ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2013 р.
cправа № 5015/3843/12

В.о. прокурора м.Львова в інтересах
держави в особі:

Позивач: Державна екологічна інспекція
у Львівській області

Відповідача: ЛМКП "Львівводоканал"

Третя особа: Солонківська сільська
рада

про відшкодування збитків заподіяних
державі, внаслідок порушень вимог
природоохоронного законодавства

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Чеботар Є.О.

Представники:

Прокурор: Лєонтьєва Н.Т.;

Позивача: Батьков В.В. - представник;

Відповідача: Урбанська Т.В.-
представник, довіреність в матеріалах
справи;

Третьої особи: не з'явився.

Суть спору:

Виконуючий обов'язки прокурора міста
Львова звернувся до господарського
суду Львівської області в інтересах
держави в особі позивача: Державної
екологічної інспекції у Львівській
області з позовом до ЛМКП
"Львівводоканал" про відшкодування
збитків заподіяних державі, внаслідок
порушень вимог природоохоронного
законодавства, третя особа на стороні
Позивача, яка не заявляє самостійних
вимог Солонківська сільська рада.

Ухвалою господарського суду
Львівської області №5015/3843/12 від 17.09.2012р.
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 14год. 45хв. 24.09.2012р.
Розгляд справи відкладався з причин та
підстав, зазначених в ухвалі
господарського суду Львівської
області по справі №5015/3843/12 від 24.09.2012р.

Ухвалою господарського суду
Львівської області по даній справі від
15.10.2012р. провадження у справі зупинено
до вирішення Львівським апеляційним
адміністративним судом справи
№2а-510/12/1370 (№89850/12).

Крім того, п.2 ухвали суду по даній
справі від 15.10.2012р. зобов'язано Сторін
невідкладно після вирішення справи
№2а-510/12/1370 (№89850/12) повідомити суд з
долученням копії процесуального
документу.

Проте, станом на 29.11.2013р. жодного
повідомлення про розгляд справи
№2а-510/12/1370 (№89850/12) до господарського
суду Львівської області не надійшло.

Ухвалою господарського суду
Львівської області по даній справі від
29.11.2013р. провадження у справі поновлено
та розгляд справи призначено в
судовому засіданні на 15год. 00хв. 23.12.2013р.

Розгляд справи відкладався з причин та
підстав, зазначених в ухвалі суду по
даній справі від 23.12.2013р. Строк розгляду
продовжено відповідно до ували суду по
даній справі від 23.12.2013р.

Представникам Учасників по явці
оголошено права та обов'язки, визначені
ст.ст.20, 22, 27, 28, 29, 38 ГПК України. Крім
того, в ухвалах Господарського суду
Львівської області по даній справі, які
скеровані чи оголошені Сторонам
(підтвердженням чого є дані реєстрів
вихідної кореспонденції
Господарського суду Львівської
області, наявні в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштових
відправлень, та письмові повідомлення
про відкладення розгляду справи)
зазначено, що права та обов'язки сторін
визначені ст.ст. 20, 22, 27, 28, 29, 38
Господарського процесуального кодексу
України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Прокурор в судове засідання з'явилась,
позовні вимоги підтримала повністю.

Протягом розгляду справи Прокурором
подано суду клопотання про продовження
строку розгляду спору від 23.12.2013р.
(судом задоволено) та заявлено
клопотання про відкладення розгляду
справи з метою забезпечення отримання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду у справі
№89850/12/9104 (судом задоволено).

Представник Позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав повністю.

Протягом розгляду справи Позивачем
подано суду копії довіреностей на
право здійснення представництва та
клопотання про відкладення розгляду
справи від 23.12.2013р., вказавши на
неможливість отримання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду у справі
№89850/12/9104 (судом задоволено).

Представник Відповідача в судове
засідання з'явилась, проти позову
заперечила повністю.

Протягом розгляду справи Відповідачем
подано копії довіреностей на право
здійснення представництва, клопотання
про зупинення розгляду справи до
вирішення в порядку КАС України справи
№2а-510/12/1370 (№89850/12), заперечення на
позовну заяву з додатками згідно опису
та копії процесуальних документів по
справі №2а-510/12/1370 (№89850/12).

Третя особа явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечила. Проте, 30.12.2013р. до
господарського суду Львівської
області подано клопотання Третьої
особи, до якого додано довіреність на
право здійснення представництва, про
здійснення розгляду справи за
відсутності представника.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.3
ст.43 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (на необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалах про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, сторін зобов'язувалось
надати всі докази в обґрунтування
правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування
доказів) Господарського
процесуального кодексу України (якою, в
тому числі, передбачені права сторін,
про що зазначалось в кожній з ухвал
господарського суду по даній справі),
сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів; у разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази. Зі змісту наведеної статті
вбачається, що протягом розгляду
справи суд позбавлений можливості
самостійно збирати докази, і вправі
витребовувати такі виключно за
клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що судом, згідно вимог Господарського
процесуального кодексу України,
надавалась в повному обсязі можливість
Учасникам процесу щодо обґрунтування
їх правової позиції по суті спору та
подання доказів, чим забезпечено
принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення приймаються за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув
оригінали документів, долучених до
матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

При цьому суд зазначає, що з
врахуванням вимог ч.ч.1, 3 ст.69 ГПК
України, в суда відсутні правові
підстави до подальшого відкладення
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника Позивача, суд встановив
наступне.

