ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" грудня 2013 р.
Справа № 911/4649/13

за позовом Виконавчого
комітету Вишневої міської ради
Києво-Святошинського
району Київської області, м.
Вишневе

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спеціалізована пересувна

механізована колона № 1», м. Вишневе

про спонукання до
укладення договору про пайову участь

за участю представників сторін:

від позивача: Варшавець Я.Л.,
довіреність від 07.08.2013 р. №3/02-1496

Денисенко Є.В., довіреність
від 03.01.2013 р. №3/02-03

від відповідача: Мельник Р.В.,
довіреність від 20.08.2013 р. б/н

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської
області звернувся Виконавчий комітет
Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (надалі за текстом - позивач) з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спеціалізована пересувна
механізована колона № 1» (надалі за
текстом - відповідач) про спонукання до
укладення договору про пайову участь у
розвитку інфраструктури м. Вишневе за
будівництво багатоповерхового
житлового будинку за адресою: Київська
обл., Києво-Святошинський район, м.
Вишневе, вул. Лесі Українки, 21-27; судові
витрати покласти на Відповідача.

Позовні вимоги позивача вмотивовані
посиланням на ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст.
ст. 1, 2, 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», ст. 20, 187, 179 ГК України,
вказуючи на те, що відповідач є
замовником будівництва
багатоповерхового житлового будинку
за адресою: м. Вишневе, вул. Лесі
Українки, 21-27. Рішенням Вишневої
міської ради від 22.11.2011 р. №1-01/ХІV6-7
затверджено порядок пайової участі
(внеску) замовників у створенні і
розвитку інженерно-транспортної
інфраструктури м. Вишневе (надалі -
порядок). Позивачем 21.11.2013 р. надіслано
лист № 3-02-2755 відповідачу, в якому
просив останнього укласти договір про
пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Вишневе за
будівництво вищевказаного
багатоповерхового житлового будинку,
проте 26.11.2013 р. відповідачем листом №353
було відмовлено позивачу укласти такий
договір.

Ухвалою від 16.12.2013 р. порушено
провадження у справі №911/4649/13 та
призначено її до розгляду.

В судовому засіданні 24.12.2013 р.
представники позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні була оголошена
вступна та резолютивна частини
рішення.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», відносини у
сфері містобудівної діяльності
регулюються Конституцією України,
Цивільним, Господарським і Земельним
кодексами України, цим Законом,
законами України "Про Генеральну схему
планування території України", "Про
основи містобудування", "Про
архітектурну діяльність", "Про
комплексну реконструкцію кварталів
(мікрорайонів) застарілого житлового
фонду", "Про землеустрій", іншими
нормативно-правовими актами.

Позивач в позовній заяві посилається
на те, що відповідач в порушення
приписів ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
відмовляється укласти договір про
пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Вишневе за
будівництво багатоповерхового
житлового будинку за адресою: Київська
обл., Києво-Святошинський район, м.
Вишневе, вул. Лесі
Українки, 21-27.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 2) створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування. У
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями. Кабінет Міністрів
України, уповноважені Президентом
України міністерства, інші центральні
органи виконавчої влади можуть
рекомендувати суб'єктам
господарювання орієнтовні умови
господарських договорів (примірні
договори), а у визначених законом
випадках - затверджувати типові
договори.

Господарський кодекс України у ч.ч. 1-3, 5
ст. 180 передбачає, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору. Ціна у господарському
договорі визначається в порядку,
встановленому цим Кодексом, іншими
законами, актами Кабінету Міністрів
України.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського
кодексу України, при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі: вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству;
примірного договору, рекомендованого
органом управління суб'єктам
господарювання для використання при
укладенні ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згодою
змінювати окремі умови, передбачені
примірним договором, або доповнювати
його зміст; типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках,
передбачених законом, іншим органом
державної влади, коли сторони не можуть
відступати від змісту типового
договору, але мають право
конкретизувати його умови; договору
приєднання, запропонованого однією
стороною для інших можливих суб'єктів,
коли ці суб'єкти у разі вступу в договір
не мають права наполягати на зміні його
змісту.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. Порядку
пайової участі (внеску) замовників у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної інфраструктури
м. Вишневе (Порядок), Відділ
містобудування та архітектури в
містобудівних умовах і обмеженнях
забудови земельної ділянки, які
видаються Забудовнику для здійснення
будівництва (крім Забудовників
об'єктів містобудування, зазначених у
п. 1.5. цього Положення), передбачає у
текстовій частині вимоги щодо
зобов'язання забудовника укласти з
виконавчим комітетом Вишневої міської
ради договір про внесок забудовників
містобудування у створення та розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Вишневе (далі -
Договір про внесок забудовників).
Типовий договір про залучення коштів
на розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста
затверджується рішенням виконкому
міської ради. Умовами договору про
пайову участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста є: 1) розмір
пайового внеску; 2) термін (графік)
оплати пайового внеску; 3)
відповідальність сторін.

Пунктами 2.4.-2.6. Порядку визначено, що
розмір пайової участі (внеску)
замовника у створенні і розвитку
інженерно-транспортної інфраструктури
міста визначається у договорі на
умовах, визначених Положенням не
пізніше 15-ти робочих днів з дня
реєстрації виконкомом звернення
замовника про укладення договору про
пайову участь та доданих до нього
документів; в Договорі про внесок
забудовників обов'язково визначається
термін внесення коштів.

