ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2013 р.
Справа № 911/2686/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Веліканов К. С.
(довіреність № 46-08/43 від 24.04.2013 р.);

від відповідача-1: Гончарук М. П.
(довіреність б/н від 06.09.2013 р.);

від відповідача-2: Синьоока Г. І.
(довіреність від 21.03.2013 р.,
зареєстрована в реєстрі за № 814);

розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства
„Молдтранселектро", м. Кишинів,
Республіка Молдова

до:

1) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Меридіан-К", м.
Богуслав;

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Енергоальянс", м.
Київ;

про визнання недійсним договору поруки

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ДП „Молдтранселектро" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ТОВ „Меридіан-К", ТОВ
„Енергоальянс" про визнання недійсним
договору поруки від 02.10.2009 р.,
укладеного між ТОВ „Меридіан-К" та ТОВ
„Енергоальянс".

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
відсутністю обов'язкової згоди на
укладення відповідачем-2 спірного
договору із відповідачем-1
розпорядника майна ТОВ „Енергоальянс"
- арбітражного керуючого Загороднього
С. В.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15.07.2013 р. порушено
провадження у справі № 911/2686/13 за
позовом ДП „Молдтранселектро" до ТОВ
„Меридіан-К", ТОВ „Енергоальянс" про
визнання недійсним договору поруки і
призначено її розгляд у судовому
засіданні за участю представників
учасників процесу 31.07.2013 р.

31.07.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 14.08.2013 р.

14.08.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 18.09.2013 р.

13.09.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-1 надійшов відзив б/н від
12.09.2013 р. на позовну заяву, у якому він
просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю.

18.09.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-2 надійшла заява б/н від
18.09.2013 р., у якій він просить застосувати
до спірних відносин позовну давність
та відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

18.09.2013 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 02.10.2013 р.

21.09.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-2 надійшов відзив б/н від
11.09.2013 р. на позовну заяву, у якому він
просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю.

01.10.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-2 надійшли доповнення б/н
від 01.10.2013 р. до відзиву на позовну
заяву, що долучені судом до матеріалів
справи.

02.10.2013 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від позивача надійшли
заперечення б/н б/д на відзив на позовну
заяву та пояснення б/н б/д, що долучені
судом до матеріалів справи.

02.10.2013 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 16.10.2013 р.

16.10.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 30.10.2013 р.
Також, даною ухвалою суду викликано у
судове засідання фізичну особу -
арбітражного керуючого Загороднього
Сергія Васильовича.

28.10.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-2 надійшли письмові
пояснення б/н від 25.10.2013 р., що долучені
судом до матеріалів справи.

30.10.2013 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від фізичної особи -
арбітражного керуючого Загороднього
Сергія Васильовича надійшли пояснення
б/н від 28.102.2013 р., що долучені судом до
матеріалів справи.

30.10.2013 р. у судовому засіданні
арбітражний керуючий Загородній
Сергій Васильович надав усні пояснення
по суті спору.

30.10.2013 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 20.11.2013 р.

20.11.2013 р. у судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення щодо своїх позовних вимог,
позовні вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача-1 у судовому
засіданні надав усні пояснення щодо
своїх заперечень проти позову, просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю з підстав, зазначених у
відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-2 у судовому
засіданні надав усні пояснення щодо
своїх заперечень проти позову, просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю з підстав, зазначених у
відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.01.2003 р. порушено провадження
у справі № 23/753-б за заявою Корпорації
„Укргазконтракт" до ТОВ
„Енергоальянс" про визнання банкрутом.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.08.2009 р. у справі № 23/753-б за
заявою Корпорації „Укргазконтракт" до
ТОВ „Енергоальянс" про визнання
банкрутом, крім іншого, поновлено
провадження у справі № 23/753-б на стадії
розпорядження майном та відновлено
повноваження розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
Загороднього Сергія Васильовича, тощо.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.12.2011 р. у справі № 23/753-б за
заявою Корпорації „Укргазконтракт" до
ТОВ „Енергоальянс" про визнання
банкрутом, крім іншого, відсторонено
керівника ТОВ „Енергоальянс" Соколова
І. А. від виконання покладених на нього
обов'язків; тимчасово покладено
обовязки керівника ТОВ „Енергоальянс"
на розпорядника майна боржника
арбітражного керуючого Загороднього
Сергія Васильовича (ліцензія серія АВ
№ НОМЕР_1 від 30.07.2007); заходи
запроваджені ч. 9, 12 п. 3 ухвали
господарського суду м. Києва про
порушення провадження по справі від
05.11.2003 р. залишено без змін, тощо.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.12.2011 р. у справі № 23/753-б за
заявою Корпорації „Укргазконтракт" до
ТОВ „Енергоальянс" про визнання
банкрутом, крім іншого, введено
процедуру санації боржника - ТОВ
„Енергоальянс" строком на 12 місяців до
21.06.2013 р.; припинено повноваження
розпорядника майна ТОВ „Енергоальянс"
арбітражного керуючого Загороднього
Сергія Васильовича; призначено
керуючим санацією ТОВ „Енергоальянс"
арбітражного керуючого Гороховського
Андрія Вікторовича; припинено
повноваження органів управління
боржника - ТОВ „Енергоальянс".

