його
скріплення печатками сторін і діє до
моменту припинення поруки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В силу вимог ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України відносить
обов'язок оплати товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 202 Господарського
кодексу України та ст. 599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання, зокрема,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Слід зазначити, що у відповідності з ч. 1
статті 510 Цивільного кодексу України
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 статті 513 Цивільного
кодексу України встановлено, що
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тобто в разі заміни кредитора у
зобов'язанні первісний кредитор
повністю або у визначеній частині
вибуває із зобов'язання, а на його місце
приходить новий кредитор. При цьому
зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та
обов'язків його сторін залишається
незмінним. Отже, виходячи із загальних
правил та положень даної статті, до
нового кредитора переходять всі права
первісного кредитора.

При цьому заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням (стаття 516
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Приписами статті 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» було надіслано
на адресу ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
вимогу № 17-1/12 від 17.12.2012 р. щодо
виконання взятих на себе зобов'язань за
договором поруки № 21-11-2012-14 від 21.11.2012 р.,
яка була отримана директором ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» 21 грудня 2012 року.

У відповідь на вказану вимогу
відповідач-1 повідомив, що виконати
зобов'язання за договором поруки не має
можливості у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем та гарантує, що
зобов'язання, взяті на себе згідно з
договором поруки № 21-11-2012-14 від 21.11.2012 р.,
виконає в строк до 31.03.2013 р.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС» просить суд
стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» та
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка 5000,00 грн. 3% річних, 7000,00 грн.
витрат на послуги адвоката та судовий
збір, а також стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка на користь ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» 13746,60 грн. 3% річних за період
з 17.10.2009 р. до 18.06.2013 р. та 33601,47 грн.
інфляційних втрат за період з
листопада 2009 року до січня 2013 року.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до вимог статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розмір інфляційних втрат, визначений
позивачем, становить 33601,47 грн. на суму
170565,85 грн., у тому числі за листопад 2009
року в сумі 1876,22 грн., за грудень 2009 року
в сумі 1535,09 грн., за січень 2010 року в сумі
3070,19 грн., за лютий 2010 року в сумі 3240,75
грн., за березень 2010 року в сумі 1535,09
грн., за серпень 2010 року в сумі 2046,79 грн.,
за вересень 2010 року в сумі 4946,41 грн., за
жовтень 2010 року в сумі 852,83 грн., за
листопад 2010 року в сумі 511,70 грн., за
грудень 2010 року в сумі 1364,53 грн., за
січень 2011 року в сумі 1705,66 грн., за лютий
2011 року в сумі 1535,09 грн., за березень 2011
року в сумі 2387,92 грн., за квітень 2011 року
в сумі 2217,36 грн., за травень 2011 року в
сумі 1364,53 грн., за червень 2011 року в сумі
682,26 грн., за вересень 2011 року в сумі 170,57
грн., за листопад 2011 року в сумі 170,57 грн.,
за грудень 2011 року в сумі 341,13 грн., за
січень 2012 року в сумі 341,13 грн., за лютий
2012 року в сумі 341,13 грн., за березень 2012
року в сумі 511,70 грн., за вересень 2012 року
в сумі 170,57 грн., за грудень 2012 року в
сумі 341,13 грн., за січень 2013 року в сумі
341,13 грн.

Проте, згідно з зазначених вище
приписів ст. 625 ЦК України вбачається,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Дана стаття визначає загальні правила
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення боргу, враховуючи
індекс інфляції та відсотки річних, є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України.

Якщо кредитор звертається за
стягненням суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожен місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція), а отже сума боргу
в цьому періоді зменшується (п. 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
р. № 01-06/928/2012).

Порядок проведення підрахунку
інфляційних втрат передбачено листом
Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р
«Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ». Розрахунок
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції проводиться шляхом множення
суми заборгованості на момент її
виникнення на сукупний індекс інфляції
за період прострочення сплати
заборгованості. Сума, внесена в період
з 1 по 15 число відповідного місяця,
індексується за період з урахуванням
цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то
розрахунок починається з наступного
місяця.

Однак, як слідує з розрахунку позивача,
ним при розрахунку збитків від
інфляції не було враховано інфляційні
втрати за місяці, коли інфляційні
нарахування мали від'ємне значення, що
є помилковим, оскільки не відповідає
вимогам законодавства.

