ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р.
Справа № 922/4374/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Івакіна В.О. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Шевцові Є.О.

за участю представників сторін:

позивача - Соколенко О.В., дов. б/н від
16.10.2013 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. №1725 від 06.12.2011
року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 3678
Х/1-43) на ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.11.2013 року по
справі № 922/4374/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Металіст-Арена», м.
Харків

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Металіст-Арена" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просив
стягнути з відповідача - фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3:

- заборгованість з орендної плати та
компенсаційних витрат по сплаті
комунальних послуг в загальній сумі
56856,27 грн.;

- суму штрафних санкцій (пеня та штраф)
в розмірі 3428,23 грн.;

- проценти за користування чужими
коштами (3% річних) в сумі 607,50 грн.

Окрім того, в позовній заяві позивач
просив забезпечити майно, шляхом
накладання арешту на майно чи на
грошові суми, що належать
відповідачеві.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.11.2013 року по
справі (суддя Мамалуй О.О.) провадження
у справі припинено на підставі пункту 6
статті 80 ГПК України.

Позивач з ухвалою господарського суду
не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду
Харківської області по справі № 922/4374/13
від 21.11.2013 та передати на розгляд
господарському суду Харківської
області.

Апеляційну скаргу, з урахуванням
додаткових пояснень до неї,
обгрунтовує тим, що у пункті 3.3 листа
Вищого арбітражного суду України від
23.10.2000 року N 01-8/556 «Про деякі приписи
чинного законодавства, що регулює
підприємницьку діяльність громадян»
вказано про те, що з моменту скасування
державної реєстрації громадянина як
суб'єкта підприємницької діяльності,
зокрема за його особистою заявою, спори
за участю такого громадянина, у тому
числі пов'язані із здійсненням ним
раніше підприємницької діяльності,
підвідомчі судам загальної юрисдикції,
за винятком випадків, коли провадження
у відповідних справах було порушено до
настання згаданих обставин.

А тому, за висновком апелянта, оскільки
провадження у даній справі було
розпочато до державної реєстрації
припинення діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, то розгляд
цієї справи мав бути продовжений у
господарському суді.

Окрім того, звертає увагу на те, що
відповідно до заяви відповідача, суд
повинен, користуючись пунктом 1 частини
1 статті 80 ГПК України, припинити
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Проте, відповідно до листа Вищого
арбітражного суду України N 01-8/556 від
23.10.2000 року «Про деякі приписи чинного
законодавства, що регулює
підприємницьку діяльність громадян»,
цей спір підвідомчий господарському
суду, та, відповідно, припинення
провадження по справі на цій підставі
неможливе.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О.,
суддя Тихий П.В.) апеляційну скаргу
позивача було прийнято до провадження
та призначено її до розгляду на 19.12.2013
року на 12:00 год.

Представник позивача у судовому
засіданні 19.12.2013 року підтримав
апеляційну скаргу.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу та його представник у судовому
засіданні 19.12.2013 року проти її доводів
заперечують, вважають оскаржувану
ухвалу законною та обгрунтованою,
просять залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення відповідач
обгрунтовує тим, що 08.11.2013 року.
припинено діяльність суб'єкта
господарювання - ФОП ОСОБА_3, що і стало
підставою для застосування пункту 6
статті 80 ГПК України.

При цьому, норма права, що міститься в
пункті 6 статті 80 ГПК України, є
імперативною, тобто підлягає
обов'язковому застосуванню судом
незалежно від його розсуду.

До того ж, відповідно до принципу
верховенства права, що закріплений в
статті 8 Конституції України, Закони
України мають вищу юридичну силу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваної ухвали норм
процесуального права, дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а ухвалу господарського суду
першої інстанції слід залишити без
змін, виходячи з наступного.

Зі змісту наданого відповідачем до
матеріалів справи витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 13
листопада 2013 року вбачається, що з 8
листопада 2013 року здійснено державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 55
Господарського кодексу України
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці є суб'єктами
господарювання.

Відповідно до частини 7 статті 59
Господарського кодексу України
суб'єкт господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його діяльності.

