КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р. Справа№ 57/481

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Чорної Л.В.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання -
Дмитрина Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Споживчого кооперативу "Підприємці
ринку "Фіолентівський"

на рішення Господарського суду м. Києва
від 21.05.2013р. (повний текст

підписано - 24.05.2013р.)

у справі №57/481 (головуючий суддя -
Гулевець О.В., судді - Босий В.П.,
Пригунова А.Б.)

за позовом Споживчого кооперативу
"Підприємці ринку "Фіолентівський"

до 1) Севастопольської міської ради

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ринок "Стрілецький"

про визнання незаконним рішення

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані вимоги Споживчого
кооперативу "Підприємці ринку
"Філентівський" до Севастопольської
міської ради про визнання незаконним
рішення Севастопольської міської ради
№ 2298 від 10.06.2007р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
земельна ділянка площею 0,26 га, що
розташована за адресою: м. Севастополь,
Фіолентовське шосе, 6, відносно якої
Севастопольською міською радою
прийнято рішення від 10.07.2007 року № 2298
входить до земельної ділянки площею 2,85
га, за вказаною адресою, наданою в
оренду Споживчому кооперативу
"Підприємці ринку "Філентівський" на
підставі Договору оренди земельної
ділянки від 23.07.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.11.2011р. залучено до участі у
справі третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ринок
"Стрілецький".

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.2012р. залучено до участі у
справі в якості відповідача 2 -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ринок "Стрілецький".

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 21.05.2013р. у справі № 57/481 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

На підставі апеляційної скарги
Споживчого кооперативу "Підприємці
ринку "Фіолентівський" на рішення
Господарського суду м. Києва від 21.05.2013
у справі №57/481, Київським апеляційним
господарським судом, на підставі ст. ст.
98 ГПК України, ухвалою від 18.07.2013р.
порушено апеляційне провадження.

У відповідності до Положень про
автоматизовану систему документообігу
суду та рішення зборів суддів
Київського апеляційного
господарського суду склад колегії
суддів неодноразово змінювався.

У зв'язку з неявкою учасників процесу
розгляд справи неоднаразово
відкладався у відповідності до
положень ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013р., у
зв'язку із перебуванням судді
Гончарова С.А. у відпустці та керуючись
ст. ст. 4-6, 69 Господарського
процесуального кодексу України. п.3.1.12
Положенням про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від
26.11.2010р. №30, згідно п.2.2 рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012., змінено
склад колегії суддів: головуючий суддя:
Тищенко О.В., судді: Чорна Л.В. та
Тарасенко К.В.

Через відділ документального
забезпечення апеляційного
господарського суду від представника
відповідача 2 надійшла заява про відвід
судді Тищенко О.В. (вх. № 09-15/69 від
20.11.2013р.).

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду заяву Директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ринок Стрілецький"
Потьоміна Валерія Миколайовича про
відвід судді - Тищенко О.В. від розгляду
справи №57/481 залишено без задоволення.

В судове засідання 09.10.2013р.
представники позивача та відповідача 1
не з'явилися.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013 року
розгляд справи було відкладено на
25.12.2013 року.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні апеляційної інстанції
заперечував проти доводів апелянта,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд відмовити в задоволенні
скарги та залишити без змін
оскаржуване рішення Господарського
суду м. Києва від 21.05.2013 року у справі №
57/481.

Представники позивача та відповідача-1
в судове засідання 25.12.2013 року не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
представників позивача та
відповідача-1.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу,
також апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представника відповідача-2,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно встановлено судом першої
інстанції 02.04.2007 р. Споживчим
кооперативом "Підприємці ринку
"Філентівський" подано клопотання до
Севастопольської міської ради про
передачу в оренду земельної ділянки
площею 2,7449 га, що знаходиться за
адресою: м. Севастополь, Фіолентовське
шосе, 6.

Рішенням Севастопольської міської
Ради № 2297 від 10.07.2007 р. "О даче согласия
ПК "Предприниматели рынка ринку
"Фиолентовский" на разработку проекта
землеустройства по отводу земельного
участка по Фиолентовскому шоссе для
строительства и обслуживания вещевого
рынка" Споживчому кооперативу
"Підприємці ринку "Філентівський"
надана згода на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 2,00 га по
Фіолентівському шосе, 6 в місті
Севастополі.

