РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 61/460-5/435-2012 14.05.13

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Домані Групп"

до 1. Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України

2. Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача-2 Компанія "Союз Віктан Груп Лтд." (Soyuz-Viktan Group LTD)

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Ломака В.С.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Яровий А.Р. за довіреністю б/н від 05.04.2013 р.;

від відповідача-1: Лутковська А.Л. за довіреністю № 01-01/5865 від 20.12.2012 р.;

від відповідача-2: Ларьков В.І. за довіреністю № 261 від 23.07.2012 р.;

від третьої особи: Дворак М.П. - директор.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Домані Групп" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про зобов'язання вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7).

13.12.2011 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Домані Групп" звернулось до суду з заявою про зміну предмету позову, відповідно до якої просило суд змінити предмет позову, доповнивши позовні вимоги новою вимогою про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" права застави на підставі договору застави № 79.1/36-3.2-07 від 18.10.2007 р. між Союз-Віктан Груп Лтд. (Soyuz-Victan Group Ltd.), компанією за законодавством острову Мен, та Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", предметом застави за яким є майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку (знак для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої визначається Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 45272 від 15.11.2004 р., виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що йому належать майнові права на знак для товарів та послуг "MEDOFF", свідоцтво на знак для товарів і послуг № 45272, відносно якого ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про реєстрацію обтяження на підставі Договору застави № 79.1/36-3.2-07 від 18.10.2007 р., укладеного між ВАТ "Родовід Банк" та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД". Оскільки вказаний договір застави, на думку позивача, припинив свою дію, він з метою захисту власних прав та законних інтересів вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Справа розглядалась в редакції заяви про зміну предмету позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2011 р. до участі у справі № 61/460 в якості відповідача-2 залучено Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк".

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.12.2011 р. у справі № 61/460, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2012 р., позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2012 р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 27.12.2011 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2012 р. скасовано, справу № 61/460 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Направляючи справу до суду першої інстанції, Вищий господарський суд України звернув увагу на те, що позивач у справі 13.12.2011 р. звернувся до господарського суду міста Києва з заявою від 12.12.2011 р. про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд змінити предмет позову, фактично доповнивши позовні вимоги новою вимогою, і таку заяву було прийнято судом до розгляду, що, на думку суду касаційної інстанції, є свідченням того, що місцевий та апеляційний господарські суди не дослідили загального обсягу позовних вимог, їх складу, правових та фактичних підстав, припустились порушення приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України. Крім того, Вищий господарський суд України відмітив, що господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи правовідносини за двосторонніми договорами застави та додатковими угодами до них, не встановили факт, чи вплине рішення у справі на права або обов'язки заставодавця та не вирішили питання щодо необхідності залучення зазначеної особи до участі у справі.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-1/918 від 25.09.2012 р., справу № 61/460 призначено на повторний автоматичний розподіл та передано судді Ломаці В.С. для розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2012 р. суддею Ломакою В.С. зазначену справу прийнято до провадження, присвоєно їй номер "61/460-5/435-2012" та призначено до розгляду на 24.10.2012 р.

24.10.2012 р. через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшли письмові пояснення у справі з урахуванням висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 18.09.2012 р., в яких він стверджує про те, що позивачем при подачі заяви про зміну предмету позову від 12.12.2011 р. було одночасно змінено й підставу позову, у зв'язку з чим справу слід розглядати без її врахування в редакції позовних вимог первісної позовної заяви. Також, відповідач-2 вказує на необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Компанію "Союз-Віктан Груп ЛТД".

Крім того, через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Компанію "Союз-Віктан Груп ЛТД", мотивоване тим, що вона є стороною Договору застави № 79.1/36-3.2-07 (майнових прав) від 18.10.2007 р., припиненням якого позивач у даній справі обґрунтовує свої позовні вимоги. Задоволення позову, на думку відповідача-2, може бути підставою для його звернення до Компанії "Союз-Віктан Груп ЛТД" з самостійним позовом, у зв'язку з тим, що нею було порушено порядок відчуження заставленого майна.

Поряд з цим, через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 17/297 господарського суду міста Києва за позовом ПАТ "Родовід Банк" до ТОВ Фірма "Союз-Віктан" ЛТД про розірвання додаткових угод до кредитних договорів та визнання права застави, мотивоване тим, що в разі задоволення позову у вказаній справі, буде визнано право застави за Договором застави № 79.1/36-3.2-07 від 18.10.2007 р., що матиме преюдиціальне значення для даної справи.

