м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта», м.Київ,
до відповідача: Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
про стягнення 8 103,91 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Петренко В.О. - по дов.
від відповідача: Ємчук В.О. - по дов.
Згідно із ст.77 ГПК України
в засіданні суду оголошувалась перерва
з 11.12.2013р. до 13.12.2013р.
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Відкрите акціонерне
товариство Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта», м.Київ,
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до відповідача,
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», м.Київ
про стягнення 8 103,91 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на виплату Собко Ірині
Олександрівні страхового
відшкодування згідно з договором №0947590
від 03.10.2012р. добровільного страхування
транспортного засобу, внаслідок чого
до Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» перейшло право
вимоги до відповідача.
Відповідач у відзиві без номеру та
дати, що надійшов до господарського
суду міста Києва 11.12.2013р., проти
позовних вимог надав заперечення з
огляду на відсутність доказів виплати
позивачем страхового відшкодування
Згідно із ст.75 Господарського
процесуального кодексу України судом
встановлено, що наявні у матеріалах
справи документи є достатніми для
прийняття повного та обґрунтованого
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, господарський суд
встановив:

Згідно із ст.16 «Про страхування»
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 03.10.2012р.
між Відкритим акціонерним товариством
Національною акціонерною страховою
компанією «Оранта» (страховик) та Собко
Юрієм Анатолійовичем (страхувальник)
було укладено договір №0947590 від 03.10.2012р.
добровільного страхування
транспортного засобу, відповідно до
якого застраховано наступний
транспортний засіб:

марка/модель: Toyota Highlander,

реєстраційний номер: АА 5353 МІ (номер
кузова/шасі JTEES42A402204975),

рік випуску: 2012р.

Відповідно до договору №0947590 від
03.10.2012р. вигодонабувачем за договором є
Собко Ірина Олександрівна.

Згідно з п.4.1.1.1. вказаного договору до
страхових ризиків відносяться,
зокрема, збитки внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, у тому
числі, зіткнення з рухомими або
нерухомими предметами (іншим
транспортним засобом, спорудами,
перешкодами, тваринами тощо),
перевертання, наїзду, падіння
транспортного засобу.

За змістом п.8.1 зазначеного правочину
договір діє з 00:00 годин 09.10.2012р., але не
раніше дня, наступного за днем сплати
страхувальником страхової премії
(першого платежу) в повному обсязі на
рахунок повіреного, та до 24:00 години
08.10.2013р. За твердженнями позивача, які з
боку відповідача не спростовані, на
момент вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, а саме 12.12.2012р.,
страхувальником було внесено перший
страховий платіж.

З приводу тверджень відповідача,
викладених у відзиві без номеру та
дати, що надійшов до господарського
суду міста Києва 11.12.2013р., про
відсутність в договорі №0947590 від
03.10.2012р. добровільного страхування
транспортного засобу державного
номеру застрахованого транспортного
засобу, господарський суд міста Києва
зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 договору номером
кузова/шасі застрахованого
транспортного засобу є номер JTEES42A40224975.
Згідно з відомостей, які містяться у
технічному паспорті серії ААС 988359,
транспортним засобом з номером шасі
JTEES42A402204975 є легковий автомобіль марки
Toyota Highlander з державним номерним знаком
АА 5353 НТ. Крім того, зазначений номер
транспортного засобу з номером шасі
JTEES42A402204975 міститься також у звіті
№АА5353НТ-19.12/1 від 19.12.2012р. про оцінку
автомобіля марки Toyota Highlander, протоколі
(акті) №20628 від 17.12.2012р. огляду
транспортного засобу, заяві №20628 від
13.12.2012р. про страхову виплату, довідці
№9123979 від 13.12.2012р. про
дорожньо-транспортну пригоду та
страховому акті №СТО-12-20628/1 від 25.12.2012р.

Крім того, в судовому засіданні 11.12.2013р.
на запитання суду до представника
відповідача про те, чи був автомобіль
марки Toyota Highlander з державним номером АА
5353 МІ застрахований відповідно до
договору №0947590 від 03.10.2012р.
добровільного страхування
транспортного засобу, представник
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» надав пояснення, що
фактично, у договорі №0947590 від 03.10.2012р.
добровільного страхування
транспортного засобу номер
транспортного засобу не зазначений,
проте цим договором було застраховано
саме автомобіль марки Toyota Highlander з
державним номером АА 5353 МІ, що
підтверджується номером кузова/шасі у
вказаному договорі та технічному
паспорті на вищезазначений автомобіль.

