ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.04.13 Справа№ 6/83

За скаргою: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Вінниця

на дії (бездіяльність) Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, м. Львів

у справі за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Вінниця

до відповідача: Дочірнього підприємства "Львівміськбудіндустрія", м. Львів

про: стягнення 54521грн. 17коп.

Суддя Гоменюк З.П.

Секретар судового засідання Юрків М.Г.

Представники:

від позивача (скаржника): ОСОБА_1

від ДВС: не з"явився

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 подано скаргу на дії (бездіяльність) Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиці, просить: визнати протиправною бездіяльність Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції при виконанні наказу господарського суду Львівської області від 25.08.2010р., яка полягає в порушенні порядку та строків виконання наказу від 25.08.2010р. господарського суду Львівської області "Про примусове виконання рішення" у справі № 6/83; зобов"язати Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виконати наказ господарського суду Львівської області від 25.08.2011р.

В обгрунтування поданої скарги, скаржник покликається на те, що протягом 2 років і 7 місяців Сихівським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не вжито заходів для примусового виконання рішення суду та для виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження", присуджені кошти не стягнуто. У відповіді на звернення про надання інформації про стан виконавчого провадження начальником Сихівського ВДВС Львівського МУЮ описано хід виконавчого провадження, однак постанов, про вчинення вказаних виконавчих дій скаржнику надіслано не було, що, на думку скаржника, свідчить про порушення його прав у виконавчому провадженні як стягувача. Також покликається на те, що у вказаному листі зазначається, що згідно відповіді територіальної Державної інспекції праці у Львівській області підприємство ДП „Львівміськбудіндустрія" є економічно активноим підприємством, тобто займається господарською та підприємницькою діяльністю, від якої має прибутки.

Орган ДВС в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвали суду від 18.04.2013р. про прийняття скарги до розгляду (матеріалів виконавчого провадження та письмового пояснення на скаргу) не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника, суд встановив наступне:

13.09.2010р. в порядку ст.ст. 3, 18, 20, 24 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було винесено постанову № ВП 21307897 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області у справі № 6/83 від 25.08.2010р. про стягнення з ДП "Львівміськбудіндустрія" на користь ФОП ОСОБА_1 55302грн. 38коп. заборгованості, та надано боржнику термін для добровільного виконання до 20.09.2010р.

Рішення боржником добровільно виконано не було. 21.09.2010р. державним виконавцем вказане виконавче провадження було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 22581587.

В процесі примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем скеровувавлись різноманітні запити в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, накладено арешт на майно боржника та кошти боржника, які містяться на рахунках в фінансових установах, однак рішення господарського суду Львівської області у справі № 6/83 залишилось невиконаним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили (ст. 116 ГПК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 7 Закону України „Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду (ч.1 ст. 82 Закону України „Про державну виконавчу службу").

Приписами статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" (далі -Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 6 Закону Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Частинами першою та другою ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частинами першою та другою ст. 30 Закону передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру -у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкла-дення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Доказів, які свідчать про приєднання останнього виконавчого провадження та відповідно продовження строку здійснення виконавчого провадження Сихівським ВДВС Львівського міського управління юстиції суду не надано.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами. За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника (ст. 52 Закону).

Із відповіді територіальної Державної інспекції праці у Львівській області вбачається, що підприємство ДП „Львівміськбудіндустрія" є економічно активним підприємством, отримує прибутки від підприємницької діяльності.

Враховуючи вказану обставину, тривалий термін невиконання рішення суду, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги на дії (бездіяльність) Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Задоволити скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

2. Визнати протиправною бездіяльність Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції при виконанні наказу господарського суду Львівської області від 25.08.2010р., яка полягає в порушенні порядку та строків виконання наказу від 25.08.2010р. господарського суду Львівської області "Про примусове виконання рішення" у справі № 6/83 та зобов"язати Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції вживши передбачених законодавством заходів з примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 25.08.2010р. у справі № 6/83 та забезпечити повне його виконання.

Суддя Гоменюк З.П.