ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" квітня 2013 р. Справа № 918/303/13-г

Господарський суд Рівненської області у складі судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного територіально-галузевого обєднання "ОСОБА_1 залізниця" (далі обєднання, позивач)

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Україна" (далі товариство, відповідач)

про стягнення в сумі 41 190 грн. 00 коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю № НЮ від 01.01.2013 року;

Від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю б/н від 01.10.2012 року;

Від відповідача: ОСОБА_5 директор ТОВ "ОСОБА_3 Україна"

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Державне територіально-галузеве обєднання "ОСОБА_1 залізниця" звернувся в господарський суду Рівненської області з позовом до відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Україна" про стягнення штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу в сумі 41 190 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на статті 24, 122 Статуту залізниць України, а саме тим, що відповідачем неправильно зазначено вагу щебеню у накладній № 35695345 під час відправлення вантажу зі станції Томашгород ОСОБА_1 залізниці на станцію Тернопіль ОСОБА_1 залізниці на адресу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Агата Стальконструкція". Згідно накладної № 35695345 маса вантажу у вагонах № 93110625, № 93556496, № 93111169 на момент відправлення складала 203 000 кг.

В якості доказу невідповідності фактичної маси вантажу даним, що вказані у накладній, позивачем наданий акт загальної форми № 7271 від 22 жовтня 2012 року, акт загальної форми № 2726 від 23 жовтня 2012 року та комерційний акт від 23 жовтня 2012 року АА № 062095338/7, згідно яких вага вантажу менша на 27 300 кг., ніж вказано в залізничній накладній № 35695345. Як зазначено в комерційному акті комісійне переважування вагонів № 93556496, № 93111169, № 93110625 здійснювалося на 150 - тонній залізнично-дорожній вазі.

Ухвалою господарського суду Рівненької області від 06 березня 2013 року порушено провадження у справі № 918/303/13-г, розгляд якої було призначено на 19 березня 2013 року.

Ухвалою суду від 19 березня 2013 року розгляд справи відкладено на 03 квітня 2013 року.

03 квітня 2013 року у судовому засіданні оголошено перерву по справі до 16 квітня 2013 року.

03 квітня 2013 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представник позивача подав клопотання в додатках до якого була частина документів які витребовувалися ухвалою суду від 19 березня 2013 року.

12 квітня 2013 року через відділ канцелярії та документообігу представник відповідача надав відзив на позовну заяву з додатка, в даному відзиві останній зазначає що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення вищевказаного порушення, що відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України звільняє його від відповідальності у вигляді сплати штрафу за неправильне зазначення в залізничній накладній маси вантажу.

Також 12 квітня 2013 року відповідачем також подано клопотання в якому останній просить суд зменшити розмір штрафу за неправильне зазначення в залізничній накладній маси вантажу, застосованого до ТОВ "ОСОБА_3 Україна".

У судовому засіданні 16 квітня 2013 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

В свою чергу представник відповідача у судовому засіданні 16 квітня 2013 року також як зазначено у клопотанні просив суд зменшити розмір штрафу.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2012 року згідно залізничної накладної № 35695345 (а.с. 8) відправником ТОВ "ОСОБА_3 Україна" зі станції Томашгород ОСОБА_1 залізниці на станцію Тернопіль ОСОБА_1 залізниці на адресу ТОВ "Агата Стальконструкція" у вагонах № 93110625, № 93556496, № 93111169 було відправлено вантаж: щебінь гранітний, загальна маса вантажу 203 000 кг., загальна маса тари 58 100 кг.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, (далі - Статут) залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

22 жовтня 2012 року при проходженні поїзда через тензометричну вагу на станції ОСОБА_1 залізниці встановлено невідповідність фактичної маси вантажу та маси вантажу зазначеної у перевізних документах, вагони відчеплені для контрольного зважування на вагонних вагах.

Результати зважування було зафіксовано у акті загальної форми № 7271 від 22 жовтня 2012 року (а.с. 9), в якому працівниками станції ОСОБА_1 залізниці проведено зважування маси вантажу на 150 тонних залізничних вагах, та зазначено, що при проходженні поїзда через тензометричну вагу встановлено:

- вагон № 93556496 брутто 82 350 кг., тара 21 050 кг., нетто 61 300 кг., маса вантажу згідно накладної 69 000 кг., що нижче ваги зазначеної в документах на 7 700 кг.;

- вагон № 93111169 брутто 73 750 кг., тара 18 000 кг., нетто 55 750 кг., маса вантажу згідно накладної 67 000 кг., що менше чим зазначено в накладній на 11 250 кг.;

- вагон 93110625 брутто 73 350 кг., тара 19 000 кг., нетто 54 350 кг., маса вантажу згідно накладної 67 000 кг., що менше проти зазначеного в накладній на 12 650 кг.

