ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

15.01.13 Справа № 908/159/13-г

Господарський суд у складі судді Шевченко Тетяни Миколаївни, розглянувши матеріали заяви

ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області (м. Камянка-Дніпровська, Запорізька область)

до боржника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (с. Велика Знамянка, Камянсько-Дніпровський район, Запорізька область)

про порушення справи про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2013 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява (вх.№168/09-05/13) УПФУ в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області про порушення справи про банкрутство відносно Фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

Суд, вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що у прийнятті вказаної заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Стаття 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі Закон про банкрутство) про банкрутство передбачає особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно зі статтею 52 Закону про банкрутство у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

При поданні заяви про порушення провадження у цій справі за статтею 52 Закону про банкрутство заявник виходив, зокрема, з того, що у боржника існує безспірна заборгованість перед Пенсійного фонду України, яка підтверджується документальними доказами, втім за своїм місцем проживання підприємець відсутній, що на думку кредитора, є підставою для запровадження процедури банкрутства такого боржника.

Відсутність фізичної особи-підприємця за місцезнаходженням заявник обґрунтовує актом державного виконавця ВДВС Камянсько-Дніпровського РУЮ Запорізької області від 14.11.2012 р. про неможливість встановлення місцезнаходження ФОП ОСОБА_1

Однак, згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування в такому випадку є визначення місцезнаходження боржника, факт відсутності особи за її місцезнаходженням, а також неплатоспроможність боржника.

За вимогами статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»державна реєстрація фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Згідно зі статтею 1 цього Закону місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою підприємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи визнається житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

Як вбачається з ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», в Єдиному державному реєстрі містяться лише відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Таким чином, факт відсутності фізичної особи-підприємця має бути доведений в загальному порядку, передбаченому цивільним законодавством, і не може бути підтверджений актом обстеження за місцем реєстрації в силу специфічності такої категорії суб'єкта підприємницької діяльності.

Зазначеної правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, про що свідчить, зокрема, постанова від 19.04.2012 р. у справі № 5023/5961/11.

Порушення провадження у справі про банкрутство передбачає настання певних правових наслідків та обмежень для боржника, а тому ухвала господарського суду про порушення провадження у справі має ґрунтуватися на належних, безсумнівних доказах та доведених обставинах.

Оскільки заявником у належний спосіб не доведено тих обставин, на які він посилається, а у господарського суду на цій стадії відсутня можливість встановити їх, заява не підлягає прийняттю до розгляду за зазначених вище підстав.

Крім того, пунктом 11 ст.7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»передбачено, що кредитор зобовязаний при поданні заяви про порушення справи про банкрутство надіслати боржнику копії заяви та додані до неї документів.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з ч. 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Абзацом двадцять сьомим пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який заповнюється згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270. Так, відповідно до п. 61 даних Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

При поданні заяви про порушення справи про банкрутство кредитором у якості доказу надсилання заяви боржнику надано лише копію розрахункового документу (до того ж, непридатну до читання) та реєстр відправленої кореспонденції від 11.01.2013 р.

В порушення ст.ст. 34, 56 Господарського процесуального кодексу України опис вкладення поштового відправлення, з якого вбачається яка саме кореспонденція (копія заяви та додані до неї документів тощо) була відправлена на адресу іншої сторони боржника у справі, заявником до заяви не надано.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 41, 42, п. 1 ч. 1 ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Управління Пенсійного фонду України в Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області (м. Камянка-Дніпровська, Запорізька область) про порушення справи про банкрутство.

Завірені примірники ухвали надіслати: кредитору, боржнику.

Додаток на адресу заявника: заява з додатками всього на 14-ти арк.

Суддя Т.М. Шевченко