Від позивача 24.10.2012 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення у справі з урахуванням висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 18.09.2012 р., в яких він стверджує про те, що суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд, не вказав на жодні порушення норм матеріального права. Також, просить суд, зважаючи на те, що розгляд справи по суті ще не розпочався, вважати позовні вимоги, викладені у заявах від 12.12.2011 р. та від 24.10.2012 р. остаточними. Крім того, від позивача надійшла заява про врахування змін та уточнень предмету позову як остаточних до початку розгляду справи по суті, відповідно до якої він просить остаточними вважати наступні вимоги:

- визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" права застави на підставі договору застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. між Союз-Віктан Груп Лтд. (Soyuz-Victan Group Ltd.), компанією за законодавством острову Мен, та Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", предметом застави за яким є майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку (знак для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої визначається Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 45272, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15.11.2004 р.;

- зобов'язати Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А, ) вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7).

Від відповідача-1 через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення у справі, в яких він стверджує про те, що єдиним належним суб'єктом подання заяви про вилучення обтяження рухомого майна є ПАТ "Родовід Банк", у зв'язку з чим просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 24.10.2012 р. судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 07.11.2012 р. Розгляд зазначених клопотань сторін відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

06.11.2012 р. через відділ діловодства суду від відповідача-2 повторно надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Компанію "Союз-Віктан Груп ЛТД", та відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, оскільки на його думку, підстав для визнання договору застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. припиненим, - немає, оскільки інший укладений Договір застави № 181207/033-3.1 від 21.12.2007 р. є наступною заставою, право на яку передбачено ст. 588 ЦК України та оскільки відповідач-2 згоди на припинення Договору від 18.10.2007 р. не надавав. Також, відповідач-2 вказує на невірно обраний спосіб захисту в частині вимог позивача про визнання відсутнім права.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2012 р. в порядку ст. 27 ГПК України вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 - Компанію "Союз-Віктан Груп ЛТД", розгляд справи відкладено до 10.04.2013 р., провадження у справі, у зв'язку зі зверненням з дорученням про надання правової допомоги щодо вручення судових документів за кордоном, зупинено.

23.11.2012 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли додаткові документи у справі.

09.04.2013 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про допуск спостерігачів на судове засідання, відповідно до якого він просить допустити представника Представництва Європейського союзу в Україні Попругу Оксану Сергіївну та представника посольства Бельгії Тетяну Коротіч в якості спостерігачів в судове засідання, яке відбудеться 10.04.2013 р.

10.04.2013 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника Посольства Бельгії Тетяни Коротіч надійшло клопотання про допуск спостерігачів на судове засідання, відповідно до якого вона просить допустити представників Посольства Бельгії Тетяну Коротіч та Ганну Коцюк в якості спостерігачів в судове засідання у даній справі, яке відбудеться 10.04.2013 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2013 р. поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні 10.04.2013 р. судом було розглянуто клопотання позивача та представника Посольства Бельгії Тетяни Коротіч про допуск спостерігачів на судове засідання, та вирішено його відхилити з огляду на те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено такої категорії учасників судового засідання як "спостерігач", про що винесено відповідну ухвалу.

При цьому, учасникам судового процесу роз'яснено, що відповідні особи можуть бути присутніми при розгляді справи у якості вільних слухачів.

Від представника позивача у судовому засіданні 10.04.2013 р. надійшли додаткові документи у справі та додаткові письмові пояснення.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника третьої особи та невиконання останнім вимог ухвали суду, ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2013 р. розгляд справи було відкладено на 14.05.2013 р. Розгляд клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі вирішено відкласти до встановлення фактичних обставин справи, провадження у справі зупинено.

12.04.2013 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли додаткові документи у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2013 р. провадження у справі № 61/460-5/435-2012 поновлено.

