м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19912/13 24.12.13 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа-Страхування»

до Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-

Авто»

про стягнення 2 365,39 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Зелінському К.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Терещук В.С. за
довіреністю № 1260 від 12.12.2013 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія
«Альфа-Страхування» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» про стягнення 5
996,42 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду місту
Києва від 18.10.2013 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
14.11.2013 р.

07.11.2013 р. до суду надійшла відповідь на
запит з МТСБ України.

Ухвалою суду від 14.11.2013 р. розгляд
справи відкладено на 28.11.2013 р.

В судовому засіданні 28.11.2013 р.
представник позивача подав додаткові
матеріали по справі.

Представник відповідача в судовому
засіданні подав відзив на позовну
заяву, у якому проти задоволення позову
заперечує.

В судовому засіданні 28.11.2013 р.
оголошувалась перерва до 10.12.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 10.12.2013 р. суддею Лиськовим
О.М. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 24.12.2013 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
17.12.2013 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 17.12.2013 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.,
судовий розгляд призначено на 24.12.2013 р.

В судовому засіданні 24.12.2013 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 24.12.2013 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд встановив
наступне.

26.08.2011 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Альфа-Страхування» (надалі - позивач)
та Цвілій С.М. (надалі - Страхувальник)
було укладено договір добровільного
страхування ризиків, пов'язаних з
експлуатацією наземного транспортного
засобу № 046.03186009.008, за яким
застраховано наземний транспортний
засіб «Форд», державний реєстраційний
№ АА 9591 ОМ.

10.07.2012 р. в м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Форд», державний
реєстраційний № АА 9591 ОМ, під
керуванням водія Цвілій С.М, та
транспортного засобу «Шевроле»,
державний реєстраційний № АА 8353 КР, під
керуванням водія Степченкова І.В.

Дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення Степченковим І.В.
Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль «Форд»,
державний реєстраційний № АА 9591 ОМ,
власнику вказаного транспортного
засобу була завдана матеріальна шкода,
розмір якої відповідно до Звіту про
оцінку майна від 23.07.2012 р. становить 11
224,10 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась
за участю застрахованого автомобіля,
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування в загальному
розмірі 8 777,06 грн.

26.11.2013 р. позивачем було здійснено
доплату по вказаному страховому
випадку у розмірі 2 365,39 грн. за
платіжним дорученням № 25375 від 26.11.2012 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
транспортний засіб «Шевроле»,
державний реєстраційний № АА 8353 КР,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди, застрахований
Публічним акціонерним товариством
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» за Полісом № АА/5386099.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 510 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування перейшло право
вимоги, яке потерпіла особа мала до
відповідача як особи, відповідальної
за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно статті 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

08.11.2012 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір про зарахування
зустрічних однорідних вимог,
відповідно до якого припинились
зобов'язання відповідача по сплаті
страхового відшкодування у розмірі 5
901,67 грн. за Полісом № АА/5386099.

Таким чином, розмір несплаченого
відповідачем матеріального збитку,
понесеного позивачем, становить 2 365,39
грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши обставини справи та докази
у даній справі, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, підтвердженими
наявними в матеріалах справи доказами
та не спростованими належним чином та у
встановленому порядку відповідачем, а
відтак такими, що підлягають
задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву, не можуть
бути прийняті судом до уваги у зв'язку з
їх необґрунтованістю.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ,
провул. Новопечерський 19/3; ) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа-Страхування» (01025, м.
Київ, вул. Десятинна, 4/6; )
2 365 (дві тисячі триста шістдесят п'ять)
грн. 39 коп. страхового відшкодування та
1 720 (одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 30.12.2013 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна