ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2013 р.Справа № 922/4282/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання
Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального закладу
охорони здоров'я "Барвінківська
центральна районна лікарня", м.
Барвінкове 3-я особа , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Барвінківська
районна рада, м. Барвінкове до ФОП
ОСОБА_1, м. Ізюм 3-я особа , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Центральна районна аптека № 82", с.
Мечебилове про урегулювання
розбіжностей, що виникли при укладенні
договору за участю представників
сторін:

позивача - Санжаревський Ф.М.

відповідача - не з"явився

третьої особи (Барвінківська р/р) - не
з"явився.,

третьої особи - Чайчук О.О., Румянцев
І.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом в якому просить суд
врегулювати розбіжності, що виникли
при укладанні договору оренди майна, що
є спільною власністю територіальних
громад міста та сіл Барвінківського
району № 3. Витрати по оплаті судового
збору позивач просить суд покласти на
відповідача.

Позов обґрунтований наступним. 11
травня 2012 року Барвінківською районною
радою Харківської області було
проведено конкурс із визначення
орендаря нерухомого майна площею 19,5 м2 ,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
знаходиться на балансі КЗОЗ
Барвінківська ЦРЛ. Згідно з Протоколом
№ 3 засідання конкурсної комісії із
визначення орендарів нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад міста та сіл Барвінківського
району переможцем визнано відповідача,
ФОП ОСОБА_1 (м. Ізюм), з найвищою
пропозицією орендної ставки в розмірі
3000%. Даний Протокол було підписано
Відповідачем 14.05.2012 р.

Враховуючи протест прокурора від
08.-06.2012 р. на Протоколи №№ 1, 2, 3, 4
засідань конкурсної комісії із
визначення орендарів нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад міста та сіл Барвінківського
району, вимогами якого було приведення
у відповідність до вимог чинного
законодавства вищезазначених
протоколів, а саме: необхідно
відобразити в протоколах не лише
відсотки запропонованої орендної
плати, а й визначити суми в грошовому
еквіваленті, 15 червня 2012 р. було
проведено засідання конкурсної
комісії (Протокол №7), на якому було
проведено розрахунок орендної плати по
кожному з вищезазначених протоколів та
за п. 3 зроблено розрахунок орендної
плати за частину нежитлового
приміщення розташованого по АДРЕСА_1
площею 19,5 м2, відповідно до якого
орендна ставка становить 328 020 грн. на
рік, або 27 335 грн. на місяць. 15 серпня 2012
року було видано розпорядження №54,
відповідно до якого було скасовано
результати конкурсу. Окрім того,
пунктом 2 рішення Барвінківської
районної ради XV сесії VI скликання №327-VI
затверджено розпорядження Голови
Барвінківської районної ради
Харківської області № 54 від 15.08.2012 року.

Відповідно до Постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2013 року по справі №
2016/2а-3766/12 вищезазначене розпорядження
№54 Голови Барвінківської районної
ради від 15.08.2012 року та пункт 2 рішення
Барвінківської районної ради XV сесії VI
скликання №327-VI, що затверджено
розпорядженням Голови Барвінківської
районної ради Харківської області №54
від 15.08.2012 року визнано протиправним та
скасовано в частині що стосується
приміщення площею 19,5 м2. Однак, до 19
серпня 2013 р. діяли рішення
Господарського суду Харківської
області та постанова Харківського
апеляційного господарського суду по
справі № 922/689/13-г, відповідно до яких
попередній орендар - ТОВ "Центральна
районна аптека 82" займав дане
приміщення. Згідно з Постановою Вищого
господарського суду від 19 серпня 2013
року рішення Господарського суду
Харківської області від 25.04.2013 р. та
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 04.07.2013 р. по
справі 922/689/13-г скасовано, а справу
передано на новий розгляд.

У зв'язку з прийнятою постановою Вищого
господарського суду по справі 922/689/13-г,
на виконання постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2013 року по справі №
2016/2а-3766/12, Відповідачу поштою з листом
№ 432 від 06 вересня 2013 року було
надіслано погоджений проект договору
оренди майна, що є спільною власністю
територіальних громад міста та сіл
Барвінківського району № 3. Як
вбачається з повідомлення про вручення
Відповідач отримав цей лист 07 вересня
2013 року.

У відповідь, Відповідач листом від 18
вересня 2013 року за вх. № 93 надіслав
підписаний договір із застереженням
"Підписано із протоколом розбіжностей".
Позивач спробував врегулювати
розбіжності та направив лист № 466 від 25
вересня 2013 р. з протоколом узгодження
розбіжностей, однак, як вбачається з
листа Відповідача від 27 вересня 2013 року
за вх. № 96 сторони не дійшли згоди щодо
пункту 3.1, а саме щодо розміру орендної
плати і Відповідач надав згоду на
передачу даного спору на розгляд суду.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, причину неявки не
повідомив. Про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали про
призначення справи до розгляду за
адресою, вказаною у позовній заяві та
повідомлення про вручення
відповідного поштового відправлення.

У поясненнях по справі, наданих до суду
01.11.2013 року, досліджених судом та
долучених до матеріалів справи,
відповідач вказував, зокрема, на те, що
конкурсна комісія приймаючи Протокол
№ 7, перевищила свої повноваження
зробивши новий розрахунок орендної
плати, який не відповідає
нормативно-правовим актам.

Ухвалою суду від 04.11.2013 року до участі у
справі була залучена третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Центральна районна
аптека № 82".

01.11.2013 року до господарського суду від
третьої особи надійшло клопотання, в
якому вона просить суд припинити
провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.
1 ст. 80 ГПК України. В обґрунтування
клопотання посилається на те, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 23.10.2013р. по
справі № 922/689/13 н.р., позовні вимоги ТОВ
"Центральна районна аптека 82"
задоволено, а саме: визнано укладеною
Додаткову угоду №1 до Договору оренди
від 01.03.2011 р. укладеного між Комунальним
закладом охорони здоров'я
Барвінківської центральної районної
лікарні та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Центральна районна
аптека 82" частини нежитлового
приміщення (стаціонарне відділення),
площею 18,00 м2 (за технічним паспортом 19,5
м2), за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться
на балансі КЗОЗ Барвінківська ЦРЛ. В
задоволені позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору - ФОП ОСОБА_1 про визнання
укладеним договору оренди від 12.06.2012 р.,
який укладено між ФОП ОСОБА_1 та КЗОЗ
"Барвінківська ЦРЛ" відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників позивача та
третьої особи, відмовляє в задоволенні
клопотання, як необґрунтованого,
оскільки відсутність предмету спору
означає відсутність спірного
матеріального правовідношення між
сторонами.

19.11.2013 року до господарського суду від
відповідача надійшло клопотання в
якому він просить суд зупинити
провадження у справі до розгляду ХАГС
справи № 922/689/13, що пов'язана зі справою,
що розглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Як визначено у п. 3.16 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з подальшими змінами
та доповненнями), статтею 79 ГПК
встановлено вичерпний перелік підстав
зупинення провадження у справі.
Зупинення провадження у справі з інших
підстав є неправомірним. Зокрема,
відповідно до частини першої статті 79
ГПК господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі, як
необґрунтованого, оскільки розгляд
ХАГС справи № 922/689/13 жодним чином не
впливає на винесення рішення у даній
справі, оскільки суд самостійно оцінює
докази, що надані до матеріалів даної
справи.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення",
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (статті
67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (стаття 121 ГПК).

В судовому засіданні 26.11.2013 року
представник позивача підтримав позов у
повному обсязі та просив суд його
задовольнити.

Представники ТОВ "ЦРА 82" в судовому
засіданні 26.11.2013 року проти позову
заперечували та просили суд відмовити
в його задоволенні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Статтею 181 Господарського кодексу
України визначений загальний порядок
укладання господарських договорів.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач зобов'язаний обрати спосіб
захисту порушеного права, що
відповідає зазначеним нормам
законодавства.

Під захистом права розуміється
державно-примусова діяльність,
спрямована на відновлення порушеного
права суб'єкта правовідносин та
забезпечення виконання юридичного
обов'язку зобов'язаною стороною.

Спосіб захисту може бути визначений як
концентрований вираз змісту (суті) міри
державного примусу, за допомогою якого
відбувається досягнення бажаного для
особи, право чи інтерес якої порушені,
правового результату. Спосіб захисту
втілює безпосередньо мету, якої прагне
досягнути суб'єкт захисту (позивач),
вважаючи, що таким чином буде припинене
порушення (чи оспорювання) його прав,
він компенсує витрати, що виникли у
зв'язку з порушенням його прав, або в
інший спосіб нівелює негативні
наслідки порушення його прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди вирішують
господарські спори в порядку позовного
провадження.

Позов - це вимога позивача до
відповідача, спрямована через суд, про
захист порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права та охоронюваного
законом інтересу, яке здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі.

Предмет позову - це певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, яка кореспондує зі
способами захисту права, визначеними
зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу
України та статтею 20 Господарського
кодексу України. Підставою позову, у
свою чергу, є фактичні обставини, на
яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючі передбачене статтею 64
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до господарського суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом
(абзац 2 частини 2 статті 16 Цивільного
кодексу України).

Аналогічним чином способи захисту прав
і законних інтересів суб'єктів
господарювання викладені у ст. 20
Господарського кодексу України, якою,
зокрема встановлено, що держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Проте, всупереч наведеним положенням
законодавства позивач обрав спосіб
захисту свого порушеного права шляхом
звернення з позовною вимогою:
"врегулювати розбіжності, що виникли
при укладенні договору оренди майна, що
є спільною власністю територіальних
громад міста та сіл Барвінківського
району № 3", який не відповідає
передбаченим статтям 16 Цивільного
кодексу України та 20 Господарського
кодексу України способам захисту
цивільних прав та інтересів.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Дослідивши вищевказані норми та
застосувавши їх до виниклих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що обраний позивачем спосіб захисту
свого порушеного права не є належним
способом захисту порушеного права та
інтересу позивача.

Таким чином, не вірно обраний позивачем
спосіб захисту свого права та
майнового інтересу не відповідає
вимогам діючого законодавства, отже, у
суду відсутні обґрунтовані правові
підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 28 листопада 2013
року.

Суддя Погорелова О.В.