ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р.
Справа № 917/1190/13,

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Івакіна В.О., суддя Тихий П.В.

при секретарі Шевцові Є.О.

за участю представників сторін:

позивача - Шмельов М.М., дов. 49юр-114 від
15.06.2011 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Теплоенерго" (вх. №
3691П/1-43) на ухвалу господарського суду
Полтавської області від 14.10.2013р. по
справі № 917/1190/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Крюківський
вагонобудівний завод", м. Кременчук,
Полтавської обл.,

до Комунального підприємства
"Теплоенерго", м. Кременчук, Полтавської
обл.,

про стягнення 1962535,63 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року Комунальне
підприємство "Теплоенерго", звернулось
до господарського суду Полтавської
області з заявою про відстрочення
виконання господарського суду
Полтавської області від 19.09.2013р. по
справі № 917/1190/13 до 29.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 14.10.2013 р. (суддя
Безрук Т.М.) в задоволенні заяви
Комунального підприємства
"Теплоенерго" про відстрочку виконання
рішення господарського суду
Полтавської області від 19.09.2013р. по
справі № 917/1190/13 відмовлено.

Комунальне підприємство "Теплоенерго"
з ухвалою господарського суду першої
інстанції не погодилося, подало
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу господарського суду
Полтавської області від 14.10.2013 р.
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити заяву в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
чинного законодавства.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
різниця між сумами загальної вартості
тарифів становить 5 520 тис. грн. з ПДВ;
субвенція надана Державою лише на
покриття основного боргу без
урахування штрафних санкцій, які стали
можливими з причин, незалежних від
підприємства відповідача; збитки КП
"Теплоенерго" становлять 10,35 млн. грн. і
негайне стягнення заборгованості
перед позивачем матиме катастрофічні
наслідки.

Вказані обставини, на думку
відповідача, є винятковими в розумінні
статті 121 ГПК України, чого місцевий
господарський суд не врахував.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 06.12.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О.,
суддя Тихий П.В.) апеляційну скаргу
відповідача було прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду на 19.12.2013 року на 15:30 год.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
та його представник у судовому
засіданні 19.12.2013 року проти її доводів
заперечують, вважають оскаржувану
ухвалу законною та обгрунтованою,
просять залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення позивач обгрунтовує
тим, що наведені відповідачем
обставини в обґрунтування
необхідності надання відстрочки,
зокрема, тяжке фінансове становище,
нерентабельні тарифи не є виключними
обставинами для надання відстрочки в
розумінні статті 121 ГПК України та
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
за № 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України».

Крім того, зазначає, що відповідачем не
надано належних доказів, які б свідчили
про фактичну неможливість виконання
судового рішення з моменту набрання
ним законної сили і відповідачем не
здійснено жодної оплати
заборгованості на рахунок позивача, що
б свідчило про його наміри проводити
розрахунки з позивачем. До того ж,
відповідачем не обґрунтовано
можливість виконання рішення саме
після 29 серпня 2014 року.

Також звертає увагу на те, що місцевий
господарський суд в оскаржуваній
ухвалі врахував матеріальні інтереси
обох сторін, оскільки невиконання
протягом тривалого часу рішення
призведе до порушення матеріальних
інтересів позивача та матиме негативні
наслідки для нього.

Представник відповідача в судове
засідання 19.12.2013 року не з"явився, хоча
належним чином повідомлявся про дату,
час та місце його проведення, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення №503 про
вручення відповідачу 13.12.2013 року копії
ухвали, якою було призначено розгляд
апеляційної скарги в даному судовому
засіданні.

А тому колегія суддів розглядає
апеляційну скаргу за відсутності
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами відповідно до
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваної ухвали норм
процесуального права, дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а ухвалу господарського суду
першої інстанції слід залишити без
змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, за
результатом розгляду справи № 917/1190/13
господарським судом Полтавської
області прийнято рішення від 19.09.2013р.
про стягнення з Комунального
підприємства "Теплоенерго" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Крюківський вагонобудівний завод" 1890389
грн. 69 коп. основного боргу, 60045 грн. 41
коп. пені, 12100 грн. 53 коп. річних, 39250 грн.
71 коп. витрат з оплати судового збору
(а.с.99-103).

Дане рішення сторонами не
оскаржувалося та набрало законної
сили.

На виконання рішення господарського
суду Полтавської області від 19.09.2013р.
був виданий відповідний наказ від
04.10.2013 року .

Заявник (боржник) в обґрунтування заяви
про надання відстрочки виконання
рішення суду до 29.08.2014р. посилається на
те, що підприємство є збитковим через
тяжке матеріальне становище, яке
виникло через різницю в тарифах на
теплопостачання населенню та
фактичною собівартістю послуг, що
надаються боржником; подальший арешт
банківських рахунків боржника
призведе до банкрутства підприємства,
заборгованості по заробітній платі та
неможливості початку опалювального
періоду. Зазначені обставини, на думку
заявника, ускладнюють негайне
виконання рішення суду по даній
справі.

Згідно зі статтею 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Відповідно до пункту 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003р. № 14 "Про практику розгляду
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення суду потрібно мати
на увазі, що відповідно до статті 351 ЦПК
України і статті 121 ГПК України їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачеві, стихійне лихо, інші
надзвичайні події).

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 7.1-7.2 Постанови від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
відзначає, що відстрочка - це
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.
Вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, скрутний матеріальний стан,
стосовно юридичної особи - наявну
загрозу банкрутства, відсутність
коштів на банківських рахунках і майна,
на яке можливо було б звернути
стягнення, щодо як фізичних, так і
юридичних осіб - стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

Слід зазначити, що господарський
процесуальний кодекс України не
визначає переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи утруднюють його виконання, а
тому суд оцінює докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст. 43 ГПК України, тобто, до
заяви мають бути додані докази, які
підтверджують обставини, викладені в
заяві щодо неможливості чи утруднення
виконання рішення.

Як вірно зазначив господарський суд
першої інстанції, посилання боржника
на важкий фінансовий стан не є
винятковою обставиною в розумінні
статті 121 ГПК України.

Доказів відкриття виконавчого
провадження з виконання наказу по
даній справі, накладення арештів на
майно відповідач суду не надав.

Доказів наявності інших обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, доказів
загрози банкрутства, відсутності
коштів на банківських рахунках чи
майна, на яке можливо було б звернути
стягнення, боржником суду не надано.

До того ж, стаття 42 Господарського
кодексу України визначає господарську
діяльність як самостійну, ініціативну,
систематичну, на власний ризик
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку. При
цьому здійснення підприємницької
діяльності на власний ризик означає
покладення на підприємця тягаря
несприятливих наслідків такої
діяльності.

Тобто, надання відстрочки на підставі
тяжкого фінансового стану боржника не
може вважатися підставою для
застосування положень ст. 121 ГПК
України.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК
України передбачає, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

У своїй заяві боржник просить суд
відстрочити виконання рішення до
29.08.2014р.

Проте боржником не надано доказів в
підтвердження необхідності відстрочки
на такий значний термін та доказів
того, що на вказану дату зміняться
обставини і в результаті таких змін він
буде спроможний виконати судове
рішення.

При цьому, згідно з довідкою боржника у
нього наявний борг перед цим же
стягувачем на загальну суму 12648321,15 грн.
і ним не надано доказів про часткову
сплату боргу.

Крім того, колегія суддів погоджується
із висновком господарського суду
першої інстанції про те, що заявлений
боржником термін відстрочки - до 29.08.2014
р. є надмірно значним, та призведе до
порушення матеріальних інтересів
стягувача і може вплинути на
платоспроможність останнього.

Також, з приводу наведених боржником
доводів слід звернути увагу на те, що
відповідно до "Порядку та умов надання
у 2013 році субвенцій з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 167 від 20 березня 2013 року, боржник має
право на отримання грошової
компенсації з державного бюджету для
компенсації своїх витрат внаслідок
різниці у тарифах.

Отже, відповідач не навів у заяві про
відстрочку виконання рішення та у
апеляційній скарзі наявності
достатніх правових підстав для надання
такої відстрочки, а тому колегія суддів
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про відмову у
задоволенні вказаної заяви
відповідача.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржувану ухвалу, повністю
дослідив обставини, які мають значення
для справи, правильно застосував норми
процесуального права, а тому підстави
для скасування цієї ухвали відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтями 105, 106, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 14.10.2013 року по
справі № 917/1190/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.12.2013
року.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

суддя
Івакіна В.О.

суддя
Тихий П.В.