номер провадження справи 23/12/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

04.11.2013 Справа № 25/141/09

Господарський суд у складі судді Шевченко Т.М.,

за участю:

представника кредтора-1 ВАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод»: ОСОБА_1, довіреність б/н від 02.01.2013;

представника кредитора-4 ТОВ «АС-Проект»: ОСОБА_2, довіреність б/н від 02.01.2013;

представника кредитора-6 ВАТ «Запоріжжяобленерго»: ОСОБА_3, довіреність № 205 від 08.08.2013;

представника кредитора-15 ПАТ «ТАСкомбанк»: ОСОБА_4, довіреність № 73 від 13.01.2013;

прокурора Троня Г.М., посвідчення № 013451 від 03.12.2012;

представника ОСОБА_5 ОСОБА_5, довіреність серії ВРЕ № 795186 від 21.11.2011;

представника ліквідатора ОСОБА_6 ОСОБА_7, довіреність № 01-8 від 16.01.2013;

від інших кредиторів не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 25/141/09

Кредитори:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Транзит», 01042, м. Київ, а/с 99;

2. Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольський олійноекстракційний завод», 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 31;

3. Приватне підприємство «Карат-Ют», 69063, м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, 12/14;

4. Товариство з обмеженою відповідальністю «АС-Проект», 69000, м. Запоріжжя, вул. Правди, 57/5;

5. ОСОБА_8, 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна, 50/64;

6. Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14;

7. Мелітопольська обєднана державна податкова інспекція, 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, 31;

8. Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» в особі Запорізької філії ВАТ «НАК «Украгролізинг», 69600, м. Запоріжжя, пр-т. Леніна, 152В/211;

9. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Град-Інвест», 04128, м. Київ, вул. Сторожева, 66/301;

10. Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі Запорізької області, 72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Крупської, 2;

11. Мелітопольський міський центр зайнятості, 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, пр-т. 50 річчя Перемоги, 36/14;

12. ОСОБА_9, 08724, Київська область, Обухівський район, с. Деревяна, вул. Усівська, 4-А;

13. Товариство з обмеженою відповідальністю «Цемлайн», Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Промислова, 41;

14. Закрите акціонерне товариство «Девелоперська компанія МС-Інвест», 04053, м. Київ, вул. Артема, 73;

15. Публічне акціонерне товариство «ТАСкомбанк», 04073, м. Київ, вул. Куренівська, 15-А;

16. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк у м. Запоріжжя», 69600, м. Запоріжжя, пр-т. Маяковського, буд. 20-а;

Банкрут Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний комбінат «Моноліт», 72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, 188-а, ідент. код 13608275;

про визнання банкрутом,

за участю прокурора Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Запорізької області від 26.11.2012 у справі № 25/141/09 визнано банкрутом ТОВ ВБК «Моноліт», відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6

04.12.2012 матеріали справи надіслано до Донецького апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою ТОВ ВБК «Моноліт» на постанову господарського суду Запорізької області від 26.11.2012 у справі № 25/141/09.

Під час перебування справи в судах апеляційної та касаційної інстанції до господарського суду надійшли такі скарги, заяви та клопотання:

10.01.2013 заява з грошовими вимогами до боржника від ОСОБА_5

21.01.2013 від ТОВ «Цемлайн» скарга на дії ліквідатора.

09.09.2013 від ТОВ «АС-Проект» скарга на дії ліквідатора.

10.09.2013 від ліквідатора ОСОБА_6 заява про дострокове припинення його повноважень ліквідатора у справі.

16.09.2013 від АТ «ТАСКОМБАНК» заява про дострокове припинення повноважень ліквідатора ОСОБА_6

12.09.2013 заява арбітражного керуючого ОСОБА_10 про участь у справі в якості ліквідатора банкрута.

Після повернення матеріалів справи ухвалою суду від 03.10.2013 у справі № 25/141/09 призначено слухання справи в засіданні господарського суду на 23.10.2013.

10.10.2013 до суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_11 про призначення його ліквідатором банкрута у справі.

16.10.2013 від АТ «ТАСКОМБАНК» заява про дострокове припинення повноважень ліквідатора ОСОБА_6

17.10.2013 до суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_12 про призначення її ліквідатором банкрута у справі.

18.10.2013 до суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_13 про призначення його ліквідатором банкрута у справі.

Ухвалою суду від 23.10.2013 у справі № 25/141/09 розгляд справи було відкладено до 04.11.2013.

04.11.2013 від арбітражного керуючого ОСОБА_11 надійшли доповнення до заяви про призначення його ліквідатором у справі.

04.11.2013 від ОСОБА_5 надійшли доповнення до заяви про грошові вимоги до боржника. Даною заявою змінено підстави вимог, а саме: внесену суму грошових коштів в розмірі 506212,00 грн. заявник вважає безпідставно отриманою боржником, оскільки договори, підписані між ОСОБА_5 та ТОВ ВБК «Моноліт», нотаріально не посвідчені. Дані доводи ОСОБА_5 підтримав її представник в судовому засіданні 04.11.2013.

В судовому засіданні 04.11.2013 представник ліквідатора надав звіт ліквідатора за період здійснення ним своїх повноважень.

Також в судовому засіданні 04.11.2013 представник ТОВ «АС-Проект» надала доповнення до скарги на дії ліквідатора. Представник підтримала скаргу на дії ліквідатора ОСОБА_6 від 09.09.2013, з врахуванням доповнень до скарги від 04.11.2013. Просить визнати бездіяльність ліквідатора ОСОБА_14 під час формування ліквідаційної маси, зобовязати ліквідатора включити до ліквідаційної маси обєкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, вул. Дзержинського, 37; витребувати від Реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції та від комунального підприємства Ялтинської міської ради бюро технічної інвентаризації інформацію відносно власника вказаного обєкту незавершеного будівництва. Щодо призначення нового ліквідатора представник ТОВ «АС-Проект» підтримала кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_10

В судових засіданнях 23.10.2013 та 04.11.2013 представник АТ «ТАСКОМБАНК» підтримав обидві заяви банку про дострокове припинення повноважень ліквідатора ОСОБА_6 від 16.09.2013 та від 16.10.2013, з підстав неналежного виконання ним обовязків ліквідатора, зокрема, щодо звітування перед комітетом кредиторів про свою діяльність і проведену роботу в ліквідаційній процедурі. Просить призначити нового ліквідатора у справі арбітражного керуючого ОСОБА_15

ТОВ «Цемлайн» повноважного представника в судові засідання 23.10.2013, 04.11.2013 не направило, витребувані судом документи в обґрунтування своєї скарги від 21.01.2013 не надало.

Розгляд справи здійснюється із фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Розглянувши матеріли справи, за результатами розгляду заявлених клопотань, заяв та скарг в судовому засіданні 04.11.2013 винесено ухвалу.

Відповідно до п. 11 Прикінцевих та перехідних положень нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», викладеної в Законі України від 22 грудня 2011 року N 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки ТОВ ВБК «Моноліт» визнано банкрутом до набрання чинності нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», викладеної в Законі України від 22 грудня 2011 року N 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд застосовує положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 04.11.2012 по 18.01.2013 (далі Закон про банкрутство).

Розглянувши заяву ОСОБА_5 вх.09-06/276 від 10.01.2013 (з врахуванням доповнень вх.№09-06/21636 від 04.11.2013), суд вимоги заявника відхиляє з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство кредитор юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Провадження у справі про банкрутство ТОВ ВБК «Моноліт» порушено 02.07.2009.

Заявник ОСОБА_5 просить визнати поточні грошові вимоги до боржника в сумі 506212,00 грн. Заявник вважає грошові кошти, внесені до ТОВ ВБК «Моноліт» згідно квитанцій № 2 від 11.03.2008 та № 3 від 12.03.2008 на загальну суму 506212,00 грн., безпідставно отриманими, оскільки при укладенні із боржником договорів № 0026-4 від 11.03.2008 та № 0022-4 від 11.03.2008 не було дотримано нотаріальної форми, яка вимагається для даного виду договорів.

Так, оцінюючи докази, на яких ґрунтуються вимоги ОСОБА_5 до боржника ТОВ ВБК «Моноліт», суд приходить до наступних висновків.

Виходячи з умов договорів № 0026-4 від 11.03.2008 та № 0022-4 від 11.03.2008 (далі попередні договори), судом встановлено, що за своєю правовою природою дані договори є попередніми договорами щодо укладення в майбутньому договорів купівлі-продажу нерухомого майна (квартир).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України (в редакції, чинній на дату оформлення попередніх договорів) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пунктом 5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 N 671 (чинного на дату оформлення попередніх договорів), державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна.

Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням (пункт 6 вказаного Тимчасового порядку).

Згідно з пунктом 9 зазначеного Тимчасового порядку, дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру правочинів вважається датою державної реєстрації правочину.

Таким чином, оскільки на момент підписання сторонами попередніх договорів для договорів купівлі-продажу нерухомого майна вимагалось нотаріальне посвідчення та державна реєстрація цих договорів, то, відповідно, і попередні договори мали бути посвідчені нотаріально та підлягали державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України (в редакції, чинній на дату оформлення попередніх договорів) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частиною першою статті 210 ЦК України (в редакції, чинній на дату оформлення попередніх договорів) визначено, що правочин підлягає реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Судом встановлено, що попередні договори нотаріально не посвідчені та відсутня державна реєстрація цих договорів, з огляду на це вони є неукладеними, тобто такими, що не відбулись.

Стосовно доводів заявника про нікчемність попередніх договорів, суд вважає за необхідне зазначити таке.

При оцінці договорів на предмет їх нікчемності слід виходити, зокрема, з розяснень, наданих в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними». Так, відповідно до п. 2.6 постанови нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та розяснення, попередні договори, оформлені між ОСОБА_5 та ТОВ ВБК «Моноліт», за відсутності державної реєстрації та нотаріального посвідчення слід вважати неукладеними.

Дійшовши висновку про неукладеність попередніх договорів, суд констатує, що кошти, сплачені заявником (ОСОБА_5В.) на виконання цих договорів згідно квитанцій № 2 від 11.03.2008, № 3 від 12.03.2008 є такими, що безпідставно набуті боржником, а тому підлягають поверненню відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.

Разом з тим, суд зазначає, що зобовязання боржника щодо повернення безпідставно набутого майна відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України виникло до порушення провадження у справі, оскільки зазначені правовідносини виникають з моменту безпідставного збагачення набувача незалежно від того, знав він чи міг знати про безпідставність набуття майна.

Приймаючи до уваги здійснення публікації про порушення справи про банкрутство (07.08.2009 в газеті «Голос України» № 146), що відповідно до частини 15 статті 11 Закону про банкрутство означало настання строку виконання всіх зобов'язань боржника, та встановивши обставини того, що зобовязання боржника щодо повернення безпідставно набутого майна відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України виникло до порушення провадження у справі, суд дійшов висновку, що вимоги кредитора є конкурсними, які випливають із здійсненої ОСОБА_5 оплати грошових коштів за квитанціями № 2 від 11.03.2008, № 3 від 12.03.2008.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

Частиною 2 статті 14 Закону про банкрутство встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону про банкрутство (в редакції цього закону, чинній на момент порушення провадження у справі та здійснення публікації оголошення) після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 цього Закону.

Отже, після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство всі кредитори, незалежно від строку виконання грошового зобовязання, повинні предявити свої вимоги згідно зі статтею 14 Закону про банкрутство.

Оскільки відносини між сторонами та здійснення перерахування коштів відбулося 11.03.2009 та 12.03.2009, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ ВБК «Моноліт», ОСОБА_5 як конкурсний кредитор мала звернутись до суду з грошовими вимогами до боржника в порядку ст. 14 Закону про банкрутство.

До господарського суду з вимогами до боржника ОСОБА_5 звернулась 10.01.2013, про що свідчить відбиток вхідного штемпелю канцелярії суду, тобто після закінчення строку, встановленого для їх подання.

Отже, оскільки ОСОБА_5 як конкурсний кредитор з грошовими вимоги до боржника в порядку ст. 14 Закону про банкрутство не звернулась, тому в силу ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство її вимоги не розглядаються та вважаються погашеними.

Окрім того, слід зазначити, що доводи заявника про те, що заборгованість боржника є поточною, спростовані встановленими обставинами справи та викладеними нормами законодавства.

Розглянувши скаргу ТОВ «Цемлайн» вх.№09-06/1160 від 21.01.2013 (скаржник-1), суд в її задоволенні відмовляє, з огляду на таке.

При розгляді скарги ТОВ «Цемлайн» суд керується нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 04.11.2012 по 18.01.2013, оскільки продаж майна, про яке йдеться у скарзі, розпочався до набрання чинності нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», виходячи з дати публікації оголошення про проведення аукціону з продажу майна ТОВ ВБК «Моноліт» 11.01.2013 «Емісія-інформ» №2 (680). Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в абзаці 3 п. 40 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 23.03.2013 № 01-06/606/2013, а саме: «Водночас положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (оцінка майна, яке підлягає продажу; передання активів боржника, які залишаються не проданими на час закінчення ліквідаційної процедури тощо), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, тобто до 19.01.2013. При цьому розпочата до набрання чинності Законом процедура продажу майна боржника повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника».

Скаржник-1 вважає неправомірними дії ліквідатора ОСОБА_6 з реалізації частини майна комплексу, що належить ТОВ ВБК «Моноліт», а не цілісного майнового комплексу, який складається з 17 будівель та 35 споруд і розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, 188-а.

Однак, скаржник-1 не обґрунтував неправомірність таких дій ліквідатора в контексті приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 04.11.2012 по 18.01.2013.

Аналіз положень попередньої редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція від 04.11.2012 по 18.01.2013) свідчить про відсутність законодавчо визначеної вимоги щодо обовязкового продажу майна боржника в ліквідаційній процедурі у вигляді цілісного майнового комплексу.

У вязку із цим, суд відмовляє в задоволенні скарги ТОВ «Цемлайн» як необґрунтованої.

Розглянувши скаргу ТОВ «АС-Проект» (скаржник-2) на дії ліквідатора вх.№09-06/17820 від 09.09.2013, з врахуванням доповнень до скарги вх.№09-06/21651 від 04.11.2013, суд відмовляє у її задоволенні, у вязку з наступним.

Виходячи з приписів ст.ст. 25, 26, 29, 30 Закону про банкрутство, в ліквідаційній процедурі ліквідатор здійснює пошук майна та будь-яких активів підприємства-банкрута, формує ліквідаційну масу, проводить оцінку та продаж майна тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, <…>.

Скаржник-2 вважає, що ліквідатором безпідставно не включено до ліквідаційної маси обєкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, вул. Дзержинського, 37.

Обовязок доказування, а отже, і подання доказів, відповідно до ст. 33 ГПК України, покладено на сторони та інших учасників судового процесу.

Скаржником-2 не надано доказів в підтвердження того, що вказаний обєкт незавершеного будівництва належить або належав на праві власності чи повного господарського відання боржникові ТОВ ВБК «Моноліт», отже не наведено і правових обґрунтувань щодо включення цього обєкту до ліквідаційної маси банкрута. Облік майна на балансі підприємства не є підставою виникнення права власності на це майно.

Таким чином, суд вважає, що з заявлених ТОВ «АС-Проект» підстав скарга задоволенню не підлягає.

У звязку із цим не підлягають задоволенню і похідні вимоги скарги щодо витребування доказів та накладення арешту на обєкт незавершеного будівництва.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Теза наведеної норми статті має імперативний характер і містить пряму заборону щодо накладення арештів на майно боржника. До того ж скаржником-2 взагалі не доведено факту належності цього майна боржникові, а з наданих ним документів вбачається, що майно зареєстровано за іншою особою.

Щодо заяви АТ «ТАСКОМБАНК» про дострокове припинення повноважень ліквідатора ОСОБА_6

АТ «ТАСКОМБАНК» подано дві заяви (від 16.09.2013 та від 16.10.2013) про дострокове припинення повноважень ліквідатора ОСОБА_6 Обидві заяви містять ідентичні доводи щодо дострокового припинення повноважень ліквідатора, а саме: АТ «ТАСКОМБАНК» вважає, що арбітражний керуючий ОСОБА_6 неналежним чином виконував повноваження ліквідатора, зокрема, не звітував перед комітетом кредиторів останні пять місяців, що є підставою для відсторонення його від виконання обовязків ліквідатора.

Відповідно до ч. 11 ст. 30 Закону про банкрутство ліквідатор не рідше одного разу на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Частиною 13 ст. 30 Закону про банкрутство передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів може припинити повноваження ліквідатора і, за пропозицією комітету кредиторів, призначає нового ліквідатора.

Ліквідатор ОСОБА_6 доводів банку не спростував, доказів звітування перед комітетом кредиторів за останні пять місяців суду не надано.

Втім, виходячи з системного аналізу положень ст.ст. 31, 30 Закону про банкрутство, підставою для припинення повноважень ліквідатора та призначення нового ліквідатора є сукупність систематичних порушень з боку арбітражного керуючого за невиконання ним своїх обов'язків під час проведення процедури ліквідації, які мають бути підтверджені матеріалами справи та встановлені господарським судом.

Таких систематичних поршень з боку ліквідатора ОСОБА_6 судом не встановлено. Наявність лише факту не подання комітету кредиторів звіту про свою діяльність за останні місяці не може бути підставою для відсторонення ліквідатора ОСОБА_6 від виконання своїх обовязків, в тому числі і з огляду на наявність в матеріалах справи довідки медичної установи (том 31, а.с.41) про перебування ОСОБА_6 на лікарняному з 27.06.2013.

Інші доводи АТ «ТАСКОМБАНК» щодо незаконного демонтажу та продажу майна банкрута невідомими особами, які представляються довіреними особами ОСОБА_6, суд відхиляє як недоведені належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 33, 34, 36 ГПК України.

Отже, з заявлених підстав, вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» про дострокове припинення повноважень ліквідатора ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Разом з тим, 10.09.2013 від ліквідатора ОСОБА_6 надійшла заява про дострокове припинення його повноважень ліквідатора у звязку із перебуванням на лікарняному та скрутним сімейним положенням, що перешкоджає належним чином виконувати свої обовязки щодо проведення ліквідаційної процедури банкрута.

04.11.2013 до суду подано звіт ліквідатора ОСОБА_6 про проведену роботу в ліквідаційній процедурі за період здійснення ним повноважень ліквідатора. Звіт містить виклад обставин щодо проведених в ліквідаційній процедурі заходів, зокрема, інвентаризації майна, виявлення активів, продажу частини майна банкрута тощо. До звіту додано розрахунок витрат арбітражного керуючого за період з 02.07.2009 по 01.11.2013, втім ліквідатор не просить затвердити звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого. Не додано ліквідатором і доказів затвердження звіту про витрати комітетом кредиторів. Відсутні документальні докази в підтвердження цих витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону про банкрутство арбітражний керуючий має право подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх обов'язків.

Враховуючи заяву ОСОБА_6 та обставини, що позбавляють арбітражного керуючого в подальшому виконувати повноваження ліквідатора, суд звільняє його від виконання обовязків ліквідатора.

Вирішуючи питання щодо призначення нового ліквідатора, суд встановив наступне.

12.09.2013 надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_10 про участь у справі в якості ліквідатора банкрута.

10.10.2013 до суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_11 про призначення його ліквідатором у справі. 04.11.2013 арбітражним керуючим ОСОБА_11 надані доповнення до заяви про призначення його ліквідатором.

17.10.2013 до суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_12 про призначення її ліквідатором банкрута у справі.

18.10.2013 до суду надійшла заява арбітражного керуючого ОСОБА_13 про призначення його ліквідатором банкрута у справі.

Кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_10 підтримують кредитори ТОВ «АС-Проект» та ВАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», з посиланням на наявність у даного арбітражного керуючого відповідної кваліфікації.

Кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_11 запропонував кредитор АТ «ТАСКОМБАНК», посилаючись на рішення комітету кредиторів, оформлене протоколом від 15.10.2013. Дану кандидатуру арбітражного керуючого також підтримав кредитор ВАТ «Запоріжжяобленерго», обґрунтовуючи свою позицію попереднім позитивним досвідом роботи із арбітражним керуючим ОСОБА_11 в інших справах.

Кандидатури ОСОБА_12 та ОСОБА_13 жодний з кредиторів не підтримав.

Частиною 3 ст. 31 Закону про банкрутство встановлено, що арбітражними керуючими не можуть бути призначені: особи, які згідно з цим Законом вважаються заінтересованими; особи, які мають конфлікт інтересів, - особи, в яких виникає суперечність між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень арбітражного керуючого; особи, які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, за винятком випадків, коли з дня усунення цієї особи від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років, якщо інше не встановлено цим Законом; особи, яким заборонено здійснювати цей вид підприємницької діяльності або займати керівні посади; особи, які мають судимість за вчинення корисливих злочинів.

До призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

В силу ч. 8 ст. 16, ч. 13 ст. 30 Закону про банкрутство комітет кредиторів наділений правом пропонувати кандидатуру нового ліквідатора, у разі припинення повноважень попереднього ліквідатора у справі.

Виходячи з положень ст. 16 Закону про банкрутство рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів є способом волевиявлення кредиторів.

Частина 9 статті 16 Закону про банкрутство встановлює, що рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори.

Рішенням комітету кредиторів, оформленим протоколом засідання комітету кредиторів від 15.10.2013, запропоновано призначити новим ліквідатором у справі арбітражного керуючого ОСОБА_11

Зі змісту протоколу вбачається, що на засіданні комітету кредиторів був присутній один кредитор голова комітету кредиторів АТ «ТАСКОМБАНК». За його ініціативою, як свідчать матеріали справи (повідомлення про скликання комітету кредиторів від 30.09.2013 № 1829), проведено засідання комітету кредиторів 15.10.2013. Представники ТОВ «АС-Проект» та ВАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» (інші члени комітету кредиторів) в судовому засіданні 23.10.2013 зазначили, що були обізнані про проведення засідання комітету кредиторів 15.10.2013, але явку своїх представників не забезпечили.

Однак, неявка інших членів комітету кредиторів не вплинула на прийняте рішення щодо погодження кандидатури арбітражного керуючого ОСОБА_11 на призначення ліквідатором у справі, враховуючі кількість голосів кожного з кредиторів, що є членами комітету кредиторів, в контексті приписів ч. 9 ст. 16 Закону України про банкрутство.

Суд враховує дані обставини, але вважає, що за наявності декількох кандидатур на призначення ліквідатором банкрута остаточне рішення з цього приводу залишається за господарським судом. При цьому, жодна з наданих кандидатур арбітражних керуючих не являється для суду пріоритетною.

Разом з тим, при призначенні арбітражного керуючого ліквідатором у справі суд має враховувати освіту, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий, наявність у нього організаційних та технічних можливостей виконувати обовязки ліквідатора у конкретній справі, страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші обставини, які свідчать про здатність арбітражного керуючого належним чином виконувати передбачені Законом обов'язки.

Арбітражний керуючий ОСОБА_12 у своєму клопотанні про призначення її ліквідатором у справі зазначила, що не являється заінтересованою особою у цій справі, не здійснювала управління боржником юридичною особою, не має конфлікту інтересів у даній справі, у допуску до державної таємниці їй не відмовлено.

Втім, ОСОБА_12 не надала суду інформацію про свою освіту, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий на даний час, наявність у неї організаційних та технічних можливостей виконувати обовязки ліквідатора у даній справі. Доказів страхування відповідальності арбітражного керуючого також суду не представлено.

Арбітражний керуючий ОСОБА_13 у своїй заяві зазначив, що має вищу юридичну освіту, практикою у сфері банкрутства займається з 2005 року, брав участь у справах в якості ліквідатора 90 підприємств-банкрутів та приймав в участь в процедурі банкрутства фізичних осіб-підприємців. Також вказує, що судимості за вчинення корисливих злочинів та заборон суду займатись діяльністю арбітражного керуючого не має, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів. Згідно викладеної у заяві інформації має власний офіс, авто та штат співробітників.

Дані щодо кількості справ, в яких бере участь арбітражний керуючий на даний час відсутні. Доказів страхування відповідальності арбітражного керуючого не надано.

Оскільки арбітражні керуючі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вичерпної інформації щодо своїх кандидатур не надали, суд їх кандидатури відхиляє.

З інформації, наданої ОСОБА_10 щодо своєї кандидатури, вбачається, що арбітражний керуючий мешкає за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Спартаківська, 8; має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 118 від 12.02.2013; постійно підвищує свою кваліфікацію; на даний час приймає участь у чотирьох справах; відсутні негативні висновки державного органу з питань банкрутства за скаргами на дії арбітражного керуючого. Також наводить перелік справ, в яких він приймав участь в якості розпорядника майна та ліквідатора. До заяви додано копію договору добровільного страхування цивільної відповідальності арбітражного керуючого № 09-00/00001321/1.3.1.00 від 15.03.2013 та копію договору від 01.09.2013, предметом якого є оренда нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, 176.

Арбітражним керуючим ОСОБА_11 також надано інформацію щодо своєї кандидатури, яка викладена у заяві від 10.10.2013 та доповненнях до неї від 04.11.2013. Згідно поданої інформації, арбітражний керуючий ОСОБА_11 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (фактична адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 2, к. 220); має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 819 від 17.04.2013; за час провадження діяльності арбітражного керуючого порушення термінів подання інформації, передбаченої Законом про банкрутство, до держаного органу з питань банкрутства не допускав; дотримувався термінів, визначених ухвалами господарських судів; відсутні порушення законодавства та ліцензійних умов провадження діяльності арбітражного керуючого; управління боржником не здійснював; не є зацікавленою особою стосовно боржника та кредиторів; судимості за вчинення корисливих злочинів та заборон суду займатись діяльністю арбітражного керуючого не має; загальний стаж роботи 10 років, з яких вісім діяльність арбітражного керуючого, на керівних посадах більше чотирьох років; має власний офіс та необхідне технічне забезпечення, в тому числі транспортний засіб; має вищу юридичну та економічну освіту, сертифікат на право здійснення діяльності з оцінки земельних ділянок, сертифікат фахівця з відчуження обєктів державної власності продажу майна в процедурі приватизації; постійно приймає участь у заходах з питань банкрутства; за час провадження діяльності арбітражного керуючого був призначений судом у ста справах на різних стадіях банкрутства; виконував обовязки арбітражного керуючого на підприємствах з державною часткою у статутному фонді більш ніж 25 відсотків, мав досвід роботи у процедурах банкрутства, які завершені відновленням платоспроможності боржника та укладенням мирової угоди; на даний час скарги в державному органі з питань банкрутства щодо діяльності арбітражного керуючого на розгляді не перебувають. Також відмічає, що має досвід (три справи) у процедурах банкрутства підприємств, видом економічної діяльності яких є будівництво.

Оцінюючи кандидатури ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які мають приблизно однаковий досвід і показники роботи, належні організаційно-технічні можливості, суд виходить, зокрема, з того, що арбітражним керуючим ОСОБА_11 не надано інформації щодо кількості справ, в яких він приймає участь у даний час, що позбавляє суд можливості надати оцінку щодо завантаженості арбітражного керуючого ОСОБА_11 порівняно із кандидатурою ОСОБА_10 Не надано арбітражним керуючим ОСОБА_11 і доказів страхування професійних ризиків арбітражного керуючого, що є обовязковим згідно вимог Закону про банкрутство. З зазначених підстав, суд відхиляє кандидатуру ОСОБА_11

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що кандидатура арбітражного керуючого ОСОБА_10 відповідає вимогам ст. 31 Закону про банкрутство, а надана ОСОБА_10 інформація щодо своєї кандидатури свідчить про наявність в нього необхідних умов і якостей належним чином виконувати передбачені Законом про банкрутство обовязки ліквідатора ТОВ ВБК «Моноліт» у даній справі.

Керуючись ст.ст. 31, 5, 14, 23-26, 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 04.11.2012 по 18.01.2013, ст.ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 вх.№09-06/276 від 10.01.2013 про визнання поточних вимог в розмірі 506212,00 грн.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (Київська область, Обухівський район, м. Українка) на дії ліквідатора вх.№09-06/1160 від 21.01.2013 залишити без задоволення.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Проект» (м. Запоріжжя) на дії ліквідатора вх.№09-06/17820 від 09.09.2013 залишити без задоволення.

Заяви Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (м. Київ) вх.№09-06/18194 від 16.09.2013 та вх.№09-06/20344 від 16.10.2013 про дострокове припинення повноважень ліквідатора залишити без задоволення.

Заяву арбітражного керуючого ОСОБА_6 вх.№06-09/17886 від 10.09.2013 про дострокове припинення його повноважень ліквідатора задовольнити.

Звільнити арбітражного керуючого ОСОБА_6 від виконання обовязків ліквідатора банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» (м. Мелітополь Запорізької області) у справі № 25/141/09.

Ліквідатором банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» (м. Мелітополь Запорізької області) у справі № 25/141/09 призначити арбітражного керуючого ОСОБА_10 (свідоцтво Міністерства юстиції України № 118 від 12.02.2013 про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 70200, Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Спартаківська, 8).

Зобовязати арбітражного керуючого ОСОБА_6, у термін до 15.11.2013, передати ліквідатору ОСОБА_10 бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута.

Зобовязати ліквідатора ОСОБА_10 здійснити ліквідаційну процедуру відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; за результатами проведеної роботи подати до господарського суду звіт про свою діяльність та ліквідаційний баланс для затвердження.

Копії ухвали надіслати: комітету кредиторів (АТ «ТАСКОМБАНК»; ТОВ «АС-Проект»; ВАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод»); ТОВ «Цемлайн»; банкруту; ліквідатору ОСОБА_10, арбітражному керуючому ОСОБА_6; ОСОБА_5; прокурору Запорізької області; державному реєстратору Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. К.Маркса, 5); Головному управлінню юстиції у Запорізькій області.

Суддя Т.М. Шевченко