ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" грудня 2013 р.Справа № 916/3018/13

За позовом: публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго"

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Альбатрос-777"

про стягнення 8 023,90 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від позивача: Швидкий О.О., довіреність
№ 254 від 29.04.2013 року

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічне
акціонерне товариство
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Альбатрос-777" 8 023,90
грн., де 6 969,62 грн. основна
заборгованість, 262,66 грн. - пеня, 52,66 грн. -
3% річних, 6,37 грн. - збитки інфляції.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 06.11.2013р. позовну заяву
(вх.№4641/13) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/3018/13 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

18.11.2013р. позивач звернувся до суду із
заявою про зменшення позовних вимог
(вх.№3511/13), яка судом прийнята до
розгляду.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує та просить суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, відзив на
позов та витребувані документи суду не
надав, своїм правом на захист не
скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
позивачем докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив:

26 липня 2006р. між відкритим акціонерним
товариством "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго"
(Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Альбатрос-777" (Споживач) було укладено
договір про постачання електричної
енергії №И1017, згідно умов п.1.1. якого,
вбачається, що Постачальник
електричної енергії продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю, величини якої
по площадках вимірювання та точках
продажу визначені додатком "Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії", а Споживач
оплачує Постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору. Точка
продажу електричної енергії - межа
балансової належності, на якій
відбувається перехід права власності
на електричну енергію визначена
додатком "Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін" між Постачальником та
Споживачем або інша межа обумовлена
окремим додатком до Договору.

Відповідно до п.п.2.2., 2.2.1, 2.2.2. Договору
Постачальник зобов'язується
виконувати умови цього Договору.
Постачати Споживачу електроенергію, як
різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно
до розділу 5, та з врахуванням умов
розділу 6 цього Договору (Додаток
"Обсяги постачання електричної енергії
споживачу");

- згідно з категорією
струмоприймачів Споживача відповідно
до ПУЕ та гарантованого рівня
надійності електропостачання схем
електропостачання, визначених
додатком "Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін";

- із дотриманням граничних
показників якості електричної енергії,
визначених державними стандартами;

- забезпечити отримання
Споживачем електричної енергії на
рівні дозволеної потужності для кожної
з площадок вимірювання, погодженої
сторонами в додатку "Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії".

Із змісту п.п.2.3., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3. Договору,
вбачається, що Споживач зобов'язується
виконувати умови цього Договору.
Дотримуватися режиму споживання
електричної енергії згідно з умовами
розділу 5 цього Договору та режиму
роботи електроустановки. Оплачувати
Постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків
"Порядок розрахунків" та "Графік зняття
показів обліку електричної енергії".

У відповідності до п.4.2.2. Договору за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, визначених згідно із
вимогами розділу 5 цього Договору,
Споживач сплачує Постачальнику
двократну вартість різниці фактично
спожитої та договірної величин. При
цьому плата за перевищення договірної
величини потужності стягується із
споживачів з приєднаною потужністю 150
кВт і більше та середньомісячним (за
підсумками минулого року) обсягам
фактичного споживання електроенергії
50000 кВт год і більше.

Цей Договір набирає чинності з дня його
підписання і укладається на строк до
31.12.2006р. Договір вважається щорічно
продовженим, якщо за місяць до
закінчення терміну дії Договору жодною
із Сторін не буде заявлено про
припинення його дії або перегляд його
умов. Договір може бути розірвано і в
іншій термін за ініціативою будь-якої
із Сторін у порядку, визначеному
законодавством України. Сторони
зобов'язуються письмово повідомляти
про зміну реквізитів
(місцезнаходження, найменування,
організаційно-правової форми,
банківських реквізитів тощо) (п.9.4.
Договору).

Згідно умов п.1 Додатку №5 до Договору,
розрахунковим періодом для визначення
обсягу спожитої електричної енергії
приймається місяць з 16 числа
попереднього місяця до такого числа
розрахункового місяця.

За приписами п.3 Додатку №5 Договору,
обсяг фактично спожитої за
розрахунковий період електричної
енергії, з урахуванням розрахункової
величини втрат на ділянці мережі від
місця встановлення засобів обліку до
межі балансової належності
електромереж, визначається за "Актом
про обсяги спожитої електроенергії" за
показами розрахункових засобів обліку,
знятих відповідно до графіка знаття
показів. Акт про обсяги переданої
субспоживачу електричної енергії
узгоджується з Основним споживачем.

В період з жовтня 2012р. по січень 2013р.
відповідачем було спожито
електроенергію на суму 7 898,14 грн., проте
оплата спожитої за вказаний період
електроенергії відповідачем здійснена
не в повному обсязі та з порушенням
строків для її оплати, у зв'язку з чим у
товариства з обмеженою
відповідальністю "Альбатрос-777" виникла
заборгованість перед позивачем станом
на 01.10.2013р. в розмірі 5 479,51 грн.

Крім того, за вищезазначений період
було допущено перевищення договірної
величини споживання електричної
енергії.

Так, в Додатку №1 до договору "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу" сторони визначили між собою
щомісячний обсяг постачання
електричної енергії (договірні
величини) на кожний місяць 2012р. Зокрема,
договірна величина споживання
електричної енергії на період жовтня
2012р. була встановлена в розмірі 278
кВт.год.