Відповідно до ст.121 Конституції
України, на органи прокуратури
покладено представництво інтересів
держави в суді, у випадках передбачених
законом. Право на звернення до
місцевого суду в інтересах держави,
підприємств, та інших юридичних осіб
визначено п.6 ст.20 Закону України "Про
прокуратуру". Безпосередньо до
господарського суду право звернення
прокурора передбачено п.3 ч.1 ст.2
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Господарського
процесуального кодексу України,
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, обгрунтовує
необхідність її захисту.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08.04.1999р. передбачено, що інтереси
держави є оціночним поняттям, і
прокурор визначає в чому саме
відбулось або могло відбутись
порушення матеріальних або інших
інтересів держави.

Відповідно до положень ст.36-1 Закону
України „Про прокуратуру",
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
визначених законом.

Відповідно до статті 16 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" державне управління в
галузі охорони навколишнього
природного середовища здійснюють
Кабінет Міністрів України, ради та їх
виконавчі і розпорядчі органи, а також
спеціально уповноважені на те державні
органи по охороні навколишнього
природного середовища і використанню
природних ресурсів та інші державні
органи відповідно до законодавства
України.

Згідно ч.2 ст.35 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", до компетенції спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів і його органів на
місцях належить державний контроль за
поверхневими і підземними водами.

Державна екологічна інспекція у
Львівській області відповідно до
Положення про Державну екологічну
інспекцію у Львівській області,
затвердженого наказом Мінприроди від
12.12.2011р. №136, є спеціальним підрозділом
Мінприроди , який підзвітний та
підконтрольний в частині здійснення
державного контролю державній
екологічній інспекції. Інспекція,
відповідно до покладених на неї
завдань, здійснює державний контроль
за додержанням вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, раціональне використання ,
відтворення та охорону природних
ресурсів, екологічну та в межах своєї
компетенції радіаційну безпеку, у
сфері поводження з відходами (крім
поводження з радіоактивними
відходами), небезпечними хімічними
речовинами, пестицидами та
агрохімікатами; додержання правил,
нормативів, стандартів у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
поводження з відходами (крім
поводження з радіоактивними
відходами); виконання вимог висновків
державної екологічної експертизи у
сфері використання, відтворення та
охорони природних ресурсів;
додержанням умов виданих дозволів ,
лімітів та квот на спеціальне
використання природних ресурсів,
викиди, скиди забруднюючих речовин у
навколишнє природне середовище,
транскордонне переміщення об"єктів
рослинного та тваринного світу;
виконує інші функції.

Інспекція має право обстежувати в
установленому порядку підприємства,
установи і організації, військові та
оборонні об"єкти, об"єкти органів
внутрішніх справ, Служби безпеки
України та Державної прикордонної
служби у місцях їх постійної
дислокації з метою перевірки
додержання ними вимог законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища, раціональне використання ,
відтворення та охорону природних
ресурсів, поводження з відходами ( крім
поводження з радіоактивними
відходами), небезпечними хімічними
речовинами, пестицидами та
агрохімікатами, екологічної та в межах
своєї компетенції радіаційної безпеки;
складати акти перевірок і протоколи
про адміністративні правопорушення та
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у межах повноважень,
визначених законом; уживати в
установленому порядку заходів
досудового врегулювання спорів та
подавати позови про відшкодування
втрат і збитків, завданих внаслідок
порушення вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

Підставою позовних вимог у позовній
заяві зазначено результати проведеної
Позивачем перевірки щодо дотримання
вимог природоохоронного законодавства
Відповідачем.

Так, актом перевірки №185/134/119/152 від
06.06.2011-24.06.2011р. встановлено, що
Відповідачем здійснено самовільне
водокористування прісних підземних
вод з каптованого джерела №1, яке
знаходиться в с.Малечковичі
Пустомитівського району.

Дозвіл на спецводокористування у
Відповідача №Укр-525-10/Льв. від 21.10.2010р.
був чинним по 31.05.2011р.

Проте, згідно наданої Відповідачем
довідки про прийом води, за період з
01.06.2011р. по 24.06.2011р. Відповідачем
здійснено забір 63535м3 води.

Встановлені Позивачем та в судовому
засіданні обставини Позивач та
Прокурор вважає підставою до стягнення
з Відповідача збитків за порушення
вимог природоохоронного
законодавства, оскільки за період з
01.06.2011р. по 24.06.2011р. Відповідачем
здійснено забір 63535м3 води без дозволу
на спецводокористування.

Розмір збитків, розрахованих Позивачем
із застосуванням Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої Міністерством
охорони навколишнього природного
середовища України від 20.07.2009р. N389,
заявлено до стягнення в сумі 746820,36грн.

