ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2013 р.
Справа № 911/2173/13

Розглянувши матеріали справи за
позовом ОСОБА_1, м.Бровари

до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Давид»,
м.Бровари

Виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області,
м.Бровари

Броварського міськрайонного
управління юстиції

За участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 1 ОСОБА_2

про визнання недійсними змін до
Статуту товариства, частини Статуту
товариства і відповідних записів до
Реєстрів

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача:ОСОБА_3

Від відповідача: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

Від відповідача 3: не з'явився

Від третьої особи: ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява ОСОБА_1
(далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Давид» (далі - відповідач 1) та
Виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області (далі -
відповідач 2) про визнання недійсними
змін до Статуту товариства, частини
Статуту товариства та запису про
державну реєстрацію.

Провадження у справі №911/2173/13 порушено
відповідно до ухвали суду від 06.06.2013
року та призначено справу до розгляду
на 18.06.2013 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 18.06.2013 року подав відзив на
позовну заяву в якому проти позову не
заперечує та просить суд позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача 2 у судовому
засіданні 18.06.2013 року обґрунтованих
заперечень проти заявленого позову не
надав та заявив усне клопотання про
подальший розгляд справи без його
участі за наявними в ній матеріалами.
Розгляд справи відкладався на 04.07.2013
року.

Дослідивши у судовому засіданні 04.07.2013
року подані сторонами документи та
докази і заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд дійшов висновку про необхідність
відкладення розгляду справи з метою
витребування додаткових документів та
доказів, необхідних для повного та
всебічного вирішення спору. Розгляд
справи відкладався на 30.07.2013 року.

Відповідачі, належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
спору, у судове засідання 30.07.2013 року не
з'явились.

Відповідно до ст.27 ГПК України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора або з ініціативи
господарського суду. У заявах про
залучення третіх осіб і у заявах третіх
осіб про вступ у справу на стороні
позивача або відповідача зазначається,
на яких підставах третіх осіб належить
залучити або допустити до участі у
справі.

Заслухавши у судовому засіданні 30.07.2013
року пояснення представників позивача
та дослідивши письмові пояснення та
докази, господарський суд дійшов
висновку про залучення до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача1 ОСОБА_2 з метою
з'ясування обставин, необхідних для
повного та всебічного вирішення спору.

Ухвалою суду від 30.07.2013 року розгляд
справи відкладено на 13.08.2013 року та
залучено до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача1
ОСОБА_2.

Третя особа та відповідач 1, належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду спору, у судове засідання
13.08.2013 року не з'явились.

01.08.2013 року до господарського суду від
відповідача 2 - Виконкому Броварської
міської ради Київської області
надійшло клопотання про заміну
неналежного відповідача. Відповідач 2
обґрунтовує своє клопотання тим, що
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» з 01.07.2013
року державний реєстратор органів
місцевого самоврядування переведений
до структурного підрозділу органу
Міністерства юстиції України -
Броварського міськрайонного
управління юстиції, у зв'язку із чим всі
реєстраційні справи передані до
Броварського міськрайонного
управління юстиції.

Розглянувши у судовому засіданні 13.08.2013
року подане клопотання судом
встановлено, що з викладених у
клопотанні обставин вбачаються ознаки
правонаступництва, оскільки
повноваження державного реєстратора
Виконавчого комітету Броварської
міської ради передано Броварському
міськрайонному управлінню юстиції,
однак, належних доказів цього
відповідачем 2 не надано.

Відповідно до ст. 24 ГПК України
господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача. Про залучення іншого
відповідача чи заміну неналежного
відповідача виноситься ухвала, і
розгляд справи починається заново.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку про
залучення до участі у справі іншого
відповідача - Броварського
міськрайонного управління юстиції для
з'ясування обставин, необхідних для
вирішення спору.

Ухвалою суду від 13.08.2013 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено Броварське міськрайонне
управління юстиції та відкладено
розгляд справи на 03.10.2013 року.

16.09.2013 року до господарського суду від
відповідача - Виконкому Броварської
міської ради надійшло клопотання про
розгляд справи без участі його
представника.

24.09.2013 року до господарського суду від
відповідача - Реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Представник третьої особи ОСОБА_2 01.10.2013
року подав до господарського суду
відзив та письмові пояснення по суті
спору. Розгляд справи відкладався на
22.10.2013 року.

21.10.2013 року до Господарського суду
Київської області від позивача
надійшли письмові пояснення на відзив
третьої особи.

22.10.2013 року до Господарського суду
Київської області від відповідача 2 у
справі надійшла заява про розгляд
справи без участі його представника.

Крім того, представником позивача
подано клопотання про продовження
процесуального строку розгляду справи
передбаченого ч. 1 ст. 69 ГПК України.
Строк розгляду справи закінчується
13.10.2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
справи, але не більше як на п'ятнадцять
днів.

Враховуючи складність справи та
необхідність більш детального
вивчення матеріалів справи, суд дійшов
висновку про задоволення клопотання
позивача та продовження строку
розгляду спору до 28.10.2013 року.

У судовому засіданні 22.10.2013 року
оголошено перерву до 29.10.2013 року на 11:10.

В судовому засіданні 29.10.2013 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, надав додаткові
пояснення на відзив третьої особи та
подав клопотання про призначення у
справі судової почеркознавчої
експертизи, яке було відхилено судом у
зв'язку з не пов'язаністю з предметом
спору.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились. Представником
третьої особи підтримано викладені у
її відзиві на позов обставини.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено наступне.

16.11.1993 року Рішенням №280 Виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області зареєстровано
Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Давид»
(відповідач1).

За рішенням загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Давид» від
11.12.1996 року, що оформлено протоколом № 4,
до складу учасників відповідача1 було
прийнято позивача та гр. ОСОБА_5. За цим
же рішенням було обрано директором
товариства позивача одного з учасників
- ОСОБА_1, затверджено зміни до Статуту.

13.01.1997 року Виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області (відповідачем 2) було
зареєстровано зміни до статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Давид» за
реєстраційним номером 1587, згідно якого
визначено розмір внесків учасників до
статутного фонду: позивач - 1750 грн.,
ОСОБА_6 - 250 грн.; ОСОБА_5 - 3000 грн.;
статутний фонд був встановлений в
розмірі 5000 грн., що формувався за
рахунок внесків учасників протягом
двох років.

До закінчення терміну внесення
учасниками своїх вкладів до статутного
фонду відповідача1, до останнього
надійшла нотаріально засвідчена заява
ОСОБА_6 про його добровільний вихід зі
складу учасників відповідача1.

28.01.1997 року було проведено збори
учасників відповідача1 і прийнято
рішення, що оформлено протоколом №5,
про задоволення заяви ОСОБА_6 про його
вихід зі складу учасників відповідача1
без сплати частки у майні товариства,
статутний фонд розподілений між
учасниками наступним чином: позивач -
1850 грн. і ОСОБА_5 - 3150 грн.; затверджено
зміни до Статуту відповідача1 і
доручено позивачу здійснити державну
реєстрацію змін до Статуту. 11.02.1997 року
за реєстраційним №1620 було
зареєстровано відповідні зміни до
Статуту відповідача1.

Позивач зазначає, що виконала своє
зобов'язання щодо внесення свого
вкладу до статутного фонду шляхом
утримання з її заробітної плати
починаючи з лютого 1998 року по листопад
1998 року включно внесків в загальному
розмірі 1850 грн. і відповідно до вимог ч.
3 ст. 52 Закону України «Про господарські
товариства» позивачу було видано
свідоцтво про повне внесення вкладу
від 12.08.1999 року за №17.

Згідно з підпунктом 13.2.1 Статуту, що був
зареєстрований рішенням відповідача2
16.11.1993 року за №280, визначався обов'язок
засновників (учасників) вносити внески
в порядку та розмірах, передбачених
установчими документами, що було
порушено ОСОБА_5, також, ОСОБА_5 було
порушено підпункт «б» ч. 1 ст. 11 та ч. 3 ст.
52 Закону України «Про господарські
товариства», що визначає зобов'язання
учасника щодо внесення вкладів у
статутний фонд у розмірі, порядку та
засобами, передбаченими установчими
документами, і що учасник зобов'язаний
повністю внести свій вклад не пізніше
року після реєстрації товариства.