Згідно рішення Севастопольської
міської ради № 2298 від 10.07.2007 року "О
даче согласия обществу с ограниченой
ответственностью "Рынок Стрелецький"
на разработку проекта землеустройства
по отводу земельного участка по
Фиолентовскому шоссе для
строительства торгового комплекса по
торговле автозапчастями и его
обслуживания" Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ринок "Стрілецький"
надана згода на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,26 га по
Фіолентовоському шосе, 6 в місті
Севастополі.

В обгурнутвання позовних вимог позивач
- Споживчий кооператив "Підприємці
ринку "Філентівський" посилається на ту
обставину, що земельна ділянка площею
0,26 га, що розташована за адресою: м.
Севастополь, Фіолентовське шосе, 6,
відносно якої Севастопольською
міською радою прийнято рішення від
10.07.2007 року № 2298 входить до земельної
ділянки площею 2,7449 га, за тією ж
адресою.

Позивач вважає, що прийняття рішення
Севастопольською міською радою від
10.07.2007 року № 2298 "О даче согласия
обществу с ограниченой
ответственностью "Рынок Стрелецький"
на разработку проекта землеустройства
по отводу земельного участка по
Фиолентовскому шоссе для
строительства торгового комплекса по
торговле автозапчастями и его
обслуживания", відповідно до якого
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ринок "Стрілецький"
надана згода на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,26 га, що
розташована за адресою: м. Севастополь,
Фіолентовське шосе, 6, унеможливлює
розгляд питання про надання в оренду
земельної ділянки площею 2,7449 га, за
вказаною адресою позивачу.

Крім того, оскаржуване рішення
прийнято без урахування того, що на
земельної ділянці площею 2,7449 га по
Фіолентовському шосе, 6 знаходяться
об'єкти нерухомості, які належать на
праві власності Споживчому
кооперативу "Підприємці ринку
"Філентівський" та членам кооперативу.
Дані об'єкти нерухомості разом
складають речовий ринок, для
обслуговування якого й виділена
земельна ділянка площею 2,7449 га. Таким
чином, Севастопольська міська рада,
приймаючи рішення №2298 від 10.07.2007 року
надала згоду на відокремлення частини
земельної ділянки, на які розташований
об'єкт нерухомого майна та передачі її
в оренду іншій особі, яка не є власником
такого нерухомого майна, а
відокремлення від цієї земельної
ділянки на користь ТОВ "Ринок
"Стрілецький" земельної ділянки площею
0,26 га приведе до порушення прав
власників об'єктів нерухомості та
унеможливить існування речового ринку.

Враховуючи вищевикладені обставини,
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання незаконним рішення
Севастопольської міської ради № 2298 від
10.06.2007р. "О даче согласия обществу с
ограниченой ответственностью "Рынок
Стрелецький" на разработку проекта
землеустройства по отводу земельного
участка по Фиолентовскому шоссе для
строительства торгового комплекса по
торговле автозапчастями и его
обслуживания".

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судових засіданнях з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним і обґрунтованим з наступних
підстав.

Згідно ст. 148 Господарського кодексу
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною державою. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою відповідно до Земельного
кодексу України та інших законів.

За статтею 2 Земельного кодексу України
земельними відносинами є суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею, суб'єктами в
яких виступають громадяни, юридичні
особи, органи місцевого самоврядування
та органи державної влади, а об'єктами
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні паї (частки).

Згідно з пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (редакція
чинна на момент виникнення спірних
правовідносин) до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Статтею 9 Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень міських
рад у галузі земельних відносин на її
території належить, зокрема,
розпорядження землями територіальної
громади міста; передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб
відповідно до цього Кодексу; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;
організація землеустрою.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування
(редакція чинна на момент виникнення
спірних правовідносин) в Україні"
визначено, що виключно на пленарних
засіданнях сесії міські ради вирішують
питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно пункту другого статті 77
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
регулювання земельних відносин (у тому
числі надання земельної ділянки в
оренду та поновлення договору оренди
земельної ділянки) вирішується на
пленарному засіданні ради - сесії, а
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

За приписами статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Способом волевиявлення ради, яка
здійснює право власності від імені
відповідної територіальної громади,
щодо регулювання земельних відносин є
прийняття рішення сесії.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Як вбачається з матеріалів справи
предметом розгляду даної справи є
рішення Севастопольської міської ради
від 10 червня 2007 року № 2298 " О даче
согласия обществу с ограниченой
ответственностью "Рынок Стрелецький"
на разработку проекта землеустройства
по отводу земельного участка по
Фиолентовскому шоссе для
строительства торгового комплекса по
торговле автозапчастями и его
обслуживания".