Проте, з даного приводу суд зазначає, що
ЛМКП «Львівводоканал» подано до
Львівського окружного
адміністративного суду позов до
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища у
Львівській області, третя особа -
Державна екологічна інспекція в
Львівській області, з наступними
позовними вимогами:

- визнати протиправною
бездіяльність Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища у Львівській області щодо
непродовження дозволу на
спецводокористування ЛМКП
«Львівводоканал» №Укр-525-10/Льв. в
період з 01.06.2011р. по 23.12.2011р. (період, що
охоплює період, за який за здійснення
спецводокористування без відповідного
дозволу Позивач нарахував, а Прокурор
заявив до стягнення збитки у справі
№5015/3843/12);

- визнати таким, що був чинним
(продовжив свою дію) в період з 01.06.2011р.
по 23.12.2011р. (період, що охоплює період, за
який за здійснення
спецводокористування без відповідного
дозволу Позивач нарахував, а Прокурор
заявив до стягнення збитки у справі
№5015/3843/12) дозвіл на спеціальне
водокористування №Укр-525-10/Льв. ГДС від
21.10.2010р., виданий Держуправлінням ОНПС у
Львівській області.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.03.2012р. у
справі №2а-510/12/1370 у позові відмовлено
повністю.

Проте, Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19.07.2013р. у справі №89850/12/9104 постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 30.03.2012р. у
справі №2а-510/12/1370 скасовано та прийнято
нову, якою позовні вимоги задоволено.

Відповідно до ч.5 ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Згідно ч.2 ст.14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що:

- бездіяльність Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища у Львівській
області щодо непродовження дозволу на
спецводокористування ЛМКП
«Львівводоканал» №Укр-525-10/Льв. в
період з 01.06.2011р. по 23.12.2011р. (період, що
охоплює період, за який за здійснення
спецводокористування без відповідного
дозволу Позивач нарахував, а Прокурор
заявив до стягнення збитки у справі
№5015/3843/12) визнана в установленому
законом порядку протиправною;

- та визнано таким, що був чинним
(продовжив свою дію) в період з 01.06.2011р.
по 23.12.2011р. (період, що охоплює період, за
який за здійснення
спецводокористування без відповідного
дозволу Позивач нарахував, а Прокурор
заявив до стягнення збитки у справі
№5015/3843/12) дозвіл на спеціальне
водокористування №Укр-525-10/Льв. ГДС від
21.10.2010р., виданий Держуправлінням ОНПС у
Львівській області.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відносини, які виникли між сторонами,
регулюються нормами Цивільного
кодексу України та спеціальними
нормативно-правовими актами у сфері
охорони навколишнього природного
середовища.

Так, частиною 1, пунктом 3 частини 2
статті 11 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є завдання
майнової (матеріальної) шкоди іншій
особі. Глава 82 Цивільного кодексу
України присвячена деліктним
зобов'язанням, тобто зобов'язанням з
відшкодування шкоди. Стаття 1166
Цивільного кодексу України встановлює
загальні правила та підстави
відшкодування шкоди в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов'язань.
Зокрема, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Загальною підставою цивільно-правової
відповідальності у формі
відшкодування шкоди, є вчинення винною
особою цивільного правопорушення, до
складу якого включаються протиправна
поведінка (дія або бездіяльність)
особи, настання шкоди, причинний
зв'язок між поведінкою та шкодою, вина
особи. Наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення дає правові
підстави для відповідальності. При
цьому відсутність своєї вини доводить
особа, яка завдала шкоди (частина 2
статті 1166 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.13 Конституції України,
ч.ч.1, 2 ст.148 Господарського кодексу
України, ч.ч.1,3 ст.324 Цивільного кодексу
України, земля та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу є об'єктами
права власності Українського народу;
кожен громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності Українського народу
виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ч.4 ст.68 Закону,
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України цивільну відповідальність;
відповідальність за порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
несуть особи, винні порушенні вимог
природоохоронного законодавства;
підприємства зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Згідно ч.1 ст.69 Закону, шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації, як
правило, в повному обсязі без
застосування норм зниження розміру
стягнення та незалежно від збору за
забруднення навколишнього природного
середовища та погіршення якості
природних ресурсів.

Відповідно до частини 2 статті 1166
Цивільного кодексу України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі
те, що дозвіл на спеціальне
водокористування №Укр-525-10/Льв., за
здійснення водокористування без якого
за період з 01.06.2011р. по 24.06.2011р. Позивачем
нараховано збитки Відповідачу, був
чинним та визнаний таким судом; беручи
до уваги те, що Відповідачем доведено
відсутність вини у заподіянні шкоди;
враховуючи також недоведеність, крім
вини, протиправної поведінки та
безпосереднього настання шкоди, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову, а відтак в позові слід
відмовити.

Відповідно до вимог ст.4.-7
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення приймаються за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто
відповідності висновків, викладених у
судовому акті, дійсним обставинам
справи реалізується також положеннями
ст.43 Господарського процесуального
кодексу України, згідно з якою
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

30.12.2013 року у відповідності до вимог
ст.85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення, про що
зазначено в протоколі судового
засідання. Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 31.12.2013р.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.4
ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 4-5,
4-7, 33, 38, 43, 49, 82-87, 115-116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному та касаційному порядку.

Суддя
Фартушок Т.Б.