ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

"31" грудня 2013 р.
№ 918/2050/13

Суддя Войтюк В.Р. розглянувши
матеріали

за позовом Радько Антоніни Генадіївни

до відповідача Арбітражного керуючого
Тихончук Лесі Хотіївни

про вимоги включення до реєстру щодо
виплати заборгованої зарплати

ВСТАНОВИВ:

Радько Антоніна Генадіївна звернулась
до господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до
арбітражного керуючого Тихончук Лесі
Хотіївни про включення Радько Антоніни
Генадіївни як стягувача
заборгованості заробітної плати в сумі
10 315 грн. 92 коп. до реєстру про вимоги
щодо виплати заборгованої заробітної
плати.

Підвідомчість - це визначена законом
сукупність повноважень господарських
судів щодо розгляду справ, віднесених
до їх компетенції.

З огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК
України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу
(тобто підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності та
у випадках, передбачених законодавчими
актами України - державні та інші
органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності
(корпоративні спори).

Фізичні особи, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності -
підприємцями, не можуть бути
позивачами або відповідачами в
судовому процесі в позовному
провадженні. Винятком є звернення
фізичних осіб - громадян - кредиторів у
провадженні у справі про банкрутство, а
також у випадку, коли фізична особа є
учасником корпоративних відносин.

Пунктом 7 частини 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарським
судам підвідомчі, зокрема, справи у
спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про стягнення
заробітної плати.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
Радько Антоніна Генадіївна звернулася
до суду з позовом до арбітражного
керуючого Тихончук Лесі Хотіївни про
зобов'язання останньої внести до
реєстру вимог кредиторів у справі
господарського суду Рівненської
області № 5019/2076/12 про банкрутство
відкритого акціонерного товариства
"Сарненський комбінат хлібопродуктів"
відомості про вимоги позивача щодо
виплати заробітної плати у розмірі 10 315
грн. 92 коп.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" встановлено, що до
компетенції господарських судів
віднесено розгляд усіх справ про
банкрутство, а також справ у спорах з
майновими вимогами до боржника,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, за певними винятками
(пункт 7 частини першої статті 12
Господарського процесуального кодексу
України). Зазначені справи відповідно
до частини другої статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України розглядаються в порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законами України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, чинній на момент порушення
провадження у справі про банкрутство
відкритого акціонерного товариства
"Сарненський комбінат хлібопродуктів")
передбачено, що справи про банкрутство
підвідомчі господарським судам і
розглядаються ними за
місцезнаходженням боржника.

Відповідно до частини 1 статті 14
вищезазначеного Закону (у редакції,
чинній на момент порушення провадження
у справі про банкрутство відкритого
акціонерного товариства "Сарненський
комбінат хлібопродуктів") кредитори за
вимогами, зокрема, щодо виплати
заробітної плати, мають право подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують. Копії
зазначених заяв та доданих до них
документів кредитори надсилають
боржнику та розпоряднику майном.

Аналогічна норма міститься у статті 23
даного Закону в чинній редакції.

З вищенаведених нормативних приписів
вбачається, що питання про включення до
реєстру вимог кредиторів відомостей
(вимог) щодо виплати заробітної плати
вирішується у рамках порушеної справи
про банкрутство шляхом подання
відповідної письмової заяви з цими
вимогами до боржника, а також
документів, що їх підтверджують. Дані
вимоги вирішуються господарським
судом, який розглядає відповідну
справу про банкрутство боржника.

У той же час вирішення даного питання
шляхом подання до господарського суду
позовної заяви у загальному порядку,
тобто у позовному провадженні, чинним
законодавством України не передбачене.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
62 ГПК України суддя відмовляє у
прийнятті позовної заяви, якщо заява не
підлягає розгляду в господарських
судах України.

Зі змісту пункту 3.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вбачається, що суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви
на підставі пункту 1 частини 1 статті 62
ГПК України, якщо спір непідвідомчий
господарському суду, зокрема, коли його
вирішення законодавством України
віднесено до компетенції іншого
органу, яким, у даному випадку, є
господарський суд (склад суду), в
провадженні якого перебуває справа №
5019/2076/12 про банкрутство відкритого
акціонерного товариства "Сарненський
комбінат хлібопродуктів".

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що дана позовна заява
згідно пункту 1 частини 1 статті 62 ГПК
України не підлягає розгляду в
господарських судах України у рамках
позовного провадження шляхом подання
позовної заяви до арбітражного
керуючого, у зв'язку з чим у її
прийнятті слід відмовити.

Слід також зазначити, що у разі незгоди
з судовим рішенням чи діями
(бездіяльністю) арбітражного керуючого
щодо внесення змін до реєстру вимог
кредиторів, позивач не позбавлений
можливості оскаржити такі дії в рамках
порушеної господарським судом
Рівненської області справи № 5019/2076/12
про банкрутство відкритого
акціонерного товариства "Сарненський
комбінат хлібопродуктів" шляхом
подання відповідної письмової заяви з
вимогами до боржника, а також
документів, що їх підтверджують, копії
яких повинні бути надіслані боржнику
та розпоряднику майном.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1, 12, 21, пунктом 1 частини 1
статті 62 та статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті позовної заяви
Радько Антоніни Генадіївни.

2. Позовну заяву і додані до неї
документи повернути позивачу.

Суддя
Войтюк В.Р.