Таким чином, з огляду на наявні в
матеріалах справи документи,
враховуючи пояснення представника
позивача, господарський суд міста
Києва дійшов висновку, що договором
№0947590 від 03.10.2012р. добровільного
страхування транспортного засобу було
застраховано саме автомобіль марки Toyota
Highlander з державним номером АА 5353 МІ.

Виходячи зі змісту довідки №9123979 про
дорожньо-транспортну пригоду, 12.12.2012р. о
16 год. 10 хвил. в Голосіївському районі
міста Києва, по вул.Г.Оборони, 4
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортних засобів
1. Ford Fiesta, державний номер АІ 5265 ВМ, що
належить та яким керувала Шолойко
Антоніна Сергіївна, 2. Toyota Highlander,
державний номер АА 5353 НТ, власником
якого є Собко Ірина Олександрівна, яка
і керувала транспортним засобом під
час вчинення дорожньо-транспортної
пригоди.

За змістом п.13.6 договору №0947590 від
03.10.2012р. у разі пошкодження
застрахованого транспортного засобу,
розмір збитку може визначатись
страховиком на підставі калькуляції
вартості відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу
та/або акта автотоварознавчого
дослідження, що складається аварійним
комісаром, сертифікованим експертом
або спеціалістом, оригіналу акта
виконаних робіт та документів, що
підтверджують дійсні витрати;
деталізованого документа узгодженої
зі страховиком СТО.

Відповідно до протоколу (акту) №20628 від
17.12.2012р. огляду транспортного засобу,
автомобілю Toyota Highlander, державний номер
АА 5353 МІ, було заподіяно наступні
пошкодження: бампер задній, наповнювач
заднього бампера, молдінг бампера,
накладка бампера, датчик ПТС, панель
задня.

Згідно звіту №АА5353НТ-19.12/1 від 19.12.2012р.
про оцінку автомобіля марки Toyota Highlander,
державний номер АА 5353 МІ, вартість
ремонту з відновлення вказаного
транспортного засобу становить 17 556,28
грн. Проте, відповідно до рахунку СТО,
вартість відновлюваного ремонту
складає 9 103, 91 грн.

Пунктом 1.3 договору №0947590 від 03.10.2012р.
встановлено нульовий розмір
безумовної франшизи у разі пошкодження
застрахованого транспортного засобу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

25.12.2012р. представниками позивача було
складено страховий акт №СТО-12-20628/1, за
змістом якого страхувальнику підлягає
виплата страхового відшкодування в
розмірі 9 103,91 грн.

Відповідно до п.2.2 договору №0947590 від
03.10.2012р. страховик зобов'язується у разі
настання страхового випадку здійснити
страхове відшкодування в порядку та на
умовах, визначених цим договором.

Одночасно, згідно з п.13.2 вказаного
правочину виплата страхового
відшкодування здійснюється на
підставі заяви страхувальника
(вигодонабувача) на страхову виплату та
складеного страховиком страхового
акту із визначенням розміру страхового
відшкодування. Страховик здійснює
виплату страхового відшкодування в
строк до 15 (п'ятнадцяти) робочих днів
після прийняття рішення (складання
страхового акта) про виплату
страхового відшкодування.

13.12.2012р. Собко Юрієм Анатолійовичем
було подано заяву №20628 до Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта» про настання страхового
випадку та виплату страхового
відшкодування.

Одночасно, суд зазначає, що в
страховому акті №СТО-12-20628/1 від 25.12.2012р.
позивачем та Собко Юрієм
Анатолійовичем було погоджено виплату
страхового відшкодування на
розрахунковий рахунок №290932366 Собко
Ірини Олександрівни, яка, як
вказувалось вище, є вигодонабувачем.

Згідно з платіжним дорученням №7481 від
07.02.2013р. Відкритим акціонерним
товариством Національною акціонерною
страховою компанією «Оранта»
здійснено зведене страхове
відшкодування за декількома
страховими випадками. На підтвердження
здійснення страхового відшкодування
саме за договором №0947590 від 03.10.2012р.
згідно вищенаведеного платіжного
доручення, позивачем до матеріалів
справи надано відомість №27 від
07.02.2013р., відповідно до якої на рахунок
№290932366, що було зазначено
вигодонабувачем у заяві на виплату
страхового відшкодування, було
перераховано грошові кошти в сумі 9 103,91
грн.