Підставами для визнання спірного
рішення недійсним на думку позивача є
прийняття його всупереч положень ст.ст.
118-124 Земельного кодексу України та ЗУ
«Про оренду землі», а саме порушення
прав позивача на користування
орендованою земельною ділянкою.

Перевіривши наведені доводи, колегія
суддів вважає твердження апелянта
таким, що не відповідає дійсним
обставинам справи з огляду на наступне.

Частина 1 статті 116 Земельного кодексу
України передбачає, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
час прийняття оскаржуваного рішення),
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
10.07.2007 року Севастопольською міською
радою № 2298 прийнято рішення "О даче
согласия обществу с ограниченой
ответственностью "Рынок Стрелецький"
на разработку проекта землеустройства
по отводу земельного участка по
Фиолентовскому шоссе для
строительства торгового комплекса по
торговле автозапчастями и его
обслуживания", відповідно до якого
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ринок "Стрілецький"
надана згода на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,26 га по
Фіолентовоському шосе, 6 в місті
Севастополі.

На виконання вказаного рішення
Товариством було виготовлено і
погоджено в установленому
законодавством порядку проектну
документацію щодо відведення цієї
земельної ділянки та 17.09.2007 р. подано
цей проект до Севастопольської міської
ради для його затвердження.

З огляду на дотримання відповідачем-2
вимог земельного законодавства при
відведенні земельної ділянки та з
урахуванням закінчення строку дії
договору на право тимчасового
користування землею від 24.07.1998 року, ще
в 2003 році, а докази пролонгації дії
договору на право тимчасового
користування землею № 259 від 24.07.1998 року
у матеріалах справи відсутні, то
місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку з приводу того, що
земельна ділянка площею 2,7449 га та
земельна ділянка площею 0,26 га,
розташовані за адресою: м. Севастополь,
Фіолентовське шосе, 6, були вільними від
землекористувачів на час прийняття
оскаржуваного рішення, а отже
зазначена позивачем у якості
обґрунтування позовних вимоги
обставина накладання отриманих
відповідачем-2 земельних ділянок на
раніше орендовану ним земельну ділянку
як на підставу визнання недійсним
рішення Севастопольської міської ради
№ 2298 від 10.06.2007р " відповідно до рішення
Севастопольської міської ради від
10.07.2007р. за № 2298 є безпідставою.

Крім того, однією з підстав визнання
незаконним рішення Севастопольської
міської ради № 2298 від 10.06.2007р., позивач
зазначає те, що оскаржуване рішення
прийнято без урахування того, що на
земельної ділянці площею 2,7449 га по
Фіолентовському шосе, 6 знаходяться
об'єкти нерухомості, які належать на
праві власності Споживчому
кооперативу "Підприємці ринку
"Філентівський" та членам кооперативу.
Дані об'єкти нерухомості разом
складають речовий ринок, для
обслуговування якого була виділена
земельна ділянка площею 2,7449 га.

У відповідності до ст. 120 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
час прийняття оскаржуваного рішення),
до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. У
разі переходу права власності на
будинок або його частину від однієї
особи до іншої за договором довічного
утримання право на земельну ділянку
переходить на умовах, на яких вона
належала попередньому власнику. При
переході права власності на будівлю та
споруду до кількох осіб право на
земельну ділянку визначається
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження
будівлі і споруди. При переході права
власності на будівлю або споруду до
громадян або юридичних осіб, які не
можуть мати у власності земельні
ділянки, до них переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій розташована будівля чи споруда.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Належними доказами, що підтверджують
право власності на майно є
правовстановлюючі документи.

Проте позивач не надав суду належних та
допустимих доказів в розумінні ст. 34
ГПК України, які б підтверджували його
права власності на об'єкти нерухомості,
що знаходяться на земельної ділянці
площею 2,7449 га по Фіолентовському шосе,
6.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок місцевого
господарського суду про
безпідставність доводів позивача,
наведених в обґрунтування позовних
вимог, щодо порушення оспорюваним
рішенням прав власників об'єктів
нерухомості, що знаходяться на
земельної ділянці площею 2,7449 га по
Фіолентовському шосе, 6.

Щодо посилань позивача на те, що
земельна ділянка площею 0,26 га,
розташована за адресою: м. Севастополь,
Фіолентовське шосе, 6, відносно якої
Севастопольською міською радою
прийнято рішення від 10.07.2007 року № 2298
входить до земельної ділянки площею 2,85
га, за вказаною адресою, наданою в
оренду Споживчому кооперативу
"Підприємці ринку "Філентівський" на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 23.07.2008р., то суд зазначає
наступне.

Під час розгляду справи було
встановлено, що 23.07.2008 р. на підставі
рішення Севастопольської міської ради
№ 4140 від 08.04.2008 р. між Севастопольською
міською радою (орендодавець) та
Споживчим кооперативом "Підприємці
ринку "Філентівський" (орендар)
укладено договір оренди земельної
ділянки, відповідно до п. 1.1 якого
орендодавець у відповідності з
рішенням Севастопольської міської
ради № 4140 від 08.04.2008 р. надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування речового ринку, з
віднесенням цих земель до категорії
земель житлової та громадської
забудови, що знаходиться за адресою: м.
Севастополь, Фіолентівське шосе, 6.
зазначений договір зареєстровано у
Севастопольській міській філії ДП
"Центр Державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис № 93 від 12.08.2008 р.

Відповідно до п. 2.1., 3.1. договору оренди
земельної ділянки, в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 2,8500 га., договір
оренди укладено строком на 25 років.

Згідно з п. 6.1. Договору підставою для
розробки проекту відводу земельної
ділянки є рішення Севастопольської
міської ради № 2869 від 17.10.2007 р.

З матеріалів справи вбачається, що
Постановою Ленінського районного суду
м. Севастополя від 05.11.2009 р. у справі №
2а-1797/09 та додатковою постановою
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 09.11.2009 р., залишені без
змін ухвалою Вищого адміністративного
суду України № К-23358/10 від 20.04.2011 р., щодо
якої ухвалою Вищого адміністративного
суду України № В/9991/1248/11 від 08.07.2011 р.
відмовлено в допуску заяви про
перегляд Верховним Судом України,
скасовано рішення Севастопольської
міської ради № 2869 від 17 жовтня 2007 року
в частині включення земельної ділянки
площею 0,26 га по Фіолентовському шосе, 6
у місті Севастополі, як складової
частини земельної ділянки площею 2,85 га
по Фіолентовському шосе, 6 у місті
Севастополі у перелік земельних
ділянок, право на оренду яких
набувається на конкурсі, та рішення
Севастопольської міської ради № 4140 від
08 квітня 2008 року в частині затвердження
проекту землеустрою по відведенню
земельної ділянки площею 0,26 га по
Фіолентівському шосе, 6 у місті
Севастополі, як складової частини
земельної ділянки площею 2,85 га по
Фіолентівському шосе, 6 у місті
Севастополі для будівництва та
обслуговування речового ринку та
передачі Споживчому кооперативу
"Підприємці ринку "Фіолентівський" в
оренду строком на 25 років земельної
ділянки площею 0,26 га по
Фіолентівському шосе, 6 у місті
Севастополі, як складової частини
земельної ділянки площею 2,85 га по
Фіолентівському шосе, 6 у місті
Севастополі для будівництва та
обслуговування речового ринку, з
віднесенням цих земель до категорії
земель житлової та суспільної
забудови.

З огляду на те, що, рішення
Севастопольської міської ради, які
стали підставою для розробки проекту
відводу земельної ділянки 0,26 га по
Фіолентовському шосе, 6 у місті
Севастополі та укладення договору
оренди у відповідній частині
скасовані, то посилання позивача на
договір оренди земельної ділянки від
23.07.2008 року, укладений між
Севастопольською міською радою та
Споживчим кооперативом "Підприємці
ринку "Філентівський" не приймається
судом до уваги.

Крім того, суд зазначає, що рішення
Севастопольської міської ради № 2869
від 17 жовтня 2007 року та рішення
Севастопольської міської ради № 4140 від
08 квітня 2008 року були прийняті, а
договір оренди земельної ділянки від
23.07.2008 року був укладений, пізніше, ніж
рішення Севастопольської міської ради
№ 2298 від 10.06.2007р., яке позивач просить
суд визнати незаконним, а тому
посилання на вищевказані рішення та
договір є безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку про
недоведеність та безпідставність
позовних вимог, що свідчить про
правомірність висновку місцевого
господарського суду про необхідність
відмовити позивачу у їх задоволенні.

Згідно постанови Пленуму Верховного
суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні
суду повністю відображені обставини,
що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні, отже рішення відповідає
вимогам чинного законодавства України,
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, підстав для його
скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до
вимог ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за розгляд апеляційної
скарги покладається на апелянта
(позивача).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Споживчого
кооперативу «Підприємці ринку
«Філентівський» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду м. Києва від 21.05.2013 р. у справі № 57/481
залишити без змін.

Матеріали справи №57/481 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
Л.В. Чорна

К.В. Тарасенко