ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.03.13 р. Справа № 905/989/13-г

Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В., без виходу в судове засідання, розглянув матеріали

за позовом ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до відповідача ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3, м.Донецьк (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)

про стягнення 715014,12грн.

Позивач, ОСОБА_1 особа підприємець ОСОБА_2, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3, м.Донецьк про стягнення 715014,12грн.

Ухвалою від 08.02.2013р. вказана заява прийнята судом до розгляду та порушено провадження у справі №905/989/13-г.

Ухвалою від 08.02.2013р. господарським судом вжито заходи забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Також ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2, м.Донецьк 25.03.2013р. надано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 на підставі права власності, а саме на автомобіль Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_3, автомобіль Ford Mondeo, державний номер 38 999 ЕВ, що належить на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2). Вказана заява мотивована тим, що вжиті заходи забезпечення позову є недостатніми для запобігання неможливості виконання судового рішення у майбутньому.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення з боку відповідача умов договору підряду №1 від 05.05.2011р. в частині своєчасного та повного виконання робіт, внаслідок чого позивачу були спричинені збитки у розмірі 594710,12грн., виникли підстави для повернення суми авансу у розмірі 50200,00грн. та нарахування пені у розмірі 70104,00грн.

Також позивач зазначає, що з мережі Інтернет останньому стало випадково відомо, що ОСОБА_3 розпродає майно, яке належить останньому на праві власності, а саме: автомобіль Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_3, автомобіль Ford Mondeo, державний номер 38 999 ЕВ.

Відтак, позивач стверджує, що всі дії відповідача на відчуження власного нерухомого майна, що в свою чергу може призвести до неможливості виконання рішення по даній справі через відсутність грошових коштів та майна у відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 22, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову, враховуючи приписи розяснення Вищого арбітражного суду України №02-5/611 від 23.08.1994р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», є достатньо обґрунтоване припущення, що ці дії призведуть до зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю предмета позову на момент виконання рішення та дійсно спричинять ускладнення виконання рішення суду. При цьому, судом повинні бути точно визначені дії, які саме забороняється вчиняти.

Одночасно, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює вмотивованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Пунктом 1.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 року №01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову» передбачено, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Тягар доведення наявності зазначених обставин згідно з вимогами статті 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на позивача. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. Судовими доказами, за визначенням ст.ст.32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд вважає, що заявником подана обґрунтована з доказової точки зору заява.

З наведеного вбачається, що невжиття судом заходів у вигляді заборони відповідачу вчиняти дії, що повязані з відчуженням спірного майна, приймаючи до уваги існування можливості здійснення дій по відчуженню вказаного майна зазначеною особою, призведе до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду.

Отже, з огляду на викладене, а також враховуючи, що відчуження спричиняє перехід права власності до інших осіб, які набувають у цьому випадку право розпорядження, використання та володіння, приймаючи до уваги повязаність вищевизначених дій з можливими наслідками, заборона ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження спірного майна є доцільною.

Таким чином, на думку суду, вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову є розумними, обґрунтованими та адекватними.

Виходячи з викладених обставин, приймаючи до уваги характер спору по вказаній справі, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони дій стосовно відчуження наведеного вище спірного майна, підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст.66, п.2 ч.1 ст.67 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 на підставі права власності, а саме на автомобіль Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_3, автомобіль Ford Mondeo, державний номер 38 999 ЕВ задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_3 (83117, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження обєктів: автомобіль Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_3, автомобіль Ford Mondeo, державний номер 38 999 ЕВ, які належать ОСОБА_3 на праві власності.

Ухвала набирає законної сили 25.03.2013р. та є виконавчим документом у розумінні ст.ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження», який може бути предявлений до примусового виконання в порядку, передбаченому зазначеним Законом протягом 1 (одного) року з наступного дня після його прийняття.

Умисне невиконання цієї ухвали або перешкоджання її виконанню утворює склад злочину, передбачений ст.382 Кримінального кодексу України.

Заходи забезпечення позову, запроваджені цієї ухвалою, діють до вирішення господарським судом Донецької області питання про скасування забезпечення позову, або до скасування ухвали про забезпечення позову у встановленому законом порядку вищими судовими інстанціями.

Суддя Сич Ю.В.