Крім того, у письмових поясненнях
№09-06-04/1212 від 12.12.2013р. позивач зазначив,
що з метою оптимізації проведення
виплат клієнтам між Відкритим
акціонерним товариством Національною
акціонерною страховою компанією
«Оранта» та Акціонерно-комерційним
банком «УКРСОЦБАНК» було укладено
договір №19-10/159 від 24.03.2009р. про надання
послуг з виплати грошових коштів. За
змістом п.1.1 вказаного правочину банк
зобов'язується за допомогою системи
грошових переказів «СОФТ» надавати
клієнту послуги з виплати грошових
коштів фізичним особам. Відповідно до
п.1.3 вищезазначеного договору переказ
коштів здійснюється на підставі
електронного реєстру, що містить
необхідні реквізити.

За таких обставин, господарський суд
приймає платіжне доручення №7481 від
07.02.2013р. та відомість №27 від 07.02.2013р. як
належний доказ здійснення страхового
відшкодування за договором №0947590 від
03.10.2012р.

Таким чином, посилання відповідача на
відсутність в матеріалах справи
доказів виплати страхового
відшкодування за договором №0947590 від
03.10.2012р. добровільного страхування
транспортного засобу є безпідставними
та такими, що не відповідають фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

За змістом п.13.23 договору №0947590 від
03.10.2012р. до страховика, який здійснив
страхове відшкодування в межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяних збиток.

Наявність вини Шолойко Антоніни
Сергіївни у зіткненні автомобілів
підтверджена постановою від 18.12.2012р.
Голосіївського районного суду міста
Києва по справі №2601/24108/12.

Ухвалою від 22.11.2013р. господарським
судом міста Києва було зобов'язано
відповідача, Страхове товариство з
додатковою відповідальністю
«Гарантія», надати страховий поліс, за
яким була застрахована
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки «Форд»,
державний номер АІ 5265 ВМ.

За змістом наданого до матеріалів
справи полісу №АВ/1317217 від 14.01.2012р.
вбачається, що цивільно-правову
відповідальність Шолойко Антоніни
Сергіївни застраховано у Страховому
товаристві з додатковою
відповідальністю «Гарантія» та
встановлено франшизу в розмірі 1000 грн.

Крім того, довідкою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України №7/2-28/34396 від 04.12.2013р.
підтверджується, що транспортний засіб
- автомобіль марки Fоrd Fiesta, державний
номер АІ 5265 ВМ, прийнятий на
страхування Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» (поліс №АВ1317217).

23.06.2013р. представниками позивача було
скеровано на адресу Страхового
товариства з додаткової
відповідальністю «Гарантія» заяву
№09-06-02/10315 від 20.05.2013р. про регресну
вимогу з додатками, в якій Відкрите
акціонерне товариство Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
просить відшкодувати в порядку регресу
9 103,91 грн. Вказана заява була отримана
відповідачем 27.05.2013р., про що свідчить
копія поштового повідомлення №170.

У відповідь на вказану вимогу, за
змістом відзиву та пояснень
відповідача у судовому засіданні,
Страховим товариством з додатковою
відповідальністю «Гарантія» було
направлено на адресу позивача лист №2055
від 25.07.2013р. про неможливість
врегулювання вищезазначеної регресної
вимоги у зв'язку з відсутністю
завіреного банком платіжного
доручення.

Проте, відповідачем жодних доказів
направлення вказаного листа-відповіді
на адресу позивача не надано, страхове
відшкодування в порядку регресу не
здійснено.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
приймаючи до уваги, що позов повністю
доведений позивачем та обґрунтований
матеріалами справи, з огляду на те, що
зобов'язання з оплати страхового
відшкодування Страховим товариством з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» виконано не було, позовні
вимоги Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта», м.Київ, до
відповідача, Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія», м.Київ про стягнення 8 103,91
грн. підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір підлягає віднесенню на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта», м.Київ, до відповідача,
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», м.Київ
про стягнення 8 103,91 грн. задовольнити
повністю.

Стягнути зі Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» (04070, м.Київ,
вул.Костянтинівська,56, офіс 13, ) на користь Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта» (02081, м.Київ, вул.Здолбунівська,
7-Д, ) суму страхового
відшкодування у розмірі 8 103, 91 грн., а
також судовий збір в сумі 1 720,50 грн.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 13.12.2013р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено та підписано
18.12.2013р.

Суддя
М.О.
Любченко