Також в акті загальної форми № 7271 від 22 жовтня 2012 року зазначено, що при перевірці, слідів втрати вантажу не виявлено. Навантаження рівномірне. Вагони відчеплені для контрольного зважування.

При здійсненні контрольного зважування був складений акт загальної форми № 2726 від 23 жовтня 2012 року (а.с. 10) в якому зазначено, що акт складений по причині невідповідності маси вантажу, вагони були затримані на станції ОСОБА_1 для контрольного зважування. При проведенні зважування нестача вантажу проти документа підтверджена у кількості 27 300 кг.

Згідно з ст. 129 Статуту залізниць України вказані обставини засвідчені комерційним актом АА № 062095/38 від 23 жовтня 2012 року. На станції призначення проведено перевірку вантажу та не виявлено різниці між даними, виявленими на шляху слідування (на ст. Сарни), і фактичною наявністю вантажу, про що зроблено відмітку у розділі "Є" комерційного акта.

Відповідно до розділу "Д" комерційного акту АА № 062095/38 від 23 жовтня 2012 року зазначено наступне: при контрольному комісійному зважуванні вагонів на 150 т. вазі ст. Сарни клеймо 2012 року, відчеплених згідно акту 7271 ст. Сарни встановлено: в вагоні № 93556496 брутто 84 050 кг., тара з бруто 21 050 кг., нетто 63 000 кг.; в вагоні № 93111169 бруто 75 200 кг., тара з бруто 18 000 кг., нетто 87 200 кг., в вагоні № 93110625 брутто 74 500 кг., нетто 55 500 кг., тобто менше проти документа відповідно на 6 000 кг., 9 800 кг., 11 500 кг. Згідно накладної маса вантажу складає 69 000 кг., 67 000 кг., 67 000 кг. Вантаж у вагонах розміщено горообразно з вершками напроти завантажувальних люків, нижче рівня люків на 300 - 700 мм., без слідів стороннього втручання. Вагони технічно справні. По прибуттю та на шляху слідування втрати вантажу не виявлено. Недостаючий вантаж у вагоні поміститися міг.

У відповідності до ст. 122 Статуту залізниць України - за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у 5-ти кратному розмірі провізної плати за кожен вагон згідно із статтею 118 Статуту. Відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 41 190 грн. 00 коп. (розрахунок а.с. 19).

Відносини повязані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з статтею 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

За приписами статті 12 Закону України "Про транспорт", підприємства транспорту мають право вимагати від відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Статут залізниць України згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, з подальшими змінами та доповненнями. Статтею 2 цього Статуту передбачено, що цим Статутом визначено обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно статті 6 цього Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею, накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 1.1 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Мінтрансу України від 21 листопада 2000 року № 644, на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну.

Відповідно абз. 2 пункту 1.3 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Мінтрансу України від 21 листопада 2000 року № 644, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобовязаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за усі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником, з відображенням способу визначення у накладній.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить і стаття 129 Статуту, відповідно до якої, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно статті 122 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній, зокрема, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у пятикратному розмірі перевізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, за приписами наведених норм штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником вказаного порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитків. При цьому, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей, зокрема щодо маси, є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту залізниці України.

Згідно зі ст. 4-3ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В силу вимог ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, положення норм ст. ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи у сукупності, господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем надано суду докази, які достовірно підтверджують факт допущення відповідачем порушення передбачені ст. 122 Статуту (вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній, зокрема, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу).

З огляду на вищевикладене вбачається, що факт порушення заниження маси вантажу відповідачем, підтверджений актом загальної форми та комерційним актом, а вимоги позивача про стягнення з відповідача 41 190 грн. 00 коп. штрафу стверджується матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Доказів сплати штрафу відповідач суду не подав.

Стосовно клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова) передбачено, що вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосуватись у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Відповідно до 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З сукупного аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що суд має право зменшити розмір неустойки якщо відповідні санкції застосовуються у зв'язку з порушенням зобов'язання.

В даному випадку санкція застосовується в зв'язку з порушенням відповідачем ст. 122 Статуту залізниць України, а не за порушення відповідачем зобов'язання, яке останній мав виконати перед позивачем, а отже клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу накладеного за порушення ст. 122 Статуту залізниць України не підлягає задоволенню.

Відтак позов обґрунтований і підлягає задоволенню в сумі 41 190 грн. 00 коп. На відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Україна" (33027, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Данила Галицького, будинок 25, ідентифікаційний код: 37382304) на користь Державного територіально-галузевого обєднання "ОСОБА_1 залізниця" (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Гоголя, будинок 1, ідентифікаційний код: 01059900) 41 190 (сорок одна тисяча сто девяносто) грн. 00 коп. штрафу, 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 квітня 2013 року

Суддя Торчинюк В.Г.