ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

21.01.13
Справа № 908/312/13-г

м.Запоріжжя Cуддя Ніколаєнко Р.А.,
розглянувши матеріали заяви (вх.№
324/09-05 від 18.01.2013) боржника - приватного
підприємства "Фантом" (71101, м.Бердянськ
Запорізької області, вул.Кабельників,
140, кв.7; фактична адреса: 71108, м.Бердянськ
Запорізької області, вул.Правди, 5-а)

про порушення справи про банкрутство,

встановив, що заява підлягає
поверненню з огляду на таке.

Згідно зі ст.95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22.12.2011 №
4212-VІ (далі - Закон "Про відновлення
платоспроможності...") якщо вартості
майна - юридичної особи, щодо якого
прийнято рішення про ліквідацію,
недостатньо для задоволення вимог
кредиторів, така юридична особа
ліквідується в порядку, передбаченому
цим Законом. У разі виявлення
зазначених обставин ліквідатор
(ліквідаційна комісія) зобов'язаний
звернутися до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство такої юридичної особи.
Обов'язковою умовою звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство є
дотримання боржником порядку
ліквідації юридичної особи відповідно
до законодавства України.

За положеннями абз.3 ч.1 ст.15 Закону "Про
відновлення платоспроможності..."
господарський суд повертає заяву про
порушення справи про банкрутство та
додані до неї документи без розгляду,
якщо заява не відповідає змісту вимог,
зазначених у цьому Законі.

Ст.ст. 105, 110, 111 Цивільного кодексу
України (ЦКУ), ст.ст.60, 61 Господарського
кодексу України (ГКУ) встановлений
порядок виконання рішення про
припинення юридичної особи, порядок
ліквідації юридичної особи, щодо якої
прийнято рішення про припинення шляхом
ліквідації, додержання яких є
обов'язковим до прийняття рішення про
звернення до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство.

Тобто, передумовою звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство є
здійснення встановлених вказаними
нормами ЦКУ та ГКУ заходів та
встановлення за результатами їх
вжиття недостатності вартості майна
для задоволення вимог кредиторів.

Ч.1 ст. 110 ЦКУ, ч.ч.1, 6 ст.59 ГКУ
передбачають можливість ліквідації
юридичної особи за рішенням
засновників (учасників).

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.105 ЦКУ
учасники юридичної особи у випадку
прийняття рішення про ліквідацію
зобов'язані протягом трьох днів з дати
прийняття рішення повідомити про це
орган, що здійснює державну реєстрацію.
Після внесення запису про прийняття
рішення засновників (учасників)
юридичної особи про припинення
юридичної особи до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців повідомлення про
внесення запису по ЄДР публікується у
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації.

За положеннями ч.3, 5 ст.105 ЦКУ
учасники юридичної особи, якими
прийнято рішення про припинення (у тому
числі про ліквідацію) призначають
комісію з припинення юридичної особи (у
випадку ліквідації - ліквідаційну
комісію), голову комісії або
ліквідатора та встановлюють порядок і
строк заявлення кредиторами своїх
вимог до юридичної особи, що
припиняється. Строк заявлення
кредиторами своїх вимог до юридичної
особи, що припиняється, не може
становити менше двох і більше шести
місяців з дня опублікування
повідомлення про рішення щодо
припинення юридичної особи.

Ч.ч.1, 2 ст.60 ГКУ також передбачають
здійснення ліквідації суб'єкта
господарювання ліквідаційною
комісією, яка утворюється власником
(власниками) суб'єкта господарювання та
якою встановлюється порядок та
визначаються строки проведення
ліквідації, а також строк для заяви
претензій кредиторами, що не може бути
меншим, ніж два місяці з дня оголошення
про ліквідацію.

Згідно з ч.3 ст.60 ЦКУ ліквідаційна
комісія має вмістити в друкованих
органах відповідно до закону
повідомлення про ліквідацію суб'єкта
господарювання та про порядок і строки
заяви кредиторами претензій, а явних
(відомих) кредиторів повідомляє
персонально у письмовій формі у
встановлені строки.

Ч.4 ст.60 ГКУ встановлює, що
одночасно ліквідаційна комісія вживає
необхідних заходів щодо стягнення
дебіторської заборгованості суб'єкта
господарювання, який ліквідується, та
виявлення вимог кредиторів, з
письмовим повідомленням кожного з них
про ліквідацію суб'єкта
господарювання.

Відповідно до ч.5 ст.60 ГКУ
ліквідаційна комісія оцінює наявне
майно суб'єкта господарювання, який
ліквідується, і розраховується з
кредиторами, складає ліквідаційний
баланс та подає його власнику або
органу, який призначив ліквідаційну
комісію. Достовірність та повнота
ліквідаційного балансу повинні бути
перевірні у встановленому
законодавством порядку з обов'язковою
перевіркою органом державної
податкової служби.

