ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2013 р.
Справа № 911/3911/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Кулик А. М. (довіреність №
0113-70 від 20.03.2013 р.);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія
„Українська страхова група", м. Київ

до Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„Провіта", м. Вишгород

про стягнення 3 646, 91 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПРАТ „Страхова компанія „Українська
страхова група" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ТДВ „Страхова компанія
„Провіта" про стягнення 3 646, 91 грн.
виплаченого страхового відшкодування
в порядку регресу - збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем свого
обов'язку щодо відшкодування позивачу
у повному обсязі виплаченого
страхового відшкодування в порядку
регресу - збитків за страховим
випадком, а саме дорожньо-транспортною
пригодою, що відбулась 30.01.2013 р. о 15
годині 30 хвилин по вул. Ярославська, 24/26,
в м. Києві за участю транспортного
засобу - автомобіля „Mercedes-Benz",
реєстраційний номер АH 8069 КХ, що належав
і перебував під керуванням фізичної
особи Колесник І. А., майнові інтереси
якої, пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням
вказаним транспортним засобом, були
застраховані згідно договору №
28-2802-12-00525 від 26.10.2012 р. добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності водія та від
нещасного випадку з водієм та
пасажирами на транспорті, укладеного
між власником вказаного транспортного
засобу - фізичною особою Колесник І. А.
та ПРАТ „Страхова компанія
„Українська страхова група", та
транспортного засобу - автомобіля „Fiat
Doblo", реєстраційний номер АА 4202 АР, що
належав і перебував під керуванням
фізичної особи Савриги С. І.,
цивільно-правова відповідальність
якого як користувача вказаного
транспортного засобу була
застрахована згідно полісу № АС/0347584
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.01.2013 р., укладеного між
фізичною особою Савригою С. І. і ТДВ
„Страхова компанія „Провіта", і який
був визнаний судом винним у скоєнні
вищевказаної дорожньо-транспортної
пригоди та у завданні майнової шкоди
фізичній особі Колесник І. А.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.10.2013 р. порушено
провадження у справі № 911/3911/13 за
позовом ПРАТ „Страхова компанія
„Українська страхова група" до ТДВ
„Страхова компанія „Провіта" про
стягнення 3 646, 91 грн. і призначено її
розгляд у судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
06.11.2013 р.

06.11.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 20.11.2013 р.

18.11.2013 р. до канцелярії суду від
позивача надійшов лист № 19544 31.10.2013 р. із
доданими до нього документами на
виконання вимог суду, що долучені судом
до матеріалів справи.

20.11.2013 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від відповідача
надійшов лист № 1619/юр від 19.11.2013 р. із
доданими до нього документами на
виконання вимог суду, що долучені судом
до матеріалів справи

20.11.2013 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від позивача надійшли
заперечення № 19694 від 19.11.2013 р. на
відзив, що долучені судом до матеріалів
справи.

20.11.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 04.12.2013 р.

04.12.2013 р. у судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення щодо своїх позовних вимог,
позовні вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
документи, витребувані судом, надав.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2013 р. о 15 годині 30 хвилин по вул.
Ярославська, 24/26, в м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
дтп) за участю транспортного засобу -
автомобіля „Mercedes-Benz", реєстраційний
номер АH 8069 КХ, що належав і перебував
під керуванням фізичної особи Колесник
І. А., та транспортного засобу -
автомобіля „Fiat Doblo", реєстраційний
номер АА 4202 АР, що належав і перебував
під керуванням фізичної особи Савриги
С. І.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що на момент скоєння дтп
право власності фізичної особи
Колесник І. А. на транспортний засіб -
автомобіль „Mercedes-Benz", реєстраційний
номер АH 8069 КХ, підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії САА № 960912.

Крім того, вищевказані обставини та
обставини дтп і наявність вини
фізичної особи Савриги С. І. у скоєнні
вищевказаної дтп та у завданні
майнової шкоди фізичній особі Колесник
І. А. внаслідок скоєння дтп
підтверджуються постановою
Подільського районного суду
м. Києва від 01.04.2013 р. у справі № 758/1495/13-п
та іншими матеріалами вказаної справи,
наявними у матеріалах справи.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що на момент скоєння дтп
майнові інтереси фізичної особи
Колесник І. А., пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом - автомобілем
„Mercedes-Benz", реєстраційний номер АH 8069 КХ,
були застраховані згідно договору №
28-2802-12-00525 від 26.10.2012 р. добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності водія та від
нещасного випадку з водієм та
пасажирами на транспорті, укладеного
між власником вказаного транспортного
засобу - фізичною особою Колесник І. А.
та ПРАТ „Страхова компанія
„Українська страхова група".

Вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу - автомобіля
„Mercedes-Benz", реєстраційний номер АH 8069 КХ,
пошкодженого внаслідок дтп, що сталась
30.01.2013 р. з вини водія фізичної особи
Савриги С. І., склала 5 356, 91 грн., що
підтверджується актом огляду
пошкодженого транспортного засобу від
01.02.2013 р., рахунком № 2121202 від 07.03.2013 р.,
ремонтною калькуляцією № 4682від 07.03.2013
р., калькуляцією/заключенням № ДККА-24117
від 07.03.2013 р., наявними у матеріалах
справи.

