ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" травня 2013 р.
Справа № 911/1022/13

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши справу
за позовом Заступника Бориспільського
міжрайонного прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Головурівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Древсервіс"
про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки,

за участю представників:

прокурора: не з'явилися;

позивача: Чуй М.І. (голова,
рішення сільської ради № 01-01-VI від
11.11.2010);

відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Заступника Бориспільського
міжрайонного прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Головурівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Древсервіс"
про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
прокурор посилається на ухилення
відповідача від внесення змін до
договору оренди земельної ділянки в
тій частині, що суперечить чинному
законодавству.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.03.2013 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 16.04.2013.

Ухвалою від 16.04.2013 розгляд справи було
відкладено на 14.05.2013.

В судовому засіданні 14.05.2013 було
встановлено, що відповідач змінив свою
назву на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Древсевіс», та як вбачається з витягу
з ЄДРПОУ має відмінну від зазначеної в
позовній заяві адресу
місцезнаходження, а отже не був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи. Враховуючи факт
не належного повідомлення відповідача
розгляд справи було відкладено на
24.05.2013.

В судовому засіданні 24.05.2013 суд
заслухав пояснення позивача.
Відповідач та прокурор в судове
засідання не з'явилися.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої ст. 64 та ст. 87
Господарського процесуального кодексу
України. За змістом цієї норми, зокрема,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач вважається
належним чином повідомленим про час та
місце судового засідання.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомленими про судове
засідання та те, що реалізація норми
статті 38 Господарського
процесуального кодексу України щодо
витребування господарським судом у
сторін документів і матеріалів,
необхідних для вирішення спору,
безпосередньо залежить від
суб'єктивної реалізації сторонами їх
диспозитивного права подавати та
витребовувати через суд докази, а також
враховуючи положення пункту 4 частини
третьої 3 статті 129 Конституції України,
який визначає одним з принципів
судочинства свободу в наданні
сторонами суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Оскільки, про розгляд справи
відповідач був належним чином
повідомлений, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

24.05.2013 відповідно до ч. 2 ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

Встановив:

25.01.2008 між Головурівською сільською
радою Бориспільського району
Київської області (орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київський завод
дверних систем" (орендар) було укладено
договір оренди земельної ділянки № 149.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Договору
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове, платне володіння і
користування земельну ділянку, що
знаходиться в селі Головурів в
адміністративних межах Головурівської
сільської ради Бориспільського району
Київської області. Згідно з п. 1.3. в
оренду передається земельна ділянка,
кадастровий номер :01:005:0025,
загальною площею 4,9695 га для
обслуговування комплексу будівель в
селі Головурів в адміністративних
межах Головурівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області. Відповідно до п. 1.4. Договору
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, згідно витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданого
Управлінням земельних ресурсів у
Бориспільському районі 18.01.2008 № 129
становить 624985, 69 грн.

Відповідно до п. 2.7.1. договору орендна
плата встановлюється та справляється в
грошовій формі за рік в розмірі 8% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки визначеної в п. 1.4. договору: 49998,
86 грн. Орендна плата вноситься на
рахунок Головурівської сільської ради.
Відповідно до п. 2.3.1. договору він
укладений на термін 49 років.

Згідно з положеннями п. 2.7.6. договору у
разі збільшення земельного податку
розмір орендної платні за згодою
сторін може бути збільшено на
відповідну суму за вимогою
орендодавця, але не частіше ніж раз на
рік.

Статтею 792 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором найму
(оренди) земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату. Земельна
ділянка може передаватись у найм разом
з насадженнями, будівлями, спорудами,
водоймами, які знаходяться на ній, або
без них. Відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що оренда землі
визначається як засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" передбачено, що однією з
істотних умов договору оренди
земельної ділянки є орендна плата.

Статтею 96 Земельного кодексу України
встановлено, що землекористувачі
зобов'язані своєчасно сплачувати
земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу
України сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією з істотних умов договору оренди
землі.

Згідно п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу
України підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки.

Відповідно до п. 288.5.1. ст. 288.5.
Податкового кодексу розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Виходячи з цього, судом встановлено, що
спірний договір в частині вартості
земельної ділянки та розміру орендної
плати суперечить вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона
договору, яка одержала пропозицію про
зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання
пропозиції повідомляє другу сторону
про результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до акту прийому-передачі
земельної ділянки від 25.01.2008
орендодавець передав, а орендар
прийняв земельну ділянку, кадастровий
номер :01:005:0025, загальною площею
4,9695 га для обслуговування комплексу
будівель в селі Головурів в
адміністративних межах Головурівської
сільської ради Бориспільського району
Київської області. Отже, орендодавець
належним чином виконав своє
зобов'язання перед орендарем.

Рішенням Головурівської сільської
ради від 29.12.2009 № 1682-41-У затверджено
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель населених
пунктів Головурівської сільської ради.

Відповідно до витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки від 27.12.2010 №
10415-п нормативна грошова оцінка
орендованої земельної ділянки
становить 4726196,73 грн.

Рішенням Головурівської сільської
ради від 12.07.2011 № 208-09-УІ встановлено
орендну плату для Товариства з
обмеженою відповідальністю "Київський
завод дверних систем" у розмірі 5% від
нормативної грошової оцінки, що
становить 236310 грн.

Позивач неодноразово пропонував
відповідачу внести відповідні зміни до
зазначеного договору оренди земельної
ділянки, що підтверджується описами
вкладень у цінні листи, що наявні в
матеріалах справи, а також
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
також наявне в матеріалах справи.
Проте, відповідач жодним чином не
відреагував на зазначені пропозиції.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди землі є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог ч. 2 ст. 188 Господарського
кодексу України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору за
наявності спору (тобто за відсутності
згоди відповідача на зміну умов
договору). Аналогічна правова позиція
викладена в Постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин»

Оскільки, сторонами в договорі оренди
передбачена можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою,
враховуючи що вищезазначені рішення
Головурівської сільської ради не
оскаржувались та є чинними, це є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої
договором.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
вимога позивача є обґрунтованою,
доведеною належними та допустимими
доказами, відповідачем не
спростованою, а відтак такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 25.01.2008 № 149,
укладеного між Головурівською
сільською радою Бориспільського
району Київської області та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київський завод
дверних систем", зареєстрованого 07.02.2008
у Бориспільському відділенні
Київської обласної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» за № 02
виклавши у такій редакції: п.1.4.
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 4726196,73 грн. (чотири
мільйони сімсот двадцять шість тисяч
сто дев'яносто шість грн. 73 коп.)»; п. 2.7.1.
«Річна орендна плата вноситься
«орендарем» виключно в грошовій формі
у розмірі 5% від нормативної грошової
оцінки землі на підставі витягу (або
довідки) з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, виконаного управлінням
Держкомзему у Бориспільському районі
Київської області, на рахунок №
0109 Бориспільське ГУДКСУ в
Київській області МФО 821018, код 38007070,
щомісячно портягом 30-ти календарних
днів наступних за останнім календарним
днем звітного (податкового місяця)»

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Древсервіс" () в дохід
Державного бюджету 1147 грн. судового
збору.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя

А.Ф. Черногуз