ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2013 р.
Справа № 911/3149/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, м. Київ

до 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
Київська область, Бориспільський
район, с. Чубинське

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Готель Корона»,
Київська область, Бориспільський
район, с. Чубинське

про заборону експлуатації об'єкту та
знесення самочинного об'єкту
будівництва

секретар судового засідання Бердило
І.П.

за участю представників:

від позивача: Бездоля Ю.О. (довіреність
№1507/1 від 15 липня 2013 року);

від відповідача 1: ОСОБА_3 (довіреність
№147 від 6 березня 2013 року);

від відповідача 2: Старцева Ю.В. (виписка
з ЄДР серії ААВ №021485 від 3 січня 2012
року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі - позивач)
звернулась до господарського суду
Київської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(далі - відповідач 1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Готель
Корона» (далі - відповідач 2) про
заборону експлуатації об'єкту та
знесення самочинного об'єкту
будівництва.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачі експлуатують готель та
кафе, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, які відповідно вимог чинного
законодавства України не введені в
експлуатацію, у зв'язку з чим позивач
просить суд заборонити відповідачам
експлуатувати зазначені об'єкти до
введення їх в експлуатацію. Крім того,
позивачем заявлено позовну вимогу про
зобов'язання відповідача 1 знести за
власний рахунок самовільно збудовану
прибудову (бетонна огорожа, яка
з'єднана фундаментом з будинком).

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 14 серпня 2013
року та призначено справу до розгляду
на 4 вересня 2013 року.

В пункті 1 прохальної частини позовної
заяви позивач просить суд, з метою
забезпечення позову, заборонити
відповідачам експлуатувати об'єкт -
готель та кафе за адресою: АДРЕСА_1 до
вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Статтею 67 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позов забезпечується:
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України за №16 від
26 грудня 2011 року «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Судом відмовлено в застосуванні
заходів до забезпечення позову,
оскільки, позивачем не доведено суду
наявності підстав для застосування
таких заходів.

Під час судового розгляду відповідно
до ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України розгляд справи
неодноразово відкладався.

Представники відповідачів в усних та
письмових поясненнях, викладених у
відзиві на позовну заяву, проти позову
заперечували.

30 жовтня 2013 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідачів, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Листом від 8 квітня 2013 року за №2-03/08/297
Великоолександрівська сільська рада
Бориспільського району Київської
області повідомила Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про факт
порушення містобудівного
законодавства по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (том 1,
а.с. 15).

1 червня 2013 року головним державним
інспектором Інспекційного відділу
Північного регіону Інспекційного
управління №2 Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області Старущенком Я.В. на
підставі направлення на здійснення
позапланової перевірки №1198 від 23
квітня 2013 року проведено позапланову
перевірку дотримання вимог у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_1 та ТОВ «Готель Корона» за
місцезнаходженням об'єкту будівництва:
АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 16).

За результатами перевірки інспектором
Інспекційного відділу Північного
регіону Інспекційного управління №2
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області Старущенком Я.В.
встановлено, що на земельній ділянці,
відведеній для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
державний акт серії ЯА №572172, гр. ОСОБА_1
побудував індивідуальний житловий
будинок - літ. «А-4» та прибудову - літ.
«А-3» загальною площею 2666,6 м2. Будинок
прийнято в експлуатацію відповідно до
декларації про готовність об'єкта від 26
жовтня 2011 року №КС 6,
зареєстрованої Інспекцією. Об'єкт
відноситься до категорії складності не
менше ніж ІІІ.

За результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 1
червня 2013 року (том 1, а.с. 17-18)

Крім того, в ході перевірки виявлено
наступні порушення:

1. В 2012 році ФОП ОСОБА_1 без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт
реконструював частину індивідуально
визначеного житлового будинку під
кафе, загальною площею 77,8 м2, яке
передав в оренду у користування ТОВ
«Готель Корона», чим порушив вимоги
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

2. В 2012 році ФОП ОСОБА_1 без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт
реконструював частину індивідуально
визначеного житлового будинку під
приміщення для тимчасового
користування (готель), загальною площею
426,30 м2, яке передав в оренду у
користування ТОВ «Готель Корона», чим
порушив вимоги Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

3. З 2012 року будівля експлуатується
як кафе та готель без прийняття в
експлуатацію в установленому законом
порядку, що є порушенням вимог Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

4. ФОП ОСОБА_1 у 2012 році без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт добудував
бетонну огорожу, яку з'єднав
фундаментом з житловим будинком та
влаштував навіс. Вказана споруда
розташована на межі земельної ділянки,
що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92
«Містобудування, планування та
забудова міських та сільських
поселень» та вимог Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

12 червня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області на підставі
вищезазначеної перевірки ФОП ОСОБА_1
винесено припис №С-1206/11 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Зазначеним приписом позивач вимагав
від ФОП ОСОБА_1 усунути порушення
містобудівного законодавства до 15
липня 2013 року (демонтувати прибудову,
побудовану з порушенням п. 3.25 ДБН 360-92**)
та припинити експлуатацію будівлі, як
готель та кафе, з моменту вручення
припису (том 1, а.с. 22).

Приписом від 12 червня 2013 року за №С-1206/10
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області вимагала від ТОВ
«Готель Корона» припинити
експлуатацію будівлі як готель та кафе
з моменту вручення припису.

18 липня 2013 року головним державним
інспектором Інспекційного відділу
Північного регіону Інспекційного
управління №2 Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області Старущенком Я.В. на
підставі направлення від 18 липня 2013
року за №2372.13/09/02 було проведено
позапланову перевірку виконання вимог
приписів №С-1206/10 та №С-1206/11 від 12 червня
2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 18 липня 2013 року та протоколи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 19 липня 2013 року за
№2-Л-З-1907/1 та №2-Л-З-1907/2 та встановлено,
що вимоги приписів №С-1206/10 та №С-1206/11
від 12 червня 2013 року відповідачами не
виконуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» замовник має право
виконувати будівельні роботи після: 1)
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - органи державного
архітектурно-будівельного контролю), -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування; 2)
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності; 3) видачі
замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Пунктом 5 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката.

Згідно п. 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

У зв'язку з невиконанням зазначених
приписів позивач звернувся з даним
позовом до суду та серед інших позовних
вимог просить суд заборонити Фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 та Товариству
з обмеженою відповідальністю «Готель
Корона» експлуатувати об'єкт - готель
та кафе за адресою: АДРЕСА_1 до введення
в експлуатацію об'єкта нерухомості
відповідно до вимог чинного
законодавства.

На виконання вимог ухвали суду від 2
жовтня 2013 року Реєстраційною службою
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
до суду подано витяг (інформаційну
довідку) щодо об'єкту нерухомості, а
саме, приватного будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З досліджених судом витягів та
інформаційних довідок вбачається, що
власником об'єкту нерухомості, а саме,
житлового будинку з надвірними
спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 є
фізична особа ОСОБА_1.

Відповідно до частини першої ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею 12 ГПК України передбачено, що
господарським судам підвідомчі: 1)
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів; 2) справи про банкрутство; 3)
справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції; 4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів;
5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери; 6) справи у спорах, що
виникають із земельних відносин, в яких
беруть участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів. Підвідомчий
господарським судам спір може бути
передано сторонами на вирішення
третейського суду, крім спорів про
визнання недійсними актів, а також
спорів, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні та виконанні
господарських договорів, пов'язаних із
задоволенням державних потреб, спорів,
передбачених пунктом 4 частини першої
цієї статті, та інших спорів,
передбачених законом. Рішення
третейського суду може бути оскаржено
в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
при зверненні до суду з даним позовом
позивачем у якості відповідача 1
зазначено Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1, в той час, коли власником
спірного об'єкта, є фізична особа
ОСОБА_1, який не має статусу суб'єкта
підприємницької діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, що підтверджують факт
експлуатування готелю та кафе, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 саме
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивач пред'явив позовні
вимоги не до тієї особи, яка повинна
відповідати за позовом, оскільки, як
вже зазначалось вище, власником
спірного майна, є фізична особа ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ГПК України
господарський суд, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати
за позовом, може за згодою позивача, не
припиняючи провадження у справі,
допустити заміну первісного
відповідача належним відповідачем.

Враховуючи категорію даного спору,
правила господарської підвідомчості
та суб'єктний склад учасників
господарського процесу, суд приходить
до висновку, що залучення фізичної
особи ОСОБА_1 до участі у справі у
якості відповідача є завідомо
недоцільним, оскільки, вимоги
господарського процесуального кодексу
України цілком виключають участь
фізичних осіб у якості відповідачів у
даних категоріях спорів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про відмову в задоволенні позовних
вимог щодо заборони Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 експлуатувати
готель та кафе, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Щодо позовних вимог позивача про
заборону Товариству з обмеженою
відповідальністю «Готель Корона»
експлуатувати об'єкт - готель та кафе,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до
введення в експлуатацію даного об'єкту
нерухомості відповідно до вимог
чинного законодавства, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що даний спір не
відноситься до категорії спорів - про
припинення дії, яка порушує право.

Спосіб захисту цивільних прав, як
припинення дії, яка порушує право,
пов'язаний з вчиненням іншою особою
незаконних дій, спрямованих на
порушення права, належного особі.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б підтверджували, що дії Товариства
з обмеженою відповідальністю «Готель
Корона», які виражаються в
експлуатації об'єктів нерухомості,
спрямовані на порушення права,
належного певній особі.

Отже, з наведеного вбачається, що
позивачем не вірно обрано спосіб
захисту права.

Позовні вимоги спрямовані на заборону
експлуатації об'єкту - готелю та кафе до
введення в експлуатацію даного об'єкта
нерухомості.

Тобто, в разі задоволення позовних
вимог виконання рішення буде залежати
від обставин, які можуть виникнути в
майбутньому.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 84 ГПК України
рішення господарського суду
ухвалюється іменем України і
складається із вступної, описової,
мотивувальної і резолютивної частин,
при цьому резолютивна частина має
містити висновок про задоволення
позову або про відмову в позові
повністю чи частково по кожній з
заявлених вимог. Висновок не може
залежати від настання або ненастання
якихось обставин (умовне рішення).

Враховуючи викладене, позивачем не
вірно обрано спосіб захисту права,
позовні вимоги не ґрунтуються на
чинному законодавстві та задоволенню
не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
знести за власний рахунок самовільно
збудовану прибудову (бетонна огорожа,
яка з'єднана фундаментом з будинком) за
адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає
наступне.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, що підтверджували б той факт, що
саме Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
влаштував навіс та побудував бетонну
огорожу, яка з'єднана фундаментом з
будинком.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази, що підтверджують право
власності Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на навіс та бетонну огорожу, яка
з'єднана фундаментом з будинком за
адресою: АДРЕСА_1.

Навпаки, як вже зазначалось, відповідно
до витягів та інформаційних довідок,
які наявні в матеріалах справи,
вбачається, що власником об'єкту
нерухомості, а саме, житлового будинку
з надвірними спорудами, за адресою:
АДРЕСА_1 є фізична особа ОСОБА_1.

Відповідно до абзацу 6 пункту 1.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року за №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо у розгляді
справи господарським судом буде
з'ясовано, що іншим або належним
відповідачем у ній мала б бути особа,
яка згідно з процесуальним законом не
може бути учасником судового процесу в
господарському суді, а позивач
наполягає на розгляді відповідної
справи саме господарським судом,
останній не вправі ні залучати
відповідну особу до участі у справі,
ані припиняти провадження в ній, а
повинен розглянути справу стосовно
того відповідача, якому пред'явлено
позовну вимогу, та прийняти рішення по
суті справи (в тому числі про відмову в
позові, якщо відповідач є неналежним).

За обставин, викладених вище, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення складено - 1 листопада 2013
року

Суддя
Заєць Д.Г.