14.05.2013 р. до початку судового засідання від третьої особи надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких вона зазначає про те, що позовні вимоги, заявлені у даній справі, є обґрунтованими, оскільки зобов'язання третьої особи у сумі 50 500 000, 00 грн. за кредитним договором є виконаними, а застава прав на торговельну марку "MEDOFF" припиненою, так як відповідно до Договору поруки, що укладений між відповідачем-2 та гр. Охлопковим А.Д. 11.12.2008 р., останнім було перераховано відповідачу-2 згідно з платіжним дорученням № 11_4_2 від 11.12.2008 р. 50 500 000, 00 грн. в рахунок оплати боргу по кредитному договору та договору поруки. При цьому, як зазначає третя особа, відносно інших траншів за кредитним договором, зокрема на суму 6 745 200, 00 дол. США, вона не виступала майновим поручителем, що підтверджується відсутністю додаткових угод між нею та відповідачем-2. Крім того, третя особа стверджує про те, зобов'язання за кредитним договором є виконаними, а забезпечувальні угоди припиненими, оскільки, як встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р. у справі № 17/297, відповідач-2 відступив право вимоги за зобов'язаннями третьої особи по кредитним договорам № 79.1/36-КЛТ-07 та № 79.1/05-КЛВ-08 новому кредитору, перед яким третя особа розрахувалась. До того ж, на її думку, договір застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. є припиненим внаслідок новації, оскільки йому на зміну сторонами було укладено Договір застави № 181207/033-З.1 від 21.12.2007 р. При цьому, третя особа звертає увагу, зокрема, на те, що в подальшому саме в додаткових угодах до Договору застави № 181207/033-З.1 від 21.12.2007 р. вносились всі зміни, які також вносились до кредитного договору та договору акредитиву, проте як до Договору застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. жодних змін не вносилось. Враховуючи зазначене, на думку третьої особи на дату внесення спірного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного обтяження не існувало.

У судовому засіданні 14.05.2013 р. на виконання вказівок Вищого господарського суду України судом було досліджено загальний обсяг позовних вимог у даній справі, їх склад, правові та фактичні підстави, в контексті визначених ч. 4 ст. 22 ГПК України прав позивача, та враховано роз'яснення, надані в п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в якому зазначається, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач після направлення справи на новий розгляд звернувся до суду до початку розгляду справи по суті з заявою про врахування змін та уточнень предмету позову як остаточних, виклавши позовні вимоги в їх остаточній редакції.

Оцінюючи заяву позивача про зміну предмету позову, яка була подана до суду 13.12.2011 р. та заяву про врахування змін та уточнень предмету позову як остаточних, суд зазначає, що вони за своїм змістом свідчать про заявлення додаткової позовної вимоги про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" права застави на підставі договору застави та її об'єднання з поданим раніше позовом про зобов'язання ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірний реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7).

Слід зазначити, що додаткова вимога, заявлена позивачем, не порушує правил об'єднання позовних вимог.

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

В даному випадку позивачем подано заяву, в якій заявляється додаткова позовна вимога, в межах однієї справи.

Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Спосіб захисту опосередковує предмет позову, яким є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вона визначається спірними правовідносинами - суб'єктивним правом і обов'язком позивача і відповідача. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

У свою чергу об'єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

В даному випадку, заявлені позивачем вимоги про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" права застави на підставі договору застави та про зобов'язання ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірний реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7) - пов'язані між собою підставами позову, підтверджуються тими самими доказами та спрямовані на захист майнових прав інтелектуальної власності позивача.

У зв'язку із зазначеним, на думку суду, позивачем також не порушено приписів ст. 22 ГПК України щодо заборони одночасної зміни підстав та предмету позову, оскільки підставою усіх зазначених позовних вимог визначено припинення угод з забезпечення зобов'язань - договорів застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. та № 181207/033-З.1 від 21.12.2007 р.

Також, судом було розглянуто клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 17/297 господарського суду міста Києва за позовом ПАТ "Родовід Банк" до ТОВ Фірма "Союз-Віктан" ЛТД про розірвання додаткових угод до кредитних договорів та визнання права застави та вирішено залишити його без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" права застави на підставі договору застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. та зобов'язання ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7).

Обставини даної справи суд може встановити самостійно в межах її розгляду, оскільки суд в даній ситуації жодним чином не обмежений ні своєю юрисдикцією, ні предметом позову щодо збирання та оцінки доказів.

Крім того, із обставин даної справи не вбачається, що справа про визнання відсутнім у ПАТ "Родовід Банк" права застави на підставі договору застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. та зобов'язання ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7) має бути розглянута тільки після завершення розгляду справи про розірвання додаткових угод до кредитних договорів та визнання права застави.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2013 р. у справі № 17/297 за первісним ПАТ "Родовід Банк" до ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД та ТОВ "Домані Групп", треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ЗАТ "Завод марочних вин та коньяків "Коктебель", Компанія "Союз Віктан Груп Лтд." про розірвання додаткових угод до кредитних договорів та визнання за позивачем права застави та за зустрічним позовом ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД до ПАТ "Родовід Банк" про визнання кредитних договорів виконаними належним чином та визнання зобов'язань за ними припиненими, в задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів відмовлено.