Поняття дефляції наведене в
«Методологічних положеннях щодо
організації статистичного
спостереження за змінами цін (тарифів)
на споживчі товари (послуги) і
розрахунку індексу споживчих цін»,
затверджених наказом Державного
комітету статистики України від 14.11.2006
р. № 519, та у «Методиці розрахунку
базового індексу споживчих цін»,
затвердженій наказом Державного
комітету статистики України від 27.07.2007
р. №265, згідно яких розраховується
індекс споживчих цін, тобто індекс
інфляції.

Дефляція - це зниження загального рівня
цін на товари і послуги протягом
певного періоду часу (на відміну від
інфляція - зростання).

Вказані методики базуються на
загальних вимогах Конвенції № 160
Міжнародної організації праці 1985 року
(стаття 12), «Резолюції щодо індексів
споживчих цін», прийнятій на 17-ій
Міжнародній конференції статистиків
праці (2003) та спільному документі МОП,
МВФ, ОЕСР, Євростату, ООН та Світового
банку «Керівництво щодо індексу
споживчих цін. Теорія та практика» (2004).

У відповідності до зазначених
нормативно-правових актів розрахунок
індексу споживчих цін за квартал, за
період з початку року і т. п.
проводяться «ланцюговим» методом,
тобто шляхом множення місячних
(квартальних і т. д.) індексів.

При цьому, виключення з цього ланцюга
одного чи декількох індексів з тих
підстав, що вони свідчать про дефляцію
(тобто зменшення вартості грошей, що
мале місце протягом одного чи
декількох періодів) протягом певного
періоду (періодів), не передбачається,
оскільки штучне втручання в процес
формування рівня інфляції призведе до
того, що на певний момент часу цей
рівень не буде відповідати дійсному.

Отже, процес зміни вартості грошей,
який характеризується рівнем інфляції,
є безперервним процесом, і інфляційні
процеси не залежать від волевиявлення
будь-якої особи, - будь-то позивач,
відповідач чи суд, тому інфляційні
мають розраховуватись з урахуванням як
індексів інфляції, так і індексів
дефляції.

Як слідує з матеріалів справи,
розрахунок збитків від інфляції слід
проводити за період з листопада 2009 року
по січень 2013 року без виключення
періодів, які мали від'ємне значення.

З огляду на вищевикладене, та не
включення позивачем інфляційних
нарахувань за місяці, коли індекс
інфляції мав від'ємне значення, що при
здійсненні розрахунку позивачем
враховано не було, а лише виключено із
ланцюга дані періоди, суд здійснивши
власний розрахунок інфляційних втрат
за період з листопада 2009 року по січень
2013 року, а саме -

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі01.11.2009 -
31.01..851.16427972.80198538.65З долученого до
матеріалів справи розрахунку 3% річних
вбачається, що позивачем було
визначено розмір 3% річних в сумі 18746,60
грн. за період з 17.10.2009 р. до 18.06.2013 р. на
суму 170565,85 грн., який є обґрунтованим та
арифметично вірним, у зв'язку з чим 3%
річних підлягають стягненню в
заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо часткового задоволення позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС».

Крім того, позивач просив суд покласти
солідарно на відповідачів витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката в
розмірі 7000,00 грн., а також витрати зі
сплати судового збору.

Слід зазначити, що статтею 44
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу
України, витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру». Дія вказаного закону
поширюється тільки на осіб, які є
адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом,
наводиться в статті 2 Закону України
«Про адвокатуру».

Згідно з ст. 12 Закону України «Про
адвокатуру» оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до ст. 4 Правил адвокатської
етики (схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
Міністрів України 01.10.1999 р. № 6/VI), клієнт
- особа, права і свободи якої адвокат
захищає або чиї законні інтереси він
представляє, або котрій він
безпосередньо надає правову допомогу в
інших формах, передбачених чинним
законодавством. Угода про надання
правової допомоги - договір (контракт),
згідно з яким одна сторона - адвокат, що
практикує індивідуально, або
адвокатське об'єднання - приймає на
себе доручення іншої сторони - клієнта
(або його представника) - про надання
клієнту юридичної допомоги
обумовленого ним виду в інтересах
клієнта на умовах, передбачених угодою,
а інша сторона - клієнт (або його
представник) - зобов'язується сплатити
гонорар за дії адвоката по наданню
правової допомоги, а також у випадку
необхідності - фактичні витрати,
пов'язані з виконанням угоди. Угодою
можуть передбачатися також інші умови
надання юридичної допомоги. Гонорар -
передбачена угодою про надання
правової допомоги винагорода за
виконані адвокатом дії по наданню
правової допомоги; гонорар не включає
кошти, що вносяться клієнтом (його
представником) на покриття фактичних
витрат, пов'язаних з виконанням угоди.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності.