Листом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України "Про виконання органами
місцевого самоврядування вимог статті
40 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" №7/15-10782 від
03.07.2012 року наведено примірну форму
Договору про пайову участь замовників
будівництва у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 180 ГК України,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 181 Господарського
Кодексу України, господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів. Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках. Сторона,
яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору. За наявності заперечень щодо
окремих умов договору сторона, яка
одержала проект договору, складає
протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом підписаним
договором. Сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони. У разі досягнення сторонами
згоди щодо всіх або окремих умов,
зазначених у протоколі розбіжностей,
така згода повинна бути підтверджена у
письмовій формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо). Якщо сторона,
яка одержала протокол розбіжностей
щодо умов договору, заснованого на
державному замовленні або такого,
укладення якого є обов'язковим для
сторін на підставі закону, або сторона -
виконавець за договором, що в
установленому порядку визнаний
монополістом на певному ринку товарів
(робіт, послуг), яка одержала протокол
розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими. У разі
якщо сторони не досягли згоди з усіх
істотних умов господарського договору,
такий договір вважається неукладеним
(таким, що не відбувся). Якщо одна із
сторін здійснила фактичні дії щодо
його виконання, правові наслідки таких
дій визначаються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 ГК України,
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених статтею 179 цього
Кодексу, не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Відповідно до ст. 187 Господарського
кодексу України, спори, що виникають
при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або
договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. День набрання
чинності рішенням суду, яким вирішено
питання щодо переддоговірного спору,
вважається днем укладення
відповідного господарського договору,
якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 649 ЦК України,
розбіжності, що виникли між сторонами
при укладенні договору на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування
та в інших випадках, встановлених
законом, вирішуються судом.

Аналіз положень ст. ст. 181, 184, 187 ГК
України та ч. 1 ст. 649 ЦК України свідчить
про те, що необхідною правовою
підставою для укладення договору за
рішенням суду є дотримання
встановленого порядку укладення
договору та наявність відповідного
переддоговірного спору між сторонами
при укладенні договору з конкретно
визначеними умовами.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що позивач не надав суду
жодного належного та допустимого
доказу того, що він звертався до
відповідача у порядку, встановленому
ст. 181 ГК України з пропозицією укласти
договір про пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Вишневе за
будівництво багатоповерхового
житлового будинку за адресою: Київська
обл., Києво-Святошинський район, м.
Вишневе, вул. Лесі Українки, 21-27 на
конкретно визначених умовах з
посиланням на такі умови,
запропоновані Відповідачеві для
укладення, в тому числі щодо узгодження
істотних умов договору, та доказів
направлення відповідачу позивачем
єдиного документа - проекту договору.
Також, позовні вимоги не містять
конкретних умов договору про пайову
участь у розвитку інфраструктури м.
Вишневе за будівництво
вищезазначеного багатоповерхового
житлового будинку, на яких позивач
просить зобов'язати відповідача
укласти договір; редакція останнього
до позовної заяви відповідачем не
долучалась.

Таким чином, позиція позивача, що його
права порушенні відповідачем
внаслідок відмови останнього укласти
договір є безпідставною та
необґрунтованою, оскільки позивачем не
доведено суду факту звернення до
відповідача з вимогою укладення
договору на конкретно визначених
відповідачем умовах, в тому числі щодо
розміру пайового внеску, терміну
(графіку) оплати пайового внеску,
відповідальності сторін, визначених як
обов'язкові Порядком.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 144
Конституції України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування», рішення
ради нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Судом встановлено, що жодних належних
та допустимих доказів офіційного
оприлюднення Рішення Вишневої міської
ради XIV серії VІ скликання від 22.11.2011 р.,
яким затверджено порядок пайової
участі (внеску) замовників у створенні
і розвитку інженерно-транспортної
інфраструктури м. Вишневе, суду не
надано набранням ним чинності за
допомогою належних доказів, не
доведено.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
безпідставними, необґрунтованими та
недоведеними суду за допомогою
належних і допустимих доказів, в
зв'язку з чим суд відмовляє в їх
задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, при
відмові в позові господарські витрати
покладаються на позивача.

Проте, позивачем при поданні позовної
заяви платіжним дорученням № 922 від
11.12.2013р. сплачено 1 218,00 грн. судового
збору замість належних до сплати 1
147,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір», сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Таким чином, позивачу слід повернути з
державного бюджету України 71,00 грн.
надмірно сплаченого судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Виконавчого
комітету Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (08132, м. Вишневе, вул.
Святошинська, 29, ,) до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Спеціалізована
пересувна механізована колона № 1»
(08132, м. Вишневе, вул. Ломоносова, буд. 40,
) про спонукання до
укладення договору про пайову участь, -
відмовити повністю.

2. Повернути Виконавчому комітету
Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (08132, м. Вишневе, вул.
Святошинська, 29, ) з
державного бюджету України 71,00 грн.
надмірно сплаченого судового збору.

Дане рішення господарського суду
Київської області набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня його належного оформлення
і підписання та може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Суддя
А.С.Грєхов