Відповідно до умов договору
страхування, на підставі заяви б/н від
01.02.2013 р. про настання страхового
випадку та виплату страхового
відшкодування, розрахунку суми
страхового відшкодування, страхового
акту № ДККА-24117 від 11.03.2013 р., 13.03.2013 р.
позивачем було виплачено страхове
відшкодування фізичній особі Колесник
І. А. у розмірі 4 156, 91 грн. (розмір
франшизи згідно умов договору - 0, 5 %), що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4176 від 13.03.2013 р. на суму 4 156, 91 грн.,
наявним у матеріалах справи.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що на момент скоєння дтп
цивільно-правова відповідальність
фізичної особи Савриги С. І. як власника
транспортного засобу - автомобіля „Fiat
Doblo", реєстраційний номер АА 4202 АР, була
застрахована згідно полісу №
АС/0347584 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.01.2013 р., укладеного між
фізичною особою Савригою С. І. і ТДВ
„Страхова компанія „Провіта". Ліміт
відповідальності за цим договором за
шкоду, завдану майну третім особам,
становить 100 000 грн., франшиза - 510, 00 грн.
Строк дії даного договору становив з
16.01.2013 р. по 15.01.2014 р.

У червні 2013 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою № 18684 від 03.06.2013
р., у якій він просив відповідача
сплатити 4 156, 91 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу.

Регулювання відносин страхування
здійснюється Цивільним кодексом
України, Законом України „Про
страхування", Законом України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та іншими
нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором страхування,
правилами страхування, затвердженими
страховою компанією.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 990 цього ж кодексу
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Статтею 993 цього ж кодексу закріплено
положення, згідно з яким до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні вищевказані норми
Цивільного кодексу України закріплені
у ст. ст. 16, 25, 27 Закону України „Про
страхування".

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 цього ж кодексу
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Положеннями пунктів 2, 3, 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992 р. „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" передбачено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Володілець джерела підвищеної
небезпеки не відповідає за шкоду,
заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що
воно вибуло з його володіння внаслідок
протиправних дій інших осіб, а не з його
вини. Особи, які вчинили ці протиправні
дії, відшкодовують шкоду за правилами
відповідальності володільців джерел
підвищеної небезпеки, а коли цьому
сприяла винна поведінка володільця (не
була забезпечена належна охорона і т.
п.), відповідальність за шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної
небезпеки, може бути покладено на
особу, що протиправно заволоділа цим
джерелом, і на його володільця
відповідно до ступеня вини кожного з
них.

Особи, винними діями яких заподіяна
шкода джерелу підвищеної небезпеки і
які самі не є потерпілими внаслідок
шкоди, заподіяної цим джерелом
підвищеної небезпеки, відповідають за
заподіяну шкоду на підставі ст. 440 ЦК.

Джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояві їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Положеннями Роз'яснення Вищого
господарського суду України № 02-5/215 від
01.04.1994 р. „Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" передбачено, що
відповідно до статті 1187 ЦК України
відповідальність за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки,
покладається на особу, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, навіть якщо ця
особа безпосередньо не здійснювала
експлуатації цього джерела. У випадку
протиправного вибуття джерела
підвищеної небезпеки, що повинен
довести його володілець, останній, як
правило, не несе відповідальності за
заподіяну шкоду.

З урахуванням того, що, як було
зазначено вище, шкоду транспортному
засобу - автомобілю „Mercedes-Benz",
реєстраційний номер АH 8069 КХ, що належав
і перебував під керуванням фізичної
особи Колесник І. А., було завдано з вини
фізичної особи Савриги С. І., суд дійшов
висновку, що у зв'язку із виплатою
фізичній особі Колесник І. А.
страхового відшкодування у розмірі 4
156, 91 грн. відповідно до умов договору
страхування, до позивача перейшло
право вимоги виплаченого фізичній
особі Колесник І. А. страхового
відшкодування у розмірі 4 156, 91 грн. до
фізичної особи Савриги С. І., що є в
даному випадку відповідальною особою
за заподіяну шкоду так, як транспортний
засіб - автомобіль „Fiat Doblo",
реєстраційний номер АА 4202 АР, перебував
у його користуванні і дтп сталася з
його вини.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 37.4. ст. 37 цього ж
закону страховик має право здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

Отже, чинним законодавством України
передбачено виникнення у страховика,
який виплатив потерпілому страхове
відшкодування за договором
добровільного майнового страхування,
права регресу до страховика за
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власника
транспортного засобу, винного у
заподіянні шкоди. (Зазначена позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 25.11.2008 р. у справі № 11/406-07 за
позовом ВАТ „Страхова компанія
„Країна" до АТ „Українська
пожежно-страхова компанія" про
стягнення 4 526, 80 грн.).

Таким чином, однією із осіб,
відповідальною за завдану фізичній
особі Колесник І. А. шкоду у розмірі на
суму 4 156, 91 грн., у даному випадку є
відповідач відповідно до положень
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" в межах лімітів
відповідальності, передбачених
полісом № АС/0347584 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 16.01.2013 р., на
суму 100 000, 00 грн. (франшиза - 510, 00 грн.).

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідача в порядку регресу суми
виплаченого страхового відшкодування-
збитків у розмірі 3 646, 91 грн. є
законними і обґрунтованими, та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „Провіта"
(ідентифікаційний код 31704186) на користь
Приватного акціонерного товариства
„Страхова компанія „Українська
страхова група" (ідентифікаційний код
30859524) 3 646 (три тисячі шістсот сорок
шість) грн. 91 (дев'яносто одна) коп.
страхового відшкодування в порядку
регресу та судові витрати 1 720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50
(п'ятдесят) коп. судового збору.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

10 грудня 2013 р.