м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кушнер "
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Суддя Цюкало Ю.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: не з'явився;
від відповідача : не з'явився.
В судовому засіданні 11 вересня 2013 року,
відповідно до положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
17.07.2013 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кушнер "до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.07.2013 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято позовну заяву до розгляду та
розгляд справи призначено на 14.08.2013.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.08.2013 розгляд справи
відкладено на 11.09.2013 на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
В судове засідання, призначене на 11.09.2013
представники сторін не з'явились,
причин неявки суд не повідомили, були
належним чином повідомлені про час та
дату судового засідання.
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
Єдиний державний реєстр створюється з
метою забезпечення державних органів,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
Наразі, всю судову кореспонденцію було
направлено за адресою відповідача та
позивача, що зазначені у позовній заяві
та повністю узгоджуються з відомостями
з Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом.
З огляду на неявку відповідача та
позивача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
За приписами ст.69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997р. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження,
незважаючи на те, що відповідач в
процесі розгляду справи не скористався
правами, передбаченими Господарським
процесуальним кодексом України, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи, суд, -
11.06.2009 між Закритим акціонерним
товариством "Оболонь" (далі за текстом -
ЗАТ "Оболонь", Власник), Товариством з
обмеженою відповідальністю "Кушнер",
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
укладена трьохстороння угода на
подальшу оренду майна №БЛ-0003107/2.
Згідно Акту приймання-передачі в
оренду майна №ПР-0001314, від 11.06.2009,
орендодавець передав Орендарю
наступне майно: холодильник
Електролюкс V-400Т "Оболонь" (заводський
№12010223) вартістю 2 299,65 грн. без ПДВ, 1 шт.,
що повинен знаходитись за адресою: м.
Київ, Гідропарк (біля Гідрозони);
холодильник ОПТІМА (ХШВ-600) "Оболонь"
(заводський №106) вартістю 5 825,20 грн. без
ПДВ, 1 шт., що повинен знаходитись за
адресою: м. Київ, Гідропарк (біля
Пунктом 3.3.1. Договору Орендодавець та
Власник має право контролювати цільове
використання майна і в разі
використання його не по призначенню
складають акт контрольної перевірки.
На підставі наказу №9 від 09.01.2012 про
створення комісії, комісія у складі:
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 провела
перевірку наявності та цільового
використання переданого Орендарю
Комісія встановила, що передане в
оренду майно за місцем його
узгодженого розташування згідно
Договору, відсутнє, про що складений
Пунктом 1.4. Договору встановлено, що
вартість прийнятого в користування
майна відшкодовується Орендарем
Орендодавцю або Власнику при псуванні,
втраті, знищені, крадіжці або
неповерненні майна на вимогу.
На підставі вищезазначеного позивач
просить суд стягнути з відповідача на
користь ТОВ "Кушнер" вартість
переданого в оренду майна у сумі 9 749,82
Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 19.07.2013, 14.08.2013 суд зобов'язував
відповідача надати письмовий відзив на
позов із зазначенням доказів, що
підтверджують викладені у відзиві
обставини. Однак, всупереч вимог суду,
відповідач відзив на адресу суду не
надіслав та не надав.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Як відомо з матеріалів справи, 11.06.2009
між ЗАТ «Оболонь», ТОВ "Кушнер", ФОП
ОСОБА_1 укладена трьохстороння угода на
подальшу оренду майна №БЛ-0003107/2.

Виходячи із змісту укладеного між
сторонами договору, він за своєю
правовою природою є договором оренди, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

З матеріалів у справі слідує, що на
підставі Акту прийому-передачі майна
№ПР-0001314 від 11.06.2009, на підставі
трьохсторонньої угоди між ТОВ "Кушнер"
та ФОП ОСОБА_1, орендодавець передав, а
орендар прийняв в оренду майно,
відповідно до вищевказаної угоди.
Вказаний Акт скріплений печатками та
підписами сторін. За вказаним Актом в
оренду було передано холодильник
Електролюкс V-400Т «Оболонь» вартістю 2
299,65 грн. та холодильник ОРТІМА (ХШВ-600)
«Оболонь» вартістю 5 825,20 грн.

Згідно з п.1.1. Орендодавець, з метою
популяризації продукції ЗАТ "Оболонь"
та його корпоративних підприємств,
передає, а орендар приймає в оренду
фірмове обладнання (холодильне
обладнання, апарати системи "Пре-мікс" в
комплекті, рекламне обладнання:
каркасно-тентова споруда, к-т меблів
пластиковий, комплект меблів "Оболонь",
неонова вивіска "Оболонь" (світова
вивіска), неонова вивіска у вигляді
бокала (світлова вивіска), нестандартна
тентова конструкція "Оболонь"
("Маркіза"), палатка, парасоля,
пневматичний атракціон піраміда
"Живчик", пнемо-конструкція "Живчик",
пневматичний атракціон горка-батут,
стелаж рекламний, стенд вітринний, стіл
пластиковий, стілець пластиковий, тент
для конструкції "Оболонь-Водолей",
тентова конструкція, шатер).

Пунктом 1.2. угоди сторони передбачили,
що в оренду передавалось наступне
майно: холодильник Електролюкс V-400Т
«Оболонь» вартістю 2 299,65 грн.,
місцезнаходження якого м. Київ,
Гідропарк (біля Гідрозони) та
холодильник ОРТІМА (ХШВ-600) «Оболонь»
вартістю 5 825,20 грн. , місцезнаходження
якого м. Київ, Гідропарк (біля
Гідрозони).

Відповідно до п. 4.1. угоди сторони
погодили, що орендар не має права
здійснювати переміщення майна на
адресу іншу, ніж вказана в п. 1.2. даної
угоди без узгодження такого
переміщення з орендодавцем та
власником.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив, що згідно з Актом
контрольної перевірки від 16.05.2013,
комісією, що діє на підставі наказу №9
від 09.01.2012 було перевірено наявність та
цільове використання
торгово-рекламного обладнання та
товарно-матеріальних цінностей
клієнта ОСОБА_1. Результатами перевірки
встановлено, що ОСОБА_1 в
односторонньому порядку завершила
свою торгівельну діяльність. Позивачу
ОСОБА_1 не повернула торгівельне
обладнання, яке згідно договору брала в
оренду. Також в зазначеному Акті
зазначено, що відповідач категорично
відмовляється оплатити втрачене
торгівельне обладнання. Крім того,
відповідач змінив без попередження ТОВ
«Кушнер» місцезнаходження майна, чим
порушив умови вищевказаного договору.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ТОВ "Кушнер" було направлено на
адресу відповідача лист-претензію
№0003107/2013 від 24.05.2013 про повернення майна
в триденний термін відповідно до п. 3.4.13
угоди.

Станом на час розгляду справи доказів
повернення вказаного майна до суду не
представлено.

Згідно з п. 1.4. угоди сторони
передбачили, що вартість, прийнятого в
користування майна, відшкодовується
орендарем орендодавцю або власнику:
при псуванні, втраті, знищенні,
крадіжці або неповерненні майна на
вимогу власника. При розірванні або
закінченні строку дії договору
купівлі-продажу продукції виробництва
ЗАТ "Оболонь" та його корпоративних
підприємств між орендарем та
орендодавцем, орендар зобов'язаний
протягом трьох днів повернути майно
орендодавцю або власнику, або
відшкодувати його вартість. При
розірванні або закінченні строку дії
договору купівлі-продажу продукції
виробництва ЗАТ "Оболонь" та його
корпоративних підприємств між
власником та орендодавцем,
орендодавець зобов'язаний протягом
трьох днів повернути майно власнику,
або відшкодувати його вартість.

Згідно з п.3.3.2. угоди орендодавець та
власник мають право вимагати негайного
повернення майна в безспірному порядку
в наступних випадках: якщо орендар
порушує умови використання отриманого
майна; у випадку неузгодженої між
сторонами зміни орендарем місця
розташування майна.

У відповідності до п. 3.4.2. угоди, орендар
зобов'язаний при зміні місця
розташування майна письмово погодити з
орендодавцем та власником нову адресу
розміщення майна протягом семи
календарних днів.

Згідно з п. 3.4.13 угоди орендар
зобов'язується на вимогу орендодавця
або власника повернути майно протягом
3-х днів, а також повернути його 3-денний
термін вчинення дій по зміні статусу
своєї фірми, або припинення своєї
діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить суд стягнути з
відповідача вартість переданого в
оренду майна в розмірі 9 749,82 грн. (з ПДВ).

Відповідно до ст. 773 Цивільного кодексу
України наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору. Якщо
наймач користується річчю, переданою
йому у найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

У відповідності до п.3.4.12 угоди, при
псуванні, втраті, знищенні, крадіжці
або неповерненні майна на вимогу
орендодавця, при розірванні або
закінченні договору купівлі продукції
виробництва ЗАТ "Оболонь" та його
корпоративних підприємств, орендар
зобов'язаний відшкодувати орендодавцю
або власнику його вартість, що
зазначена в даній угоді, окрім
випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.5.1. угоди, за невиконання чи
неналежне виконання умов даної угоди
орендар сплачує орендодавцю або
власнику понесені у зв'язку з цим
збитки у розмірі встановленої вартості
одиниці майна (що зазначена в п.1.2. даної
угоди), по якій відбулося порушення за
кожне окреме порушення.

Таким чином, умовами вказаної угоди
передбачено, що за порушення умов угоди
орендар має відшкодувати збитки у
розмірі встановленої вартості одиниці
майна. Тобто, з наведеного вбачається,
що загальна вартість майна, переданого
в оренду складає 8 124,85 грн. (без ПДВ)
відповідно до п. 1.2.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов
до висновку, що умовами вказаної угоди
не передбачено відшкодування вартості
переданого в оренду майна з
урахуванням ПДВ, тому позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню у
сумі 8 124,85 грн. (без ПДВ).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погодженні ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно із ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до п. 2.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК України), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;

Виходячи із наведеного, Відповідач не
надав суду доказів, які б спростовували
доводи позивача та підтверджували
заперечення проти задоволення
позовних вимог.

На підставі вищезазначеного,
дослідивши матеріали та всебічно
з'ясувавши обставини справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача вартості
переданого в оренду майна підлягають
частковому задоволенню у сумі 8 124,85 грн.
(без ПДВ).

На підставі вищезазначеного,
відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 1 433,75 грн.
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кушнер"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кушнер" (юр. адр.: 02192,
м. Київ, вул. Миропільська, 4; пошт. адр.:
07442, Київська обл., Броварський р-н, смт
Велика Димерка, вул. Броварська, 148, ) вартість переданого в
оренду майна в розмірі 8 124,85 грн. (вісім
тисяч сто двадцять чотири гривні 85
копійок) та судовий збір у сумі 1 433,75
грн. (одна тисяча чотириста тридцять
три гривні 75 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кушнер" -
відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.09.2013.

Суддя
Ю.В.
Цюкало