Як вбачається із матеріалів справи,
правовідносини між позивачем та
адвокатом Грищенком Олександром
Миколайовичем підтверджуються
договором № 28-3/13 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 28.01.2013 р.

У відповідності зі Свідоцтвом про
право на заняття адвокатською
діяльністю № 3888, виданим 29.10.2009 р.,
Грищенко О.М. має право на заняття
адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1.1 договору № 28-3/13 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 28.01.2013 р., за цим договором
виконавець зобов'язується надати
замовнику правову допомогу щодо
аналізу правовідносин між замовником,
СТОВ імені Устименка та ТОВ «ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП», які виникли на
підставі договору № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р.,
угоди № 61/07-12 від 02.07.2012 р. та договору
поруки № 21-11-2012-14 від 21.11.2012 р., надання
консультацій з приводу можливого та
законодавчо доцільного стягнення з
боржника обрахованого, відповідно до
норм чинного законодавства України,
розміру 3% річних та інфляційних втрат,
у зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням боржниками
перед замовником зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару на
підставі договору № 1-Д/08/1 від 14.02.2008 р.,
угоди № 61/07-12 від 02.07.2012 р., а також на
підставі договору поруки № 21-11-2012-14 від
21.08.2012 р., консультації з питань
практичного застосування норм
цивільного, господарського,
господарсько-процесуального
законодавства із врахуванням останніх
змін та доповнень, що стосуються
зазначених правовідносин та підстав їх
виникнення, підготовки та написання
від імені замовника до господарського
суду відповідної позовної заяви,
представництві інтересів замовника в
суді під час розгляду судової справи за
поданим позовом, здійснення інших
процесуальних заходів направлених на
виконання умов та обов'язків за даним
договором.

Сторони погодили, що розмір оплати
послуг виконавця (гонорар) за даним
договором становить 7000,00 грн. (п. 3.1
договору).

28.01.2013 р. ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та
адвокатом Грищенком Олександром
Миколайовичем було підписано акт
прийому-передачі документів.

Сплата позивачем вартості
адвокатських послуг за вказаним
договором підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням № 193 від 28.01.2013 р. на суму 7000,00
грн.

Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність»), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Таким чином, враховуючи те, що
позивачем підтверджено правовий
статус адвоката, якому здійснено
оплату, а також наявність доказів
фактичного перерахування йому коштів
на підставі договору, господарський
суд дійшов висновку про кваліфікацію
зазначених Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» витрат по оплаті за
договором про надання правової
допомоги у розмірі 7000,00 грн. в якості
витрат на оплату послуг адвоката в
розумінні ст. 44 ГПК України.

У зв'язку з викладеним, витрати зі
сплати судового збору, а також витрати
на оплату послуг адвоката відповідно
до статті 49 ГПК України покладаються
судом на відповідачів солідарно
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка (19932, Черкаська обл.,
Чорнобаївський р-н, с. Крутьки, код 03793679)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, кв. 23, код 38039872) - 13746
(тринадцять тисяч сімсот сорок шість)
грн. 60 коп. 3% річних, 27972 (двадцять сім
тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 80 коп.
інфляційних втрат.

3. Стягнути солідарно з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Устименка (19932, Черкаська обл.,
Чорнобаївський р-н, с. Крутьки, код 03793679)
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП»
(08633, Київська обл., Васильківський
район, с. Мархалівка, вул.
Комсомольська, 22, код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, кв. 23, код 38039872) - 5000 (п'ять
тисяч) грн. 00 коп. 3% річних, 6247 (шість
тисяч двісті сорок сім) грн. 33 коп.
витрат на адвокатські послуги, 1535 (одну
тисячу п'ятсот тридцять п'ять) грн. 50
коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 30.07.2013 р.

Суддя
В.М. Бабкіна