У разі, якщо судовими рішеннями апеляційної або касаційної інстанції в подальшому в справі № 17/297 господарського суду міста Києва буде прийнято інше рішення, жодна із сторін не позбавлена права звернутись у даній справі з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, якщо вказана обставина матиме істотне значення для прийняття іншого рішення у даній справі, ніж те, яке буде прийняте за наслідками розгляду спору по суті.

У судовому засіданні 14.05.2013 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", яким в подальшому змінено найменування організаційно-правової форми на Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" було укладено Кредитний договір № 79.1/36-КЛТ-07, яким встановлено мету, порядок та умови видачі (надання) банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в гривнях в межах загальної суми 50 500 000,00 грн. на основі додаткових угод про видачу (надання) кредиту (траншу) до цього Договору, які є його невід'ємною частиною; порядок та умови погашення/повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отримання кредитів; види забезпечення зобов'язань позичальника; порядок плати за кредити; відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредитів.

В забезпечення зобов'язань за вказаним Кредитним договором 18.10.2007 р. третьою особою та відповідачем-2 було укладено Договір застави № 79.1/36-З.2-07, відповідно до предмету якого в заставу передано майнові права інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг "MEDOFF", свідоцтво на знак для товарів і послуг № 45272, видане Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15.11.2004 р. Оціночна вартість майнових прав, переданих в заставу відповідно до Договору застави № 79.1/36-З.2-07, склала 119 500 000, 00 грн.

В подальшому, 21.12.2007 р. між третьою особою та відповідачем-2 було укладено Договір застави № 181207/033-З.1, яким вирішено забезпечити зобов'язання Фірми "Союз-Віктан ЛТД" як за Кредитним договором № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 р., так і за Договором №181207/033-ІМР на відкриття і обслуговування документарного акредитива від 21.12.2007 р. шляхом передачі в заставу майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку "MEDOFF" (знак для товарів і послуг "MEDOFF"), комбінація позначень якої визначається Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 45272, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15.11.2004 р., включаючи право на використання вказаної торговельної марки, виключні права дозволяти використання торговельної марки та перешкоджати неправомірному використанню зазначеної торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання, а також інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законодавством України, які належать заставодавцю на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 45272, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності України від 15.11.2004 р., Доповнення до вказаного Свідоцтва на знак для товарів і послуг про передачу права власності від 15.02.2006 р. до Фірми "Союз-Віктан ЛТД", оціночною вартістю в сумі 203 690 000, 00 грн.

Шляхом підписання додаткових угод до Договору застави № 181207/033-З.1 його сторони вносили зміни та доповнення, при цьому, Додатковою угодою від 11.03.2009 р. було вирішено припинити дію Договору застави № 181207/033-З.1.

10.05.2011 р. майнові права на знак для товарів та послуг "MEDOFF", свідоцтво на знак для товарів і послуг № 45272, були передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Домані групп" (Російська Федерація).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що наприкінці вересня 2011 року він дізнався про те, що 14.09.2011 р. о 18:15 реєстратором ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис за № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7) про обтяження у вигляді застави рухомого майна - майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг "MEDOFF". Підставою обтяження зазначений Договір застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р.

Враховуючи зазначене, з метою захисту прав інтелектуальної власності на торговельну марку (знак для товарів та послуг) "MEDOFF" позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

Досліджуючи заявлені позовні вимоги, судом на підставі наданих до матеріалів справи доказів, також, встановлено, що 05.10.2009 р. між ПАТ "Родовід Банк" та гр. Плутановим С.О. було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладієм Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 1809, відповідно до якого іпотекодавець (Плутанов С.О.) для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань Фірми "Союз-Віктан ЛТД" перед іпотекодержателем (ПАТ "Родовід Банк") за Кредитними договорами № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 р. та № 79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008 р. з усіма змінами та доповненнями щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитами, яке було та/або буде прямо передбачене умовами кредитних договорів передає в іпотеку земельну ділянку площею 36,8783 га, кадастровий номер :06:002:0224, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., Козинська селищна рада.