Однак, фактичний обсяг спожитої
електричної енергії за відповідний
період склав 1 852 тис. кВт.год.

Отже, відповідачем було допущено
перевищення договірної величини
склала 1 490,11 грн. (1 574 кВт.год., згідно
встановленого тарифу 0,9467 грн. за 1 кВт.)

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
постачання електричної енергії №И1017
від 26.07.2006р. в частині оплати вартості
отриманої електричної енергії і стало
підставою для позивача звернутись до
господарського суду Одеської області
із даним позовом за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
матеріальної шкоди.

Судом встановлено наявність наданих
позивачем відповідачу послуг з
постачання електричної енергії.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема з розрахунку заборгованості
приведеного позивачем в позовній заяві
та не спростованого відповідачем,
останнім в порушення вищезазначених
приписів закону та вищенаведеного
договору, договірні зобов'язання щодо
оплати спожитої електричної енергії не
виконані належним чином, внаслідок
чого за відповідачем утворилась
заборгованість в сумі 5 479,51 грн., у
зв'язку з чим стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає сама
заборгованості, встановлена судом в
розмірі 5 479,51 грн.

Також, відповідачем договірні
зобов'язання щодо оплати перевищеної
договірної величини споживання
електричної енергії не виконані,
внаслідок чого за відповідачем
утворилась заборгованість в сумі 1 490,11
грн., у зв'язку з чим стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає сама заборгованості за
перевищення договірної величини
спожитої електричної енергії,
встановлена судом в розмірі 1 490,11 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення товариства з
обмеженою відповідальністю
"Альбатрос-777" 262,66 грн. пені, 52,66 грн. 3%
річних, 6,37 грн. збитків від інфляції.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією. Відсотки
за неправомірне користування чужими
коштами справляються по день сплати
суми цих коштів кредитору, якщо законом
або договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк. За
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за
порушення зобов'язань за договором
позивач нарахував відповідачу пеню в
сумі 262,66 грн., при цьому судом
встановлено що наданий позивачем
розрахунок пені, здійснений належним
чином.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних,
суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за договором про
постачання електричної енергії.

Перевіривши розрахунок позивача трьох
процентів річних в сумі 52,66 грн., суд
встановив, що позовні вимоги в цій
частині відповідають вимогам чинного
законодавства, їх розрахунок
здійснений позивачем належним чином, у
зв'язку з чим підлягають судом
задоволенню в повній мірі.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
збитків від інфляції, суд зазначає
наступне:

Інфляційні збитки є наслідком
інфляційних процесів в економіці, а
тому їх слід вважати складовою
частиною основного боргу, стягнення
яких передбачене статтею 625 Цивільного
кодексу України. Передбачене законом
право кредитора вимагати сплату боргу
з урахуванням індексу інфляції є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок збитків від
інфляції, поданий позивачем до
матеріалів справи, суд встановив, що
він містить арифметичні помилки, у
зв'язку з чим судом було самостійно
розраховано розмір інфляційних
збитків позивача за період з 01.12.2012р. по
31.05.2013р. виходячи з наступного
розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу с врахуванням індексу
інфляції 01.12.2012 - 25.12.201226.131.0020.0526.1826.12.2012 -
31.12.2012355.581.0000.00355.5801.01.2013 -
31.01.2013355.581.0020.71356.2901.02.2013 -
06.02.2013355.581.0000.00355.5807.02.2013 -
28.02.20135479.510.999-5.485474.0301.03.2013 -
30.03.20135479.511.0000.005479.5101.04.2013 -
30.04.20135479.511.0000.005479.5101.05.2013 -
31.05.20135479.511.0015.485484.99

Отже загальна сума збитків позивача
від інфляції за самостійним
розрахунком суду складає 6,24 грн., у
зв'язку з чим, стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
сума збитків від інфляції, встановлена
судом в сумі 6,24 грн. В іншій частині
заявлених позовних вимог в частині
стягнення збитків від інфляції в сумі
0,14 грн. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго", у зв'язку з чим
стягненню з товариства з обмеженою
відповідальністю "Альбатрос-777" на
користь позивача підлягає сума
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію за договором про
постачання електричної енергії №И1017
від 26.07.2006р., встановлена судом в
розмірі 5 479,51 грн., сума заборгованості
за перевищення договірної величини
споживання електричної енергії в
розмірі 1 490,11 грн., сума пені в розмірі
262,66 грн., сума 3% річних в розмірі 52,66
грн., сума збитків від інфляції в
розмірі 6,24 грн.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме
1720,32 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго" -
задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Екстер'єр-Дизайн"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Альбатрос-777" (68000,
Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Леніна,
б.1, код ЄДРЮОФОП 21036479) на користь
публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго" (65031, Одеська обл., м.
Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28 Б,
код ЄДРЮОФОП 00131713) 5 479 (п'ять тисяч
чотириста сімдесят дев'ять) грн. 51 коп.
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію, 1 490 (одна тисяча
чотириста дев'яносто) грн. 11 коп.
заборгованості за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії, 262 (двісті
шістдесят дві) грн. 66 коп. пені, 52
(п'ятдесят дві) грн. 66 коп. 3% річних, 6
(шість) грн. 24 коп. збитків від інфляції,
1720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 32
коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено
30.12.2013р.

Суддя
Цісельський О.В.