За рішенням загальних зборів від 20.07.1999
року, що оформлено протоколом №1, до
складу учасників відповідача1 було
прийнято Мале колективне підприємство
«Омега» з внеском до статутного фонду
майна загальною вартістю 86 840 грн. Цим
же рішенням було затверджено зміни до
Статуту, що були зареєстровані 16.08.1999
року за реєстраційним № 713. Згідно цих
змін було встановлено статутний фонд в
розмірі 91 840 грн., що формувався за
рахунок внесків учасників: МКП «Омега»
- 86 840 грн., позивач - 1850 грн. та ОСОБА_5 - 3150
грн.

На виконання зобов'язань щодо сплати
внеску до статутного фонду
відповідача1 26.10.1999 року МКП «Омега» по
акту приймання-передачі передало
відповідачу 1 майно на суму 86 840 грн.

Однак, позивач стверджує, що ОСОБА_5 не
виконав своє зобов'язання щодо внесків
до статутного фонду в сумі 3150 грн., чим
порушив п. 6 ст. 11 та ч. 3 ст. 52 Закону
України «Про господарські товариства».

14.07.2000 року до відповідача1 надійшла
нотаріально посвідчена заява МКП
«Омега» та протокол №3 зборів
засновників відповідача1 від 11.07.2000
року про прийняття рішення про вихід
МКП «Омега» зі складу учасників
відповідача1.

Позивач зазначив, що в 2012 році йому
стало відомо, що 01.11.2000 року Виконавчим
комітетом Броварської міської ради
були зареєстровані зміни до п.п. 1.2., 1.4.
Статуту відповідача 1, згідно з якими
зазначено, що статутний фонд
встановлено в розмірі 91840 грн. і
учасниками товариства є ОСОБА_1 з
часткою 18368 грн., що складає 20% та ОСОБА_5
з часткою 73472 грн., що складає 80:
статутного капіталу.

Позивач стверджує, що відповідач1 не
подавав до органу державної реєстрації
реєстраційну картку про здійснення
державної реєстрації змін до Статуту,
що зареєстровано відповідачем2 за
реєстраційним № 713 01.11.2000 року, у зв'язку
з чим, просить визнати недійсними
відповідні зміни та запис про їх
державну реєстрацію.

Також, позивач зазначив, що
відповідача1 не надавав своєму
головному бухгалтеру ОСОБА_7 будь яких
довіреностей або доручення щодо
здійснення державної реєстрації
вказаних змін до Статуту, в тому числі
щодо заповнення реєстраційної картки,
яка одночасно є заявою про здійснення
державної реєстрації змін до
установчих документів, у зв'язку з чим,
вважає, що державна реєстрація змін до
Статуту відповідачем 2 була здійснена
незаконно.

Позивач також стверджує, що відповідач1
не надавав будь-яких повноважень
головному бухгалтеру ОСОБА_7 щодо
заповнення реєстраційної картки 18.10.2005
року і подачі для здійснення державної
реєстрації змін до Статуту
відповідача1 в новій редакції, що
зареєстровано 19.10.2005 року відповідачем2
за номером запису 1000040.

Також, в обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на проведену
відповідачем1 аудиторську перевірку
щодо з'ясування обставин внесення до
статутного фонду (капіталу) учасниками
свого вкладу, в ході якої було
встановлено, що внески учасником
відповідача1 ОСОБА_5 до статутного
фонду не підтверджено первинними
документами бухгалтерського обліку.

Позивач зазначає, що державну
реєстрацію змін до Статуту відповідача
від 01.11.2000 року було здійснено з
порушенням встановленого законом
порядку та без рішення Загальних
зборів учасників відповідача1. До
органу державної реєстрації не було
подано документи, що підтверджували
факт сплати учасниками свого вкладу.

Також, позивач зазначає, що на
Загальних зборах учасників
відповідача1 18.10.2005 року не
розглядалось питання про вихід зі
складу учасників МКП «Омега», питання з
приводу встановлення розміру
статутного капіталу, розміру внесків
кожного із учасників та порядок
внесення ними вказаних вкладів, а
розглядалось лише питання про внесення
змін до установчих документів у зв'язку
із зміною юридичної адреси і
затвердження Статуту відповідача в
новій редакції.