23.10.2009 р. на виконання меморандуму між банком, позичальником та гр. Плутановим С.О. укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя за яким Плутанов С.О. в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД передав у власність банку земельну ділянку площею 36,38783 га., у зв'язку з чим додатковими угодами від 23.10.2009 р. сторони вирішили припинити дію обох Кредитних договорів.

23.10.2009 р. між Плутановим С.О. та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" було укладено Договір про задоволення вимог майнового поручителя за яким боржник передав кредитору (Плутанову С.О.) в рахунок припинення зобов'язань за Кредитними договорами право власності на 24 векселі на суму 11 478 551,81 дол. США та оплати 2 689 221,24 дол. США в строк до 15.11.2009 р.

Плутановим С.О. відступлено право вимоги 2 689 221,24 дол. США до Товариства з обмеженою відповідальністю "УДС", а між ТОВ "УДС" та ТОВ "Фірма "Союз-Віктан" ЛТД 16.11.2009 р. укладено Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.04.2011 р. у справі № 22ц-2392/2011 визнано недійсним Договір іпотеки та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя між банком та Плутановим С.О., у зв'язку із тим, що державний акт на ділянку, яку передано в іпотеку Плутановим С.О. не видавався.

Оцінюючи подані сторонами докази у даній справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Загальні способи захисту права визначені частиною другою статті 16 ЦК України і частиною другою статті 20 ГК України.

Наведені у відповідних нормах переліки способів захисту не є вичерпними з огляду на вміщений у статті 16 ЦК України припис про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, а у статті 20 ГК України - положення щодо можливості захисту права і законного інтересу іншими способами, передбаченими законом.

Так, згідно зі статтею 20 ГК України одним із способів захисту прав суб'єктів господарювання є визнання наявності або відсутності прав.

При цьому, слід враховувати правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 21.05.2012 р. № 6-20цс11, яка є загальнообов'язковою для всіх судів України у відповідності до приписів ст. 111-28 ГПК України, та відповідно до якої законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Обмежене тлумачення ст. 16 ЦК України суперечить зазначеним положенням та призвело б до неправомірної відмови в реалізації права на судовий захист.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд звертає увагу на наступні обставини та норми чинного законодавства, які свідчать про припинення відповідних правочинів, спрямованих на забезпечення виконання зобов'язань Фірми "Союз-Віктан ЛТД" перед ПАТ "Родовід Банк".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

При цьому, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, зважаючи на обставини укладення між Банком, Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" та Плутановим С.О. 23.10.2009 р. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким Плутанов С.О. в рахунок погашення заборгованості Фірми "Союз-Віктан ЛТД" передав у власність банку земельну ділянку площею 36,38783 га, а також укладення 23.10.2009 р. між Плутановим С.О. та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" - Договору про задоволення вимог майнового поручителя, за яким боржник (Фірма "Союз-Віктан ЛТД") передав кредитору (Плутанову С.О.) в рахунок припинення зобов'язань за кредитними договорами від 21.08.2008 р. та від 12.10.2007 р. право власності на 24 векселі на суму 11 478 551,81 дол. США та оплати 2 689 221,24 дол. США в строк до 15.11.2009 р., а також враховуючи відступлення Плутановим С.О. права вимоги 2 689 221,24 дол. США до ТОВ "УДС", і укладення між останнім та Фірмою "Союз-Віктан ЛТД" 16.11.2009 р. Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, - зобов'язання Фірми "Союз-Віктан ЛТД" по поверненню грошових коштів, яке виникло з Кредитних договорів, укладених з ПАТ "Родовід банк", в силу положень ст. 599 Цивільного кодексу України є припиненим 16.11.2009 р. внаслідок повного фактичного виконання.

При цьому, слід відзначити, що рішення Апеляційного суду Київської області від 28.04.2011 р. у справі № 22ц-2392/2011, яким визнано недійсним Договір іпотеки та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між Банком та Плутановим С.О., у зв'язку із тим, що державний акт на ділянку, яку передано в іпотеку Плутановим С.О. не видавався, - не спростовує висновку суду про припинення зобов'язання Фірми "Союз-Віктан ЛТД" перед Банком за Кредитними договорами, оскільки таке судове рішення не нівелює факт повного фактичного виконання зобов'язань за кредитними договорами з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Із змісту наведених норм вбачається, що в результаті заміни кредитора в зобов'язанні відбувається перехід від первісного кредитора до нового кредитора права власності на майнові права - права вимоги виконання зобов'язання.