02.10.2009 р. між відповідачем-1 та
відповідачем-2 було укладено договір
поруки, згідно умов п. 1.1. якого у
відповідності до даного договору
поручитель поручається перед
кредитором за виконання зобов'язань
Державного підприємства
„Молдтранселектро", Республіка
Молдова по сплаті заборгованості по
основному договору.

Згідно п. 1.2. договору під основним
договором в даному договорі розуміють
договори уступки права вимоги № 06-20 від
30.05.2000 р. і № 07-20 від 30.05.2000 р., укладені
між кредитором, боржником і компанією
„Derimen Properties Ltd", Швейцарія.

Відповідно до п. 2.1. договору
відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою суми
заборгованості боржника по основному
договору в розмірі 20 287 682, 29 доларів США.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що
сума заборгованості боржника перед
кредитором підтверджується актом
звірки, підписаним між боржником та
кредитором 17.07.2000 р. по договорам № 06-20
від 30.05.2000 р. і № 07-20 від 30.05.2000 р.

Пунктом 6.1. договору визначено строк
його дії, згідно якого даний договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і скріплення його
печатками сторін і діє до моменту
виконання зобов'язань по основному
договору.

Як було зазначено вище, позивач у своїй
позовній заяві просить визнати
недійсним договір поруки від 02.10.2009 р.,
укладений між ТОВ „Меридіан-К" та ТОВ
„Енергоальянс".

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із забезпеченням виконання
зобов'язань здійснюється
Господарським кодексом України,
Цивільним кодексом України, іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або
кілька осіб.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 цього ж кодексу зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 ст. 207 цього ж кодексу
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 145 цього ж
кодексу у товаристві з обмеженою
відповідальністю створюється
виконавчий орган (колегіальний або
одноособовий), який здійснює поточне
керівництво його діяльністю і є
підзвітним загальним зборам його
учасників. Виконавчий орган товариства
може бути обраний також і не зі складу
учасників товариства.

Компетенція виконавчого органу
товариства з обмеженою
відповідальністю, порядок ухвалення
ним рішень і порядок вчинення дій від
імені товариства встановлюються цим
Кодексом, іншим законом і статутом
товариства.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що спірний договір поруки
був підписаний від імені ТОВ
„Енергоальянс" директором товариства
фізичною особою Соколовим І. А., діючим
на підставі статуту товариства (у
відповідності до умов договору), та
скріплений печаткою даного товариства.

Як було зазначено вище та встановлено
судом у процесі розгляду справи, станом
на момент укладення спірного договору
поруки ухвалою господарського суду
міста Києва від 06.08.2009 р. у справі №
23/753-б за заявою Корпорації
„Укргазконтракт" до ТОВ
„Енергоальянс" про визнання банкрутом,
крім іншого, поновлено провадження у
справі № 23/753-б на стадії
розпорядження майном та відновлено
повноваження розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
Загороднього Сергія Васильовича, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) з метою забезпечення
майнових інтересів кредиторів в ухвалі
господарського суду про порушення
провадження у справі про банкрутство
або в ухвалі, прийнятій на підготовчому
засіданні, вказується про введення
процедури розпорядження майном
боржника і призначається розпорядник
майна у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до частин 13-15 ст. 13 цього ж
закону (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) керівник
або орган управління боржника виключно
за погодженням з розпорядником майна
укладає угоди щодо:

передачі нерухомого майна в оренду,
заставу, внесення зазначеного майна як
внеску до статутного фонду
господарського товариства або
розпорядження таким майном іншим
чином;

одержання та видачі позик (кредитів),
поручительства і видачі гарантій,
уступки вимоги, переведення боргу, а
також передачі в довірче управління
майна боржника;

розпорядження іншим майном боржника,
балансова вартість якого складає понад
один відсоток балансової вартості
активів боржника.

Розпорядник майна не має права
втручатися в оперативно-господарську
діяльність боржника, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Призначення розпорядника майна не є
підставою для припинення повноважень
керівника чи органу управління
боржника.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що спірний договір поруки
не відноситься до переліку договорів,
встановленого частиною 13 ст. 13 Закону
України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин), оскільки вказане положення
закону встановлює необхідність
наявності згоди розпорядника майна на
укладення керівником або органом
управління боржника договору
поручительства (поруки), поручителем у
якому є сам боржник, натомість, у
спірному договорі порука здійснюється
в інтересах самого боржника, згода
розпорядника майна на укладення якого
керівником або органом управління
боржника не вимагається.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.
„Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" передбачено, що
цивільні відносини щодо недійсності
правочинів регулюються Цивільним
кодексом України (далі - ЦК), Земельним
кодексом України, Сімейним кодексом
України, Законом України від 12 травня
1991 року № 1023-XII „Про захист прав
споживачів" (в редакції Закону від 1
грудня 2005 року № 3161-IV), Законом України
від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV „Про оренду
землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003
року № 1211-IV) та іншими актами
законодавства.

При розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно
із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину
не може суперечити ЦК, іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Дослідивши договір поруки від 02.10.2009 р.,
укладений між ТОВ „Меридіан-К" та ТОВ
„Енергоальянс", суд дійшов висновку, що
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов даного договору (предмет, термін
дії договору, інші умови), їх зміст та
форма договору не суперечать
положенням Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
іншим нормативно-правовим актам в
редакціях, що діяли на момент вчинення
правочину, а за відсутності згоди
розпорядника майна ТОВ „Енергоальянс"
- арбітражного керуючого Загороднього
С. В. у директора ТОВ „Енергоальянс"
фізичної особи Соколова І. А. перед ТОВ
„Меридіан-К" був необхідний обсяг
повноважень для укладення спірного
договору поруки від 02.10.2009 р., так як у
даному випадку згода розпорядника
майна ТОВ „Енергоальянс" -
арбітражного керуючого Загороднього С.
В. не була обов'язковою.

Отже, враховуючи вищевикладене та те,
що, як було встановлено судом у процесі
розгляду справи, договір поруки від
02.10.2009 р., укладений між ТОВ „Меридіан-К"
та ТОВ „Енергоальянс", не суперечить
положенням Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
іншим нормативно-правовим актам в
редакціях, що діяли на момент вчинення
правочину, та те, що у директора ТОВ
„Енергоальянс" фізичної особи
Соколова І. А. перед ТОВ „Меридіан-К"
був необхідний обсяг повноважень для
укладення спірного договору поруки від
02.10.2009 р., і відповідно будь-які права
позивача у спірних відносинах
відповідачами не порушувались, то
позовна вимога позивача до
відповідачів про визнання його
недійсним, є такою, що не ґрунтується на
нормах законодавства України, а тому
суд не вбачає підстав для задоволення
позову.

Як було зазначено вище, відповідач-2 у
своїй заяві б/н від 18.09.2013 р. просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю, у тому числі, у зв'язку
із пропущенням позовної давності.

З приводу вказаної заяви відповідача-2
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Оскільки, як було зазначено вище,
будь-які права позивача - ДП
„Молдтранселектро" у спірних
відносинах відповідачами не
порушувались, то у суду відсутні
підстави для застосування позовної
давності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини, викладені у позовній заяві
позивача, не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи,
його позовні вимоги є такими, що не
ґрунтуються на нормах законодавства
України, а тому суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову
повністю.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

26 листопада 2013 р.