ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2013 р.
Справа № 911/4286/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Пац В. О. (довіреність №
14-333 від 16.03.2012 р.);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
„Управління житлово-комунального
господарства", м. Славутич

про стягнення 3 931 353, 55 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

НАК „Нафтогаз України" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до КП „Управління
житлово-комунального господарства" про
стягнення 3 037 656, 25 грн. основної
заборгованості, 352 697, 80 грн. пені, 415 001, 95
грн. штрафу, 15 655, 35 грн. інфляційних
збитків, 110 342, 20 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
неналежним виконанням відповідачем
свого обов'язку щодо оплати у повному
обсязі за поставлений позивачем
природний газ згідно договору №
12/49-ТЕ-17 на купівлю-продаж природного
газу від 02.08.2012 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.11.2013 р. порушено
провадження у справі № 911/4286/13 за
позовом НАК „Нафтогаз України" до КП
„Управління житлово-комунального
господарства" про стягнення 3 931 353, 55
грн. і призначено її розгляд у судовому
засіданні за участю представників
учасників процесу на 04.12.2013 р.

04.12.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 18.12.2013 р.

18.12.2013 р. у судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення щодо своїх позовних вимог,
позовні вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
відзив на позовну заяву та інші
документи, витребувані судом, не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за відсутності відзиву
на позовну заяву за наявними у ній
матеріалами.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2012 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 12/49-ТЕ-17 на
купівлю-продаж природного газу, згідно
умов п. 1.1. якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2012 році природний газ, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2. договору газ, що продається
за цим договором, використовується
покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням.

Відповідно до п. 2.1. договору продавець
передає покупцеві у період з 01 серпня
2012 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі
до 6 224, 000 тис. куб. м.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
ціна за 1 000 кубічних метрів газу
становить 1 091, 00 грн. з урахуванням
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1 000 кубічних метрів газу всього з ПДВ
1 309, 20 грн.

Згідно п. 6.1. договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати планових обсягів газу протягом
місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що
строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 (п'ять)
років.

Пунктом 11.1. договору визначено строк
його дії, згідно якого цей договір
набирає чинності з дати підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін, поширює дію на відносини, що
фактично склались між сторонами з
01.08.2012 р., і діє у частині поставки газу
до 31.12.2012 р. включно, а у частиш
розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивачем у
період з жовтня по грудень 2012 р. було
передано у власність (продано)
відповідачу природний газ на загальну
суму 6 058 599, 25 грн., що підтверджується
актом приймання-передачі природного
газу від 27.11.2012 р. за жовтень 2012 р. на
суму 1 206 810, 10 грн., актом
приймання-передачі природного газу від
30.11.2012 р. за листопад 2012 р. на суму 1 792 271,
23 грн., актом приймання-передачі
природного газу від 31.12.2012 р. за грудень
2012 р. на суму 3 059 517, 92 грн., наявними у
матеріалах справи.

За період дії договору та на його
виконання відповідачем було виконано
свій обов'язок по оплаті природного
газу та перераховано позивачу грошові
кошти у розмірі 3 020 943, 00 грн., що
підтверджується відповідними
виписками з банківського рахунку
позивача, наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із купівлею-продажем товару
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У встановлений договором строк і
станом на час розгляду справи
відповідач обов'язок щодо оплати
природного газу у повному обсязі не
виконав і його основна заборгованість
перед позивачем складає 3 037 656, 25 грн., що
підтверджується договором № 12/49-ТЕ-17 на
купівлю-продаж природного газу від
02.08.2012 р., актом приймання-передачі
природного газу від 27.11.2012 р. за жовтень
2012 р. на суму 1 206 810, 10 грн., актом
приймання-передачі природного газу від
30.11.2012 р. за листопад 2012 р. на суму 1 792 271,
23 грн., актом приймання-передачі
природного газу від 31.12.2012 р. за грудень
2012 р. на суму 3 059 517, 92 грн., відповідними
виписками з банківського рахунку
позивача, наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідача основної заборгованості у
розмірі 3 037 656, 25 грн. за договором №
12/49-ТЕ-17 на купівлю-продаж природного
газу від 02.08.2012 р. є законними і
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача пеню, передбачену
договором № 12/49-ТЕ-17 на
купівлю-продаж природного газу від
02.08.2012 р., за періоди прострочення
відповідачем виконання обов'язку по
оплаті природного газу з 15.11.2012 р. по
14.07.2013 р. всього на загальну 352 697, 80 грн. у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1. цього договору він у безепірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що
строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 (п'ять)
років.

Розрахунок пені від суми основної
заборгованості, виконаний позивачем, є
обґрунтованим та вірним, а тому суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення із
відповідача пені від суми основної
заборгованості за договором у
вищевказані періоди у розмірі 352 697, 80
грн.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача штраф, передбачений
договором № 12/49-ТЕ-17 на
купівлю-продаж природного газу від
02.08.2012 р., за прострочення відповідачем
виконання обов'язку по оплаті
природного газу понад 30 днів всього на
загальну суму 415 001, 95 грн. у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу
передбачено, якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1. цього договору він у безепірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що
строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 (п'ять)
років.

Розрахунок штрафу від суми основної
заборгованості, виконаний позивачем, є
обґрунтованим та вірним, а тому суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення із
відповідача штрафу від суми основної
заборгованості за договором у розмірі
415 001, 95 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача інфляційні збитки та 3 %
річних від суми основної
заборгованості за періоди
прострочення відповідачем виконання
обов'язку по оплаті природного газу з
грудня 2012 р. по січень 2013 р. всього на
загальну суму 15 655, 35 грн. та з 15.11.2012 р. по
11.11.2013 р. всього на загальну суму 110 342, 20
грн. відповідно у відповідності до
виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від
суми основної заборгованості,
виконаний позивачем, є обґрунтованим
та вірним, а тому суд дійшов висновку
про задоволення вимог позивача в
частині стягнення із відповідача
інфляційних збитків від суми основної
заборгованості за договором у
вищевказані періоди у розмірі 15 655, 35
грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної
заборгованості, виконаний позивачем, є
обґрунтованим та вірним, а тому суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення із
відповідача 3 % річних від суми основної
заборгованості за договором у
вищевказані періоди у розмірі 110 342, 20
грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства „Управління
житлово-комунального господарства"
(ідентифікаційний код 31476318) на користь
Національної акціонерної компанії
„Нафтогаз України" (ідентифікаційний
код 20077720) 3 037 656 (три мільйона тридцять
сім тисяч шістсот п'ятдесят шість) грн.
25 (двадцять п'ять) коп. основної
заборгованості, 352 697 (триста п'ятдесят
дві тисячі шістсот дев'яносто сім) грн.
80 (вісімдесят) коп. пені, 415 001 (чотириста
п'ятнадцять тисяч одна) грн. 95
(дев'яносто п'ять) коп. штрафу, 15 655
(п'ятнадцять тисяч шістсот п'ятдесят
п'ять) грн. 35 (тридцять п'ять) коп.
інфляційних збитків, 110 342 (сто десять
тисяч триста сорок дві) грн. 20 (двадцять)
коп. 3 % річних та судові витрати 68 820
(шістдесят вісім тисяч вісімсот
двадцять) грн. 00 (нуль) коп. судового
збору.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

30 грудня 2013 р.