ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.10.2013р. справа № 5006/32/161пн/2012

Господарський суд Донецької області у складі головуючого Сковородіної О.М.

суддів Демідової П.В., Риженко Т.М.

без виклику сторін

розглянувши в нарадчій кімнаті заяву про відвід головуючого судді Сковородіної О.М. від розгляду справи № 5006/32/161пн/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вершина» м. Маріуполь до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, за участю третіх осіб: 1. Споживчого товариства «Привоз» м.Маріуполь, 2. Маріупольської міської ради

про зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа № 5006/32/161пн/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вершина» м. Маріуполь до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, за участю третіх осіб: 1. Споживчого товариства «Привоз» м. Маріуполь, 2. Маріупольської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, яка розглядається колегією суддів: головуючий Сковородіна О.М. та судді Демідової П.В. та Риженко Т.М.

16.10.2013р. господарським судом отримана заява Споживчого товариства «Привоз» м. Маріуполь (третя особа 1) про відвід від розгляду даної справи головуючого судді.

В обґрунтування своєї вимоги третя особа 1 посилається на порушення з боку суду конституційного принципу рівності сторін висловлювати свою думку з питань, які виникають у ході розгляду справи, а саме вказував на те, що представнику СП «Привоз» в судовому засіданні 28.08.2013р. не надали можливості висловити свою позицію.

Також, зазначає, що головуючий суддя допускає порушення вимог процесуального закону при розгляді даного позову, зокрема, що при призначенні експертного дослідження в межах даної справи (та під час його проведення) були порушені норми Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши заяву від 16.10.2013р. суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

Відповідно до ст. 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

У своєї заяві СП «Привоз» посилається на ненадання уповноваженому представнику третій особі висловити свою думку по суті справи в судовому засіданні, яке відбулось 28.08.2013р.

Однак, як вбачається з матеріалів справи (т. 2 арк. справи 138-139) представник третьої особи 1 взагалі був відсутній у судовому засіданні, про що свідчить протокол судового засідання та ухвала від 28.08.2013р.

В матеріалах справи від цієї дати (28.08.2013р.) міститься лише заява представника третьої особи 1 Крохмальової Л.П., подана до канцелярії господарського суду о 13:43год. (після судового засідання), про надання справи № 5006/32/161пн/2012 для ознайомлення та представлення можливості робити фотокопії документів.

Крім того, ані протокол судового засідання, ані ухвала від 28.08.2013р. про відкладання розгляду справи не були оскаржені у встановленому законом порядку.

Тому, посилання СП «Привоз» на порушення з боку суду його конституційних прав в частині ненадання уповноваженому представнику третій особі висловити свою думку по суті справи є безпідставними.

Також, суд звертає увагу на те, що учасники процесу не обмежені правом висловлювати свою позицію по справі письмово та подавати відповідні заяви, звернення, пояснення через канцелярію господарського суду.

Що стосується порушення господарського процесуального законодавства в частині призначення та проведення експертизи, суд зазначає наступне.

Для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу. Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього кодексу (ст. 41 ГПК України).

05.02.2013р. провадження у справі № 5006/32/161пн/2012 було зупинено у зв'язку з призначенням незалежної судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (т. 1 арк. справи 190).

Після проведення експертизи суд викликав учасників процесу для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі, одночасно інформуючи про наявність в матеріалах справи експертного висновку № 556/23 від 14.06.2013р., про що свідчить ухвала від 01.07.2013р.

Відповідно до ухвали від 11.07.2013р. провадження у справі № 5006/32/161пн/2012 було поновлено (т. 2 арк. справи 66).

Зазначені вище процесуальні документи не були оскаржені учасниками процесу в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу. В матеріалах справи, також, відсутня заява про відвід судовому експерту.

У п. 11 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 4 від 23.12.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що визначення обсягу необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів і перевірка (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, здійснюється господарським судом, за необхідності - за участю представників сторін у справі. Якщо вирішення цих питань викликає утруднення, суд може залучити відповідного спеціаліста.

Під час проведення експертизи експерт звернувся до господарського суду з клопотання про необхідність представлення додаткових матеріалів.

Посилання третьої особи 1 на те, що таке клопотання повинно розглядатись лише після поновлення провадження у справі, в даному випадку є помилковим, оскільки, саме в ухвалі від 05.02.2013р. судом, окрім іншого, був покладений обов'язок на учасників процесу надавати експерту всі необхідні для проведення дослідження документи.

Суд, також, звертає увагу на те, що у постанові Пленуму Вищого Господарського Суду України № 4 від 23.12.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» вказано, що експерту заборонено самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Однак, експерт, виконуючи вимоги ухвали від 05.02.2013р. про призначення експертного дослідження, звернувся саме до господарського суду з вимогою про необхідність представлення відповідних матеріалів.

У статті 42 ГПК України зазначено, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Тому, твердження третьої особи 1 стосовно упередженості головуючого судді при розгляді даної справи є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись ст.ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви Споживчому товариству «Привоз» про відвід головуючого судді Сковородіної О.М. від розгляду справи № 5006/32/161пн/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вершина» м. Маріуполь до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, за участю третіх осіб: 1. Споживчого товариства «Привоз» м. Маріуполь, 2. Маріупольської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії.

Головуючий О.М. Сковородіна

Судді П.В. Демідова

Т.М. Риженко