Згідно з пунктом 6 статті 80
Господарського процесуального
кодексу України суд припиняє
провадження по справі, якщо припинено
діяльність суб'єкта господарювання,
який був однією із сторін у справі, якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва.

Таким чином, місцевий господарський
суд цілком правомірно припинив
провадження у даній справі на підставі
пункту 6 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Позивач при розгляді справи в суді
першої інстанції та в апеляційній
скарзі посилався на пункт 3.3 листа
Вищого арбітражного суду України №
01-8/556 від 23.10.2000 року, в якому вказано, що
з моменту скасування державної
реєстрації громадянина як суб'єкта
підприємницької діяльності, зокрема
за його особистою заявою, спори за
участю такого громадянина, у тому числі
пов'язані із здійсненням ним раніше
підприємницької діяльності,
підвідомчі судам загальної юрисдикції,
за винятком випадків, коли провадження
у відповідних справах було порушено до
настання згаданих обставин.

А тому, на думку апелянта, оскільки
провадження у даній справі було
розпочато до державної реєстрації
припинення діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, то розгляд
цієї справи мав бути продовжений у
господарському суді.

Проте, як вірно зазначив місцевий
господарський суд, ці положення
стосуються саме питань підвідомчості
і говорять про те, що у випадках, коли
після порушення провадження по справі
у господарському суді фізична особа
перестала бути суб'єктом
підприємницької діяльності, цю справу
не слід направляти до іншого суду, вона
повинна бути розглянута саме в
господарському суді, якій її порушив.

При цьому, положення пункту 3.3.
зазначеного листа не стосуються норм
ГПК України, які регулюють припинення
провадження по справі, а говорять лише
про неможливість направлення справи
до іншого суду.

Припинення провадження у справі - це
форма закінчення розгляду
господарської справи без прийняття
судового рішення у зв'язку з виявленням
після порушення провадження у справі
обставин, з якими закон пов'язує
неможливість подальшого розгляду
справи.

Отже, колегія суддів вважає, що
господарський суд Харківської області,
розглядаючи підвідомчу йому справу №
922/4374/13, цілком обгрунтовано визнав
доведеними обставини, з якими пункт 6
статті 80 ГПК України пов'язує
неможливість подальшого розгляду цієї
справи. Вказаними обставинами є факт
припинення діяльності суб'єкта
господарювання - відповідача.

При цьому, положення пункту 6 статті 80
ГПК України носять імперативний
характер, тобто є обов"язковими для
застосування незалежно від розсуду
суду.

До того ж, відповідно принципу
верховенства права, що закріплений в
статті 8 Конституції України, Закони
України мають вищу юридичну силу.

А тому посилання позивача в
апеляційній скарзі на пункт 3.3 листа
Вищого арбітражного суду України №
01-8/556 від 23.10.2000 року є безпідставними.

Також, апелянт посилається в
апеляційній скарзі на те, що
відповідно до заяви відповідача, суд
повинен був вирішити питання лише щодо
можливості застосування саме пункту 1
частини 1 статті 80 ГПК України, який
передбачає припинення провадження у
справі, якщо спір не підлягає вирішенню
в господарських судах України.

При цьому, на думку апелянта, правові
підстави для застосування цього пункту
відсутні, а тому місцевий
господарський суд повинен був
відмовити у задоволенні заяви
відповідача та продовжити розгляд
справи.

Однак, колегія суддів вважає такі
посилання безпідставними, оскільки,
виходячи зі змісту статті 80 ГПК
України, будь-який пункт цієї статті
застосувується судом при наявності
передбачених нею обставин незалежно
від наявності заяви учасника спору про
припинення провадження у справі та
незалежно від того, на який пункт
статті 80 ГПК України посилається
заявник.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржувану ухвалу, повністю
дослідив обставини, які мають значення
для справи, правильно застосував норми
процесуального права, а тому підстави
для скасування цієї ухвали відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтями 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.11.2013 року по
справі № 922/4374/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.12.2013
року.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Тихий П.В.