ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" квітня 2013 р.Справа № 2/50/5022-556/2012
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

Розглянув скаргу (стягувача) № 04/03/13-01 від 04.03.2013р. Приватного акціонерного товариства "Добра вода", с. Млинівці Зборівського району Тернопільської області (представник на підставі Договору "Захист прав кредиторів, м. Львів, вул. Ів.Франка,63/5)

на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, м. Тернопіль, вул. Лисенка,1

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Добра вода", с. Млинівці Зборівського району Тернопільської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий світ", м. Тернопіль, вул.Подільська, 38а

За участю представників:

Заявника (стягувача): Анкудович А.Ф. перадставник заявника за довіреністю № 52 від 26.03.2013р.івна, довіреність від 02.03.12 р.

Відповідача ( боржника): не з"явився

Першого відділу державної виконавчої служби тернопільського міського управління юстиції: Когут О.Г. - державний виконавець, довіреність № 19/10072-01 від 27.03.2013р.

встановив:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.08.2012р. у справі № 2/50/5022-56/2012 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Добра вода", с. Млинівці Зборівського району Тернопільської області задоволено повністю та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий світ", м. Тернопіль, вул.Подільська, 38а - 841 275 грн. 28 коп. - заборгованості за поставлену продукцію та 16 825 грн. 51 коп. в повернення сплаченого судового збору, про що 10.09.2012р. видано відповідний наказ про примусове виконання рішення суду у справі № 2/50/5022-56/2012.

11.03.2013р. Приватне акціонерне товариство "Добра вода" звернулося до господарського суду Тернопільської області із скаргою № 04/03/13-01 від 04.03.2013р. на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції щодо несвоєчасності надання запитів у відповідні установи для отримання інформації про майно та кошти та несвоєчасне накладення арешту на майно та кошти боржника, що призводять до неповернення заборгованості ПАТ "Добра вода".

В зв"язку з тим, що суддя Колубаєва В.О., яка розглядала дану справу, знаходилась на лікарняному, розпорядженням голови господарського суду Тернопільської області Стопника С.Г. від 11.03.2013р. справу № 2/50/5022-56/2012 для розгляду скарги Приватного акціонерного товариства "Добра вода" № 04/03/13-01 від 04.03.2013р. на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, передано судді Чопку Ю.О.

Ухвалою від 12.03.2013р. призначено розгляд заяви на 27.03.2013р.. В судовому засіданні 27.03.2013р. було оголошено перерву до 10.04.2013р. для надання можливості представнику заявника ознайомитися із запереченнями, наданими в судовому засіданні представником відділу ДВС.

В судовому засіданні 10.04.2013р. представник заявника вимоги, викладені в заяві підтримав повністю.

Представник відділу ДВС долучила до матеріалів справи оригінали наступних документів: заяву ПАТ "Добра вода" № 151 від 18.09.2012р. про примусове виконання та запит державного виконавця № 19/39872 від 08.11.2012р., які необхідні для розгляду справи. Також заперечила проти заяви на бездіяльність відділу ДВС.

Розглянувши скаргу (стягувача) № 04/03/13-01 від 04.03.2013р. Приватного акціонерного товариства "Добра вода" на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення та доводи представників стягувача та державного виконавця, господарський суд прийшов до висновку, що скарга частково підлягає до задоволення з огляду на таке:

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження";

Згідно ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження" (з наступними змінами і доповненнями), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право зокрема, - накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; - накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Отже, накладення арешту на банківський рахунок є складовим елементом процесу виконання рішень суду, який застосовується органами державної виконавчої служби України для збереження та звернення стягнення на грошові кошти боржника за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи постанова про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника винесена державним виконавцем Станимир Р.І. 04.10.2012р. (а.с.101 - зворотна сторона), тобто, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 100 - зворотна сторона), як того і вимагає ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження". В цьому випадку державний виконавець діяв цілком правомірно.

17.10.2012р. державний виконавець, у відповідності з Законом, надіслав запит до Державної податкової служби України про наявність рахунків боржника в банківських установах, на який відповідь була надана наступного дня - 18.10.2012р. (а.с. 104). Відтак, 31.10.2012р. була винесена постанова про накладення арешту на кошти, що розміщені на банківських рахунках боржника (а.с.106). Того ж дня постанова була надіслана банкам (лист від 31.10.2012р. - а.с.105 ).

Таким чином, судом встановлено, що від часу отримання інформації від податкових органів про наявні рахунки боржника до їх фактичного арешту пройшло 13 днів (з 18 по 31 жовтня). Оскільки законом (ч. 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження") встановлена вимога одночасності, тобто негайності, накладення арешту, таку затримку слід визнати назаконною.

Постановою від 08.11.2012р. (а.с. 102) виконавче провадження по виконанню рішення господарського суду Тернопільської області по справі № 2/50/5022-56/2012 об"єднане з іншими чотирма виконавчими провадженнями.

19.11.2012р. в рамках зведеного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника (а.с. 113). Скаржник твердить, що ця постанова була винесена з запізненням і просить визнати незаконною бездіяльність органу державної виконавчої служби. Однак, з такими доводами погодитися не можна. Як видно з заяви про примусове виконання (а.с. 203 ) стягувач - приватне акціонерне товариство "Добра вода" - просило накласти арешт "на поточні рахунки боржника". Про касу боржника в заяві не йдеться. Відтак, державний виконавець був вправі на власний розсуд визначити види майна боржника, на які слід накласти арешт, і в якій послідовності (ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження"). Скарга в частині визнання незаконною бездіяльності першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міжрайонного управління юстиції в частині не накладення арешту на кошти боржника в касі підлягає відхиленню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 86, 121-2 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу в частині визнання незаконною бездіяльності першого відділу державної виконавчої служби в період з 18 по 31 жовтня 2012 року, яка виявилася в несвоєчасному накладенні арешту на рахунки боржника у банках, - задовольнити.

2. Скаргу в частині визнання незаконною бездіяльності першого відділу державної виконавчої служби щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться в касі божника, - відхилити.

Протягом 5-ти днів з дня її оголошення ця ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через цей суд.

Суддя Ю.О. Чопко