ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" жовтня 2013 р. Справа № 918/1361/13

Суддя Горплюк А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго

до відповідача ОСОБА_1 індивідуальних власників квартир Сімя

про стягнення в сумі 31 313 грн. 43 коп..

В засіданні приймали участь:

Від позивача 1: не зявився.

Від позивача 2: ОСОБА_2 (довіреність № 03-05/3 від 02.01.2013р.).

Від відповідача: ОСОБА_3 (голова товариства).

Від прокуратури: ОСОБА_4 (посвідчення № 010595 від 20.10.2012р.).

Суть спору: Заступник прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі позивачів - Рівненської міської ради Рівненської області та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 індивідуальних власників квартир Сімя про стягнення 29 499 грн. 82 коп. заборгованості по розрахунках за спожиту теплову енергію та 1 502 грн. 40 коп. пені згідно укладеного договору на відпуск теплової енергії № 381 від 01.11.2010р., а також 311 грн. 21 коп. 3% річних.

01.10.2013р. представник відповідача подав відзив на позов, в якому не заперечує проти позовних вимог.

В судовому засіданні 01.10.2013р. прокурор та представник позивача 2 підтримали позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві, а представник відповідача не заперечив проти позовних вимог.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2010р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго (підприємство) та ОСОБА_1 індивідуальних власників квартир Сімя (споживач) уклали договір № 381 на відпуск теплової енергії з додатками (надалі - Договір; а.с. 9-10).

Згідно з пунктами 1.1 та 1.4 Договору підприємство зобовязувалося відпускати теплову енергію в приміщення споживача за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола 35 А, а споживач - своєчасно (не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим) оплачувати її вартість (пункт 5.4 Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго та ОСОБА_1 індивідуальних власників квартир Сімя і скріплений відтисками їх печаток.

На виконання умов Договору позивач в період з лютого 2013 року по квітень 2013 року відпускав відповідачу теплову енергію, вартість якої становить 29 774 грн. 38 коп., що підтверджується рахунками виставленими позивачем відповідачу (а.с. 18-20).

Відповідач, в свою чергу, в порушення умов Договору частково сплатив за теплову енергію в розмірі 274 грн. 56 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, у відповідача перед позивачем рахується заборгованість в сумі 29 499 грн. 82 коп..

У відповідності до пункту 6.3.3. Договору споживач несе відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а також 3% річних від простроченої суми та сплата основного боргу з урахуванням індексу інфляції.

На підставі пункту 6.3.3 Договору за несвоєчасне проведення розрахунків за спожиту теплову енергію позивач нарахував відповідачу пеню за період з 11.03.2013р. по 10.08.2013р. в розмірі 1 502 грн. 40 коп. (розрахунок а.с. 5).

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та пункту 6.3.3 Договору позивач за прострочення виконання зобовязання нарахував відповідачу 3% річних за період з 11.03.2013р. по 10.08.2013р. в розмірі 311 грн. 21 коп. (розрахунок а.с. 5).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача 2 та відповідача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач доказів сплати боргу суду не подав.

На підставі вищевикладеного вимоги позивача про стягнення з відповідача 29 499 грн. 82 коп. заборгованості, 1 502 грн. 40 коп. пені та 311 грн. 21 коп. 3% річних стверджуються Договором, розрахунком, іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 509, 526, 530, 549, 612, 625, 714 ЦК України та ст.ст. 173, 193, 230, 232 ГК України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 49 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Пунктом 4.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України визначено, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Частиною 1 статті 13 Закону України Про Державний бюджет України на 2013 рік визначено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1 147 гривні.

На відповідача на підставі статті 49 ГПК України покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 720 грн. 50 коп..

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 індивідуальних власників квартир Сімя (33028, м. Рівне, вул. Чорновола, буд 35 А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 27, ) 29 499 грн. 82 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію по розрахунках на р/р 0040 в Банку Демарк, МФО 353575, ЗКПО 36598008, 1 502 грн. 40 коп. пені та 311 грн. 21 коп. 3% річних на р/р 0069 в Банку Демарк, МФО 353575, ЗКПО 36598008.

3. Стягнути з ОСОБА_1 індивідуальних власників квартир Сімя (33028, м. Рівне, вул. Чорновола, буд 35 А, ) в доход Державного бюджету України 1 720 грн. 50 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане суддею 07 жовтня 2013р..

Суддя Горплюк А.М.