РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16716/13 04.11.13

За позовом Київського міського центру зайнятості

До Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Державної

митної служби України

про визнання кредитором на суму 25 980,99 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача - Гнип О.М. - предст.,

від відповідача - Кіндрась Я.І. - предст.

В судовому засіданні 04.11.2013 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив визнати Київський міський центр зайнятості кредитором відповідача на суму 25 980,99 грн., а також відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2013 (суддя Власов Ю.Л.) було порушено провадження у справі № 910/16716/13, розгляд справи було призначено на 01.10.2013.

У зв'язку з обранням судді Власова Ю.Л. на посаду судді Київського апеляційного господарського суду, розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/16716/13, згідно якого вказану справу розподілено для розгляду судді Спичаку О.М., який ухвалою від 02.10.2013 прийняв справу до провадження та призначив розгляд на 04.11.2013.

В судовому засіданні 04.11.2013 представник позивача заявлену вимогу про визнання позивача кредитором відповідача на суму 25 980,99 грн. - підтримав, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування підстав задоволення позову посилався на те, що позивачем було виплачено на користь гр. Семенова Г.А., колишнього працівника відповідача, 25 980,99 грн. матеріальної допомоги по безробіттю за період з 08.02.2011 по 17.02.2011. В свою чергу, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі 2а-8688/11/2670 гр. Семенова Г.А. поновлено на роботі з 18.01.2011, про що відповідачем видано наказ від 07.06.2012 № 134-к, а тому, виплачена на його користь матеріальна допомога по безробіттю в сумі 25 980,99 грн. підлягала поверненню позивачу відповідачем у відповідності до приписів п. 4 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття», якими передбачено, що з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Проте, після звернення позивача до відповідача з вимогою повернути кошти в сумі 25 980,99 грн., останній в особі голови комісії з припинення діяльності боржника повідомив про те, що на даний час вчинено заходи щодо перенесення усіх видатків установам-правонаступникам. Відомості щодо включення або не включення вимог позивача до переліку кредиторських вимог - позивачу не повідомлено, що і стало підставою для звернення його до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.11.2013 проти заявлених вимог заперечував, просив суд у задоволені позову відмовити. У письмовому відзиві на позов відповідач вказував на те, що вимоги позивача в сумі 25 980,99 грн. включені до Реєстру по зобов'язаннях по видаткам не проведених по Департаменту станом на 20.05.2013, які передаються правонаступнику за Передавальним актом активів і пасивів Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Державної митної служби, який реорганізовується у зв'язку із утворенням Міністерства доходів і зборів України на виконання Указів Президента України від 24.12.202 № 726/2012 «Про деякі заходи зх. оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, від 18.03.2013 № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України».

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши присутніх представників сторін, дослідивши оригінали документів на відповідність їм наявних у справі копій, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до заяви гр. Семенова Георгія Андрійовича від 08.02.2011, поданої до Оболонського районного центру зайнятості в місті Києві, Семенову Г.А. надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та «Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказом Оболонського районного центру зайнятості в місті Києві від 08.02.2011 № нт 110208, ГР. Семенову Георгію Андрійовичу надано статус безробітного та призначено до виплати допомогу по безробіттю з 18.02.2011.

Відповідно до розрахунку виплаченого матеріального забезпечення Семенова Георгія Андрійовича, складеного Оболонським районним центром зайнятості в місті Києві, Семенову Г.А. було виплачено 25 980,99 грн. матеріальної допомоги по безробіттю за період з 08.02.2011 по 17.02.2011.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі № 2-а-8688/11/2670, яка набрала законної сили, що сторонами не заперечувалось, було частково задоволено позов Семенова Георгія Андрійовича до Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України, а саме:

- скасовано наказ Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України від 21.09.2010 № 221-к в частині звільнення Семенова Георгія Андрійовича, головного інспектора відділу моніторингу № 2 аналітично - інформаційної служби, із займаної посади у перший день виходу на роботу після закінчення тимчасової непрацездатності відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України;

- поновлено Семенова Георгія Андрійовича на посаді головного інспектора Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України з 18.01.2011і в цій частині допущено негайне виконання рішення суду;

- стягнуто з Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України на користь Семенова Георгія Андрійовича середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 січня 2011 року до 02.08.2011 включно і в цій частині допущено негайне виконання рішення суду.

07.07.2012 наказом Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України № 134-к, на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі № 2-а-8688/11/2670, було поновлено на роботі Семенова Георгія Андрійовича з 18.01.2011 на посаді головного інспектора відділу аналітичної роботи Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України, зобов'язано сектор фінансів, бухгалтерського обліку і звітності нарахувати та виплатити останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.01.2011 до 02.08.2011 включно.

Наказом Оболонського районного центру зайнятості № 55 від 18.03.2013 «Про стягнення коштів», визнано виплачене Семенову Георгію Андрійовичу матеріальне забезпечення та вартість наданих соціальних послуг у розмірі 25 980,99 грн. безпідставним та таким, що підлягає стягненню з роботодавця, Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями ДМС України.

18.04.2013 позивач звернувся до відповідача з претензією № 08-2969, в якій посилаючись на п. 4 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття». просив відповідача повернути 25 980,99 грн. матеріальної допомоги по безробіттю за період з 08.02.2011 по 17.02.2011, виплаченої гр. Семенову Г.А. , якого поновлено на роботі згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі № 2-а-8688/11/2670, яка набрала законної сили.

У відповідь на претензію позивача № 08-2969 від 18.04.2013, відповідач листом від 24.05.2013 № 20/3-24/03802 повідомив позивача про те, що наказом Державної митної служби України від 13.02.2013 № 48 «Про припинення деяких спеціалізованих митних органів та митної організації» прийнято рішення про припинення Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями шляхом приєднання до Міністерства доходів і зборів України, а Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 166- р здійснення функцій і повноважень Державної митної служби України покладено на Міністерство доходів і зборів України, у зв'язку з чим відповідач позбавлений можливості виконати вимогу щодо повернення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі його поновлення його на роботі за рішенням суду.

В свою чергу, відповідачем для долучення до матеріалів справи надано належним чином засвідчену копію витягу із Передавального акту активів і пасивів Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Державної митної служби, який реорганізовується у зв'язку із утворенням Міністерства доходів і зборів України на виконання Указів Президента України від 24.12.202 № 726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, від 18.03.2013 № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України», відповідно до додатку №9 якого затверджено реєстр по зобов'язаннях по видаткам не проведених по Департаменту станом на 20.05.2013, зокрема і щодо зобов'язання в сумі 25 980,99 грн. перед Київським міським центром зайнятості.

Відповідно до Указу Президента України від 24.12.2012 № 726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» утворено Міністерство доходів і зборів України, реорганізувавши Державну митну службу України та Державну податкову службу України (набрання чинності - з дня опублікування - 24.12.2012).

Указом Президента України від 18.03.2013 № 141/2013 затверджено Положення про Міністерство доходів і зборів України (набрання чинності - з дня опублікування - 19.03.2013).

Наказом Державної митної служби України від 13.02.2013 № 48 «Про припинення деяких спеціалізованих митних органів та митної організації» прийнято рішення про припинення Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Державної митної служби шляхом приєднання до Міністерства доходів і зборів України.

В Бюлетені державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 14.03.2013 за №242 (7) було опубліковано оголошення про припинення Департаменту.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 166- р здійснення функцій і повноважень Державної митної служби України покладено на Міністерство доходів і зборів України.

Законом України від 04.04.2013 №164-УІІ «Про внесення змін до додатка №3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» видатки з Державного бюджету України для Державної митної служби передано до Міністерства доходів і зборів України (набрання чинності - 21.04.2013).

Міністерство доходів і зборів України листом від 22.04.2013 №1744/7/99-99-05-03-01 «Про вжиття відповідних заходів щодо виконання вимог Закону України» інформувало Департамент про те, що відповідно до вимог Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 № 1407, Міністерством доходів і зборів України здійснені заходи щодо вилучення з мережі установ та організацій ДПС України та Держмитслужби України за КВК 350 та перенесення усіх видатків установам-правонаступникам.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських прав за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач - Київський міський центр зайнятості - у відповідності до пп. 28, 30 п. 4 Положення про Державну службу зайнятості України, що затверджено Указом Президента України від 16.01.2013 № 19/2013, відповідно до покладених на нього завдань представляє інтереси Фонду загальнообов'язкового соціального страхування України на випадок безробіття, за рахунок коштів якого було здійснено гр. Семенову Г.А. виплату 25 980,99 грн. матеріальної допомоги по безробіттю за період з 08.02.2011 по 17.02.2011, якого поновлено на роботі згідно з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі № 2-а-8688/11/2670, яка набрала законної сили, а отже, позивач звернувся до суду за захистом відповідних прав та охоронюваних законом інтересів у відповідності до вимог ст. 1, 12 Господарськго процесуального кодексу України, а тому посилання відповідача у відзиві на необхідність припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору - судом відхиляється.

Щодо суті заявленої позивачем вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідності до приписів п. 4 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття», з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

П. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» визначає, що не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Хоча фактам, встановленим іншими судовими рішеннями, крім зазначених у статті 35 ГПК, й не надано преюдиціального значення для господарських судів, але вони мають враховуватися судами у розгляді справ з урахуванням загальних правил статті 43 названого Кодексу щодо оцінки доказів. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

У рішенні від 25.07.2002 по справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, враховуючи те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі № 2-а-8688/11/2670, яка набрала законної сили, гр. Семенова Г.А. було поновлено на посаді головного інспектора Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції Державної митної служби України з 18.01.2011 і в цій частині допущено негайне виконання рішення суду, а отже даний факт не підлягає доказуванню у даному спорі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідності до приписів п. 4 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття», з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем було виплачено на користь гр. Семенова Г.А., колишнього працівника відповідача, 25 980,99 грн. матеріальної допомоги по безробіттю за період з 08.02.2011 по 17.02.2011, якого в подальшому постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2011 в справі 2а-8688/11/2670 гр. поновлено на роботі з 18.01.2011, про що відповідачем видано наказ від 07.06.2012 № 134-к, а тому, виплачена позивачем на користь Семенова Г.А. матеріальна допомога по безробіттю в сумі 25 980,99 грн. підлягала поверненню позивачу відповідачем у відповідності до приписів п. 4 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Проте, враховуючи те, що згідно Передавального акту активів і пасивів Департаменту боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Державної митної служби, який реорганізовується у зв'язку із утворенням Міністерства доходів і зборів України на виконання Указів Президента України від 24.12.202 № 726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, від 18.03.2013 № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України», затверджено реєстр по зобов'язаннях по видаткам не проведених по Департаменту станом на 20.05.2013, зокрема і щодо зобов'язання в сумі 25 980,99 грн. перед Київським міським центром зайнятості, а тому, суд дійшов висновку, що позивач станом на момент вирішення спору є кредитором відповідача на суму 25 980,99 грн. Доказів протилежного суду станом на момент вирішення спору надано не було. Таким чином, у суду відсутні законні підстави для задоволення позову.

Щодо судових витрат щодо розгляду даного спору, суд дійшов висновку, що судовий збір стягненню не підлягає, оскільки пунктом 4.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вказано, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується, а позивач, як орган Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, згідно п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення підписано: 11.11.2013.

Суддя О.М. Спичак