Рішення загальних зборів про зміну до
установчих документів у зв'язку з
виходом зі складу учасників
відповідача1 МКП «Омега» і
встановлення розміру статутного
капіталу з розміром часток кожного із
учасників та порядок внесення ними
вкладів не було прийнято і відповідно
орган державної реєстрації не надавав
реєстраційної картки і вказаних
установчих документів.

Позивач також стверджує, що
відповідачем1 не надавалось
повноважень головному бухгалтеру
ОСОБА_7 щодо подачі реєстраційної
картки до органу державної реєстрації
про підтвердження відомостей про
юридичну особу від 20.08.2004 року. Даний
факт підтверджує, що реєстраційна
картка від 19.10.2005 року заповнена
неповноважною особою і не давала право
реєстратору прийняти реєстраційну
картку разом з Статутом в новій
редакції і здійснити їх державну
реєстрацію.

У зв'язку з наведеними обставинами
позивач просить визнати недійсними:

- Зміни до Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
«Давид», зареєстровані Виконавчим
комітетом Броварської міської ради
01.11.2000 року за реєстраційним номером 713;

- Запис про державну реєстрацію
змін до Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Давид», що
зареєстровано Виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області 01.11.2000 року за реєстраційним
номером 713 до Реєстру суб'єктів
підприємницької діяльності;

- Підпункт 5.1 пункту 5 Статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Давид», що
зареєстровано Виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області 19.10.2005 року за номером запису
1000040 в частині статутного фонду,
що складає 91 840 грн. частки учасників в
якому становлять: ОСОБА_1 - 18 368 грн. або
20% і ОСОБА_5 - 73 472 грн. або 80%. Вклади
учасників можуть бути майно, майнові
права та грошові кошти.

В обґрунтування поважності причин
пропуску строку позовної давності
позивач зазначає, що дізнався про
наведені обставини в листопаді 2011 року,
після того, як ознайомився з
документами реєстраційної справи.

Третя особа у відзиві проти позову
заперечувала, стверджує, що викладені
позивачем в позові обставини не
відповідають дійсності, а позовні
вимоги є безпідставними та
необґрунтованими.

Крім того, відповідно до нової редакції
Статуту ТОВ фірма «Давид»
(зареєстрованої 12.03.2011 року), увесь
статутний капітал відповідача1
належить позивачу і вона є власником 100%
статутного капіталу Товариства.

Також, 07.02.2012 року здійснено державну
реєстрацію нової редакції Статуту ТОВ
фірма «Давид» виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області за реєстраційним №3000040,
що здійснена на підставі рішення
загальних зборів учасників ТОВ фірма
«Давид» та оформлене Протоколом №1 від
03.02.2012 року. Відповідно до пункту
четвертого Протоколу №1 Загальних
зборів учасників ТОВ фірма «Давид» від
03.02.2012 року зі згоди учасника із 100%
часткою статутного капіталу ОСОБА_1
статутний фонд було збільшено на 10 005
грн. і частка позивача на день слухання
справи дорівнює 182 297 грн. або 94,5%
статутного капіталу позивача (тобто
зменшилась на 5,5%).

За таких обставин, на день розгляду
спору у позивача відсутні будь-які
порушення прав та інтересів стосовно
участі у статутному капіталі та
управлінні відповідачем1, оскільки з
12.03.2011 року позивач є єдиним власником
та одноособовим вищим органом
управління Товариства.

Позивач намагається визнати
недійсними зміни до Статуту (від 2000
року) та частину Статуту (в редакції 2005
року), які є не чинними у зв'язку з
прийняттям позивачем наступних змін
до Статуту товариства в 2011 році.

Також, третя особа повідомила, що
бувший учасник відповідача1 померлий
ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_2, третьої особи)
був власником та учасником ТОВ фірма
«Давид» та володів часткою у
статутному фонді у розмірі 73472 грн., що
складало 80%, іншою часткою у статутному
фонді у розмірі 18 