За вимогами ч.1 ст.111 ЦКУ з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про рішення
засновників (учасників) юридичної
особи щодо ліквідації ліквідаційна
комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити
всіх необхідних заходів щодо стягнення
дебіторської заборгованості юридичної
особи, що ліквідується, та письмово
повідомити кожного з боржників про
припинення юридичної особи в
установлені строки. Ліквідаційна
комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та
позови про стягнення заборгованості з
боржників юридичної особи.

У відповідності до ч.3 ст.111 ЦКУ під
час проведення заходів щодо ліквідації
юридичної особи до завершення строку
пред'явлення вимог кредиторів
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
закриває рахунки, відкриті у
фінансових установах, крім рахунка,
який використовується для розрахунків
з кредиторами під час ліквідації
юридичної особи.

За ч.4 ст.111 ЦКУ ліквідаційна
комісія (ліквідатор) вживає заходів
щодо інвентаризації майна юридичної
особи, що припиняється, виявляє та
вживає заходів щодо повернення майна,
яке перебуває у третіх осіб.

Ч.7 ст.111 ЦКУ передбачено, що для
проведення перевірок та визначення
наявності або відсутності
заборгованості із сплати податків,
зборів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
коштів до Пенсійного фонду України,
фондів соціального страхування
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
забезпечує своєчасне надання органам
державної податкової служби та
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування документів
юридичної особи, у тому числі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
та податкового органу. До моменту
затвердження ліквідаційного балансу
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
складає та подає органам державної
податкової служби, Пенсійного фонду
України та фондів соціального
страхування звітність за останній
період.

Ч.8 ст.111 ЦКУ встановлено, що після
закінчення строку для пред'явлення
вимог кредиторами ліквідаційна
комісія складає проміжний
ліквідаційний баланс, що включає
відомості про склад майна юридичної
особи, що ліквідується, перелік
пред'явлених кредиторами вимог та
результат їх розгляду. Проміжний
баланс затверджується учасниками
юридичної особи, судом або органом, що
прийняв рішення про ліквідацію
юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.110 ЦКУ якщо вартість
майна юридичної особи є недостатньою
для задоволення вимог кредиторів,
юридична особа здійснює всі необхідні
дії, встановлені законом про
відновлення платоспроможності або
визнання банкрутом.

Як слідує зі змісту заяви та доданих до
неї матеріалів, після прийняття
боржником рішення про ліквідацію, про
що повідомлено державного реєстратора,
у Бюлетені державної реєстрації № 226(26)
2012 р. було опубліковано відповідне
повідомлення, при цьому строк
заявлення вимог кредиторів визначено
з 25.09.2012 до 28.11.2012.

В той же час, вже 19.11.2012 ліквідаційною
комісією прийнято рішення (протокол № 1
від 19.11.2012) щодо звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство,
тобто заявником навіть не витримано
закінчення строку для заявлення вимог
кредиторів.

Але ж справа про банкрутство не може
бути порушена до закінчення
двохмісячного строку з дня публікації
повідомлення про прийняття рішення
про ліквідацію.

Матеріали заяви не містять будь-яких
доказів чи пояснень щодо повідомлення
явних кредиторів про прийняття
рішення про припинення шляхом
ліквідації, щодо заявлення кредиторами
вимог та результатів їх розгляду.

В заяві лише зазначаються визначені
самим заявником суми кредиторської
заборгованості.

Докази виконання вимог ч.ч.7, 8 ст.111 ЦКУ
заявником не надані. У першу чергу, не
надані належним чином затверджений
проміжний ліквідаційний баланс, докази
забезпечення перевірок звітності ДПІ
та результати перевірок.

До заяви додано лише баланси станом на
31.09.2012 (хоча у вересні місяці 31-го числа
немає) та на 31.12.2012, порядок складення та
перевірки якого встановленим вимогам
в даному випадку не відповідає.

Таким чином, матеріали заяви не
дозволяють зробити висновок про
правомірність та обґрунтованість
подання заяви про порушення справи про
банкрутство за ст.95 Закону "Про
відновлення платоспроможності...", що
виключає підстави для порушення
провадження у справі господарським
судом.

Поряд з вищевикладеним зазначається,
що повернення заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

На підставі викладеного,
керуючись абз.3 ч.1 ст.15 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22.12.2011 №
4212-VІ, суд

У Х В А Л И В :

Заяву та додані до неї матеріали на 210
аркушах разом з актом господарського
суду від 18.01.2013 про неотримання
документів повернути заявнику без
розгляду за адресою: 71108, м.Бердянськ
Запорізької області, вул.Правди, 5-а .

Суддя
Р.Ніколаєнко