ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" січня 2013 р.Справа № 5023/5685/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

розглянувши матеріали справи за позовом Публічне АТ ім. газети "Известия", с. Верхньоводяне

до Відділ Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області, смт. Близнюки

про визнання права постійного користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство імені газети "Известия" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Відділу Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області, в якій просить визнати право постійного користування за позивачем на земельну ділянку площею 1001,5 га на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ХР №006295, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №13 від 12.07.1999 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 24 грудня 2012 року заяву за вх.№24181 в якій просить залишити позовну заяву про визнання права постійного користування за позивачем на земельну ділянку площею 1001,5 га на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ХР №006295, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №13 від 12.07.1999 року, подану 10 грудня 2012 року без розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 15 січня 2013 року клопотання за вх.№1210, в якому просить суд направити копію позовної заяви із додатками на адресу Головного управління Держкомзему у Харківській області та відкласти розгляд справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи господарським судом встановлено наступне.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 грудня 2012 року порушено провадження у справі, розгляд призначено на 16 січня 2013 року у позивача витребувані необхідні для розгляду справи документи, а саме: докази в обґрунтування позову, правове обґрунтування позовних вимог, довідку з Облстату (від Державного реєстратора) про знаходження відповідача у ЄДРПОУ станом на момент розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання 16 січня 2013 року без поважних причин у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив та не надав документів витребуваних ухвалою господарського суду від 11 грудня 2012 року. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 24 грудня 2012 року заяву за вх.№24181 в якій просить залишити позовну заяву про визнання права постійного користування за позивачем на земельну ділянку площею 1001,5 га на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ХР №006295, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №13 від 12.07.1999 року, подану 10 грудня 2012 року без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин суд керується ст. 81 ГПК України. Відповідно п. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що спір не може бути розглянутий по суті в зв'язку з тим, що позивачем не було виконано вимоги суду і не було надано достатніх доказів по справі, які можуть мати суттєве значення для повного, всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та всіх фактичних обставин спору, вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі про відмову в задоволенні позову з таких причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції":

П.2.3. Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п.п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як стягнення збитків так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, відсутність витребуваних документів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи. Враховуючи це, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, відповідно до цього суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про залишення позову без розгляду та не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, тому вважає за необхідне у задоволенні даного клопотання відмовити.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача про залишення позову без розгляду - задовольнити.

2. Позов залишити без розгляду.

3. У задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи - відмовити.

Суддя Светлічний Ю.В.