Таким чином, Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який визнано судом недійсним, має наслідком перехід від ПАТ "Родовід банк" до Плутанова С.О. права власності на майно - права вимоги виконання зобов'язання від Фірми "Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14 167 773,05 дол. США.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В розумінні ст. 216 ЦК України, пунктів 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 р. недійсність Договору про задоволення вимог іпотекодержателя зумовлює виникнення обов'язку Плутанова С.О. повернути Банку майнові права - право вимоги виконання зобов'язання від Фірми "Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14 167 773,05 дол. США.

Положення наведених норм не зумовлюють автоматичного приведення сторін у первісний стан, а таке приведення можливе в тому числі шляхом реституції.

В даному випадку, 16.11.2009 р. Фірма "Союз-Віктан ЛТД" в повному обсязі виконала зобов'язання у розмірі 14 167 773,05 дол. США Плутанову С.О. (особі, яка на зазначений момент володіла майновим правом вимагати виконання спірного зобов'язання), а тому в силу ст. 599 Цивільного кодексу України таке зобов'язання є припиненим.

Припинення зобов'язання зумовлює відсутність будь-яких прав та обов'язків (в т.ч. прав, передача яких була предметом Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що визнано судом недійсним).

Отже, майна (права вимоги виконання зобов'язання від Фірми "Союз-Віктан ЛТД" у розмірі 14 167 773,05 дол. США.) на момент визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя не існувало.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином застосовуються положення глави 83 Цивільного кодексу України.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Оскільки майнове право, яке перейшло від ПАТ "Родовід банк" до Плутанова С.О. за недійсним договором не існує, то в силу ч. 2 ст. 1213 ЦК України ПАТ "Родовід Банк" має право вимагати від Плутанова С.О. лише вартість такого права.

Таким чином, підстави вважати чинним зобов'язання Фірми "Союз-Віктан ЛТД" по сплаті на користь Банку коштів за Кредитними договорами відсутні, що в свою чергу зумовлює припинення всіх правочинів, спрямованих на забезпечення виконання таких зобов'язань (в т.ч. застави).

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога позивача, про визнання відсутності у відповідача-2 права застави на підставі Договору застави 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2011 р. позивач звертався до відповідача-1 із заявою про вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7), на яку була надана відповідь № 01-05/2752 від 18.10.2011 р. із зазначенням того, що у відповідача-1 відсутні правові підстави для реєстрації вилучення запису про обтяження рухомого майна на підставі вищевказаної заяви позивача.

Згідно з п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004 р. та п. 1 наказу Міністерства юстиції України № 57/5 від 07.07.2006 р. "Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна", адміністратором та реєстратором даного реєстру є Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру обтяжень на підставі рішення суду або заяви обтяжувача.

Згідно з ст. 44 Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Зважаючи на те, що відповідач-2 добровільно не виконує визначеного ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зобов'язання з подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальшого вилучення відповідного запису з Державного реєстру, права позивача підлягають захисту в судовому порядку, а позовна вимога щодо вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7) задоволенню.

Так, фактично заявлений позивачем позов про зобов'язання ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7) спрямований на усунення перешкод у користуванні належних позивачу майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку (знак для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої визначається Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 45272, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15.11.2004 р.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Також, відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів, які б спростовували вище встановлені обставини, відповідачами не надано, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача-2, оскільки згідно з ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" за достовірність відомостей, що містяться в заяві про реєстрацію обтяження, відповідальність несе саме обтяжувач.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" (04136, місто Київ, Подільський район, вулиця Північно-Сирецька, будинок 1-3, ) права застави на підставі Договору застави № 79.1/36-З.2-07 від 18.10.2007 р., укладеного між компанією за законодавством острову Мен "Союз-Віктан Груп Лтд." (Soyuz-Victan Group Ltd.) та Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк", предметом застави за яким є майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку (знак для товарів і послуг) "MEDOFF", комбінація позначень якої визначається Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 45272, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 15.11.2004 р.

3. Зобов'язати Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А, ) вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 11608363 (контрольна сума А1616Е75А7).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" (04136, місто Київ, Подільський район, вулиця Північно-Сирецька, будинок 1-3, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Домані Групп" (наб. Дербеневська, 7, будівля 5, м. Москва, 115114, Російська Федерація) суму сплаченого державного мита в розмірі 1 026 (одна тисяча двадцять шість) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп.

5. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.05.2013 р.

Суддя В.С. Ломака