КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" вересня 2013 р. Справа №910/1361/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гончарова
С.А.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Рудяк О.І. - представник за
довіреністю № 21-12/12-22 від 21.12.2012 р.

від відповідача: Білан Л.М. -
представник за довіреністю № 08/07/2013 від
13.07.2013 р.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віадукт" на рішення
господарського суду м. Києва від
10.04.2013р.

у справі № 910/1361/13 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віадукт"

про стягнення 23 102 560,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віадукт" про
стягнення 23 102 560,88грн.

Підстави позову обґрунтовані тим, що
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Віадукт" укладено
договір фінансового лізингу № LC2350-04/08
від 07.04.2008 р. Спір виник у зв'язку
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по внесенню лізингових
платежів згідно договору фінансового
лізингу, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 23 102 560,88 грн.
за період з березня 2010 р. по жовтень 2012
р. за наступними рахунками-фактурами:
LC2350-04/08//7 від 01.03.2010 р., LC2350-04/08/9 від 05.05.2010
р., № LC2350-04/08/11-004 від 01.07.2010 р., LC2350-04/08/12-005
від 02.08.2010р., № LC2500-04/08/13-007 від 01.09.2010 р.,
LC2350-04/08/16-013 від 01.12.2010 р., LC2350-04/08/ev-015 від
12.01.2011 р., LC2350-04/08/21-027 від 04.05.2011 р.,
LC2350-04/08/22-030 від 01.06.2011 р., LC2350-04/08/24-035 від
01.08.2011 р., LC2350-04/08/25-037 від 01.09.2011 р.,
LC2350-04/08/26-039 від 03.10.2011 р., LC2350-04/08/27-040 від
01.11.2011 р., LC2350-04/08/28-042 від 01.12.2011 р.,
LC2350-04/08/29-044 від 03.01.2012 р., LC2350-04/08/30-046 від
01.02.2012 р., LC2350-04/08/31-048 від 01.03.2012 р.,
LC2350-04/08/32-050 від 02.04.2012 р., LC2350-04/08/33-052 від
03.05.2012 р., LC2350-04/08/34-054 від 01.06.2012 р.,
LC2350-04/08/35-056 від 02.07.2012 р., LC2350-04/08/36-058 від
01.08.2012 р., LC2350-04/08/37-060 від 03.09.2012 р.,
LC2350-04/08/38-062 від 01.10.2012 р.

Рішенням господарського суду м. Києва
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю"Віадукт", з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання судового
рішення, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль"
заборгованість в розмірі 23 102 560
(двадцять три мільйони сто дві тисячі
п'ятсот шістдесят) грн. 88 коп. та
судовий збір у розмірі 68 820 (шістдесят
вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00
коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Віадукт" звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржуване рішення повністю та
припинити провадження у справі з
відсутністю предмету спору.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції не було
досліджено тієї обставини, чи було
отримано відповідачем рахунки-фактури,
за якими відповідач начебто не сплатив
лізингові платежі.

Також сторона вказує на те, що судом
першої інстанції не було досліджено, чи
діяли на момент формування
вищевказаних рахунків-фактур саме ті
значення ставки за договором лізингу,
значення LIBOR 1 М, ставки збору до
Пенсійного фонду з купівлі валюти на
дату виставлення рахунку, комісії
банку з купівлі валюти, курсу платежу
UAH/USD. Таким чином, вказана позивачем
заборгованість відповідача за
договором фінансового лізингу №
LC2350-04/08 від 27.08.2009р., на думку сторони, не
підтверджена відповідними
розрахунками.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
27.05.2013 року для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/1361/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Коротун Е.М., судді: Іоннікова
І.А., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2013 року по
справі № 910/1361/13 прийнято апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віадук» до
провадження і призначено перегляд
рішення на 04.06.2013 рік.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" на підставі ст. 96 ГПК України
подано до суду відзив на апеляційну
скаргу, в якому позивач просить
апеляційну скаргу відповідача на
рішення господарського суду міста
Києва від 10.04.2013 року у справі № 910/1361/13
залишити без задоволення, а рішення -
без змін.

04.06.2013 року в судовому засіданні
оголошено перерву на підставі ч. 3 ст. 77
ГПК України до 11.06.2013 року у зв'язку з
невиконанням сторонами вимог ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2013 розгляд
справи було відкладено на 09.07.2013 року на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2013 року у
зв'язку з перебуванням судді
Корсакової Г.В. у відпустці, для
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 911/1361/13 призначено колегію суддів у
складі: Коротун О.М. (головуюча); судді
Гончаров С.А., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2013 розгляд
справи було відкладено на 03.09.2013 рік на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України.

03.09.2013 року через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
призначення у справі судової
економічної експертизи з метою
визначення розміру фактичної
заборгованості Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віадукт" по сплаті
лізингових платежів за договором
фінансового лізингу № LC2350-04/08 від 07.04.2008
р., оскільки фактично сплачені
відповідачем суми лізингових платежів
не відповідали сумам, зарахованим
позивачем за цим договором, при цьому,
за доводами заявника, для з'ясування
вказаного питання необхідні
спеціальні знання в галузі економіки;
проведення експертизи відповідач
просив доручити експертам ТОВ
«Український центр судових експертиз».

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав подане ним
клопотання про призначення у справі
судової економічної експертизи та
просив задовольнити з урахуванням
питань, визначених в уточненні до
клопотання. Витрати по оплаті
експертизи відповідач просив покласти
на нього з подальшим вирішенням
питання щодо розподілу судових витрат
за результатами розгляду справи.

03.09.2013 року через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшли додаткові пояснення
по справі та заперечення на клопотання
відповідача про призначення судової
економічної експертизи; сторона
наполягала на правильності наведеного
нею розрахунку. В разі призначення
експертизи заперечувала проти її
доручення зазначеним відповідачем
експертам.

03.09.2013 року в судовому засіданні
Київського апеляційного
господарського суду було оголошено
перерву до 04.09.2013 року у зв'язку з
необхідністю надати час та можливість
позивачу підготувати перелік питань в
разі призначення судової експертизи у
даній справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши клопотання про
призначення судової експертизи (з
урахуванням доповнень та заперечень
позивача), суд дійшов висновку про
задоволення клопотання про
призначення у справі економічної
експертизи виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про судову
експертизу" передбачено, що судова
експертиза - це дослідження експертом
на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні
органів дізнання, досудового та
судового слідства. Судово-експертна
діяльність здійснюється на принципах
законності, незалежності,
об'єктивності і повноти дослідження
(ст. 3 Закону України "Про судову
експертизу").

Відповідно до пункту 1.8. Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень
(затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (із
змінами та доповненнями) - далі
Інструкція) експертизи та дослідження
проводяться фахівцями, які мають
відповідну вищу освіту,
освітньо-кваліфікаційний рівень не
нижче спеціаліста, пройшли відповідну
підготовку в державних
спеціалізованих установах, атестовані
та отримали кваліфікацію судового
експерта з певної спеціальності і
внесені до Державного реєстру
атестованих судових експертів.

Економічна експертиза включає
дослідження документів
бухгалтерського, податкового обліку і
звітності; дослідження документів про
економічну діяльність підприємств і
організацій, дослідження документів
фінансово-кредитних операцій (розділ 3
Інструкції).

Як видно з матеріалів справи, між
сторонами було укладено наступні
договори фінансового лізингу, за якими
у тимчасове користування та володіння
було передано предмети лізингу: №
LC1496-12/07 від 27.08.2009 р.; № LC1497-12/07 від 27.08.2009
р.; № LC1498-12/07 від 27.08.2009 р.; № LC1501-12/07 від
27.08.2009 р.; № LC2350-04/08 від 27.08.2009 р.; № LC2499-06/08
від 27.08.2009 р.; № LC2500-06/08 від 27.08.2009 р.

Фактично сплачені відповідачем суми за
договором фінансового лізингу (згідно
платіжних доручень по здійсненим
платежам, що долучені до матеріалів
справи) не відповідають сумам фактично
зарахованим позивачем за даним
договором.

Слід зауважити, що наявність помилок у
визначенні суми лізингових платежів
тягне за собою коригування розміру
боргу на які нараховувались проценти,
пеня, комісії тощо.

Вказані розбіжності, а також
передбачена за договором можливість
лізингодавця односторонньо змінювати
суми лізингових платежів, на думку
суду, призводять до обґрунтованих
сумнівів в правильності наданих
позивачем розрахунків.

Так, в даному випадку у Київського
апеляційного господарського суду
виникла необхідність встановлення
обґрунтованості наданого позивачем
розрахунку суми боргу, зокрема, окремо
по кожній із вимог (лізингові платежі
по відшкодуванню частини вартості
предмета лізингу, сума курсової
різниці, комісії лізингодавця, пеня,
додаткові витрати, тощо) з
відображенням періодів нарахування
розміру процентної ставки, сум
заборгованості, на яку проводиться
нарахування, суми сплачених
відповідачем коштів з прив'язкою до
дати та первинного бухгалтерського
документа), зменшенням ціни позову
позивачем після проведеного
перерахунку, що є підставою для
призначення судово-економічної
експертизи з метою прийняття
обґрунтованого рішення.

Зокрема, суд апеляційної інстанції не
має можливості самостійно, в судовому
засіданні перевірити правильність
нарахування позивачем заборгованості
з застосуванням ставки LIBOR M1, оскільки
для перевірки застосування зазначеної
ставки потрібно користуватись
інформацією системи РЕЙТЕРС, з
врахуванням особливостей
середньоарифметичного значення
індивідуальних процентних ставок
пропозиції ресурсів банків - членів
Британської Асоціації (BBA LIBOR Contributor Pane
Banks), для дослідження яких потрібні
спеціальні економічні знання.

Оскільки для вирішення спору по справі
№ 910/1361/13 необхідні спеціальні знання,
суд вважає за необхідне задовольнити
клопотання відповідача та призначити у
справі судово-економічну експертизу,
проведення якої доручити Київському
інституту науково-дослідних експертиз.
В цій частині судом апеляційної
інстанції приймаються доводи позивача
про необхідність доручення проведення
вказаної експертизи саме КНІСЕ, з метою
усунення в майбутньому сумнівів сторін
щодо обраних відповідачем експертів.

За таких обставин, заперечення
позивача стосовно відхилення
клопотання відповідача про
призначення судової експертизи через
наявність достатнього об'єму доказів,
на підставі яких можна прийняти
рішення у даній справі, є
необґрунтованими та не спростовують
викладене у даній ухвалі.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Відповідач та позивач надали питання,
які вони вважають за необхідне
поставити на вирішення судовому
експерту.

Розглянувши надані представниками
сторін питання, які вони вважають за
необхідне поставити на вирішення
експерту, колегією суддів визначено
остаточне коло питань судовому
експерту, у відповідності до положень
ст. 41 ГПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
41-42, ст. ст. 86, 99 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Віадукт»
про призначення у справі судової
економічної експертизи.

2. Призначити у справі №910/1361/13
судову економічну експертизу,
проведення якої доручити Київському
науково - дослідному інституту судових
експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6
).

3. На вирішення експертизи
поставити наступні питання:

1) Чи підтверджуються суми, зазначені в
наступних рахунках-фактурах: LC2350-04/08//7
від 01.03.2010 р., LC2350-04/08/9 від 05.05.2010 р., №
LC2350-04/08/11-004 від 01.07.2010 р., LC2350-04/08/12-005 від
02.08.2010р., № LC2500-04/08/13-007 від 01.09.2010 р.,
LC2350-04/08/16-013 від 01.12.2010 р., LC2350-04/08/ev-015 від
12.01.2011 р., LC2350-04/08/21-027 від 04.05.2011 р.,
LC2350-04/08/22-030 від 01.06.2011 р., LC2350-04/08/24-035 від
01.08.2011 р., LC2350-04/08/25-037 від 01.09.2011 р.,
LC2350-04/08/26-039 від 03.10.2011 р., LC2350-04/08/27-040 від
01.11.2011 р., LC2350-04/08/28-042 від 01.12.2011 р.,
LC2350-04/08/29-044 від 03.01.2012 р., LC2350-04/08/30-046 від
01.02.2012 р., LC2350-04/08/31-048 від 01.03.2012 р.,
LC2350-04/08/32-050 від 02.04.2012 р., LC2350-04/08/33-052 від
03.05.2012 р., LC2350-04/08/34-054 від 01.06.2012 р.,
LC2350-04/08/35-056 від 02.07.2012 р., LC2350-04/08/36-058 від
01.08.2012 р., LC2350-04/08/37-060 від 03.09.2012 р.,
LC2350-04/08/38-062 від 01.10.2012 р. первинними
бухгалтерськими документами?

2) Яка сума коштів сплачена ТОВ
«Віадукт» на користь ТОВ «Райффайзен
Банк Аваль» на виконання умов
договорів фінансового лізингу №
LC2350-04/08 від 07.04.2008 р. та № LC2350-04/08 від
27.08.2009 р. та угодами про внесення змін
вказаних договорів фінансового
лізингу (з наступними змінами та
доповненнями) за рахунками-фактурами,
зазначеними у позовній заяві, в тому
числі за пенею та додатковими
витратами?

3) Яка сума коштів сплачених ТОВ
«Віадукт» за договорами фінансового
лізингу № LC2350-04/08 від 07.04.2008 р. та №
LC2350-04/08 від 27.08.2009 р. та угодами про
внесення змін вказаних договорів
фінансового лізингу (з наступними
змінами та доповненнями) була
зарахована ТОВ «Райффайзен Банк Аваль»
в рахунок погашення платежів за
договорами № LC2350-04/08 від 07.04.2008 р. та №
LC2350-04/08 від 27.08.2009 р., в тому числі пенею
та додатковими витратами, та чи
підтверджується це первинними
документами?

4) Яким чином, на яких підставах та на
які суми нараховуються додаткові
витрати, вказані в наведених рахунках
фактурах на предмет лізингу та чи
підтверджуються ці додаткові витрати
первинними документами?

5) Чи вірно визначений курс LIBOR 1М в
рахунках фактурах та розрахунках
лізингових платежів з посиланням на
розрахунки та чи підтверджується він
документально, на кожен день у
визначеному позивачем розмірі?

6) Якими є документально обґрунтованими
суми розмірів відшкодування частини
вартості предмета лізингу (сума
непогашеної вартості); відшкодування
частини вартості предмета лізингу
(сума курсової різниці); комісія
лізингодавця з ПДВ (комісія за
дострокове розірвання договору);
комісія лізингодавця без ПДВ/ з ПДВ
(заборгованість по виставленим
рахункам на дату виставлення рахунку);
відшкодування частини вартості
предмета лізингу (заборгованість по
виставленим рахункам на дату
виставлення рахунку); додаткові
витрати з ПДВ (суми, які відшкодовують
витрати лізингодавця та не були
сплачені лізингоодержувачем); комісія
лізингодавця з ПДВ (відсотки за
користування грошима з дати вилучення
до дати виставлення рахунку),
нарахована ТОВ «Райффайзен Лізинг
Аваль» ТОВ «Віадукт» за договорами
лізингу № LC2350-04/08 від 07.04.2008 р. та №
LC2350-04/08 від 27.08.2009 р.?

4. Витрати по проведенню експертизи
покласти на відповідача з наступним
віднесенням витрат на винну сторону
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

5. Зобов'язати відповідача звернутись
до експертної установи за одержанням
рахунку - фактури на здійснення
попередньої оплати експертизи та
надати Київському апеляційному
господарському суду платіжні
документи про оплату експертизи в
місячний термін.

6. Попередити експерта (експертів), які
будуть проводити експертизу, про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивого висновку, також
відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків відповідно до статей 384, 385
Кримінального кодексу України.

7. Для проведення експертизи надати у
розпорядження судового експерта
справу № 910/1361/13 (2 томи та 1 додаток).

8. Ухвалу надіслати сторонам по справі
та Київському науково - дослідному
інституту судових експертиз (03680, м.
Київ, вул. Смоленська, 6 ).

9. Учасникам процесу забезпечити,
надання необхідних для проведення
експертизи документів на вимогу
експертів.

10. Попередити сторони про те, що на них
може бути накладено штраф у розмірі до
ста неоподаткованих мінімумів доходів
громадян за ухилення від вчинення дій,
покладених на них судом апеляційної
інстанції, відповідно до пункту 5 ст. 83
ГПК України.

11. Зобов'язати Київський науково -
дослідний інститут судових експертиз.
згідно з ч.1 ст. 42 ГПК України, надіслати
копії експертного висновку учасникам
провадження. а також провести
експертне дослідження у строки,
визначені п.п. 1.13 ч.1 Інструкції «Про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень. У
разі необхідності більш тривалого часу
для проведення судової експертизи -
погодити продовження строків на її
виконання.

Головуючий суддя
Коротун О.М.

Судді
Гончаров С.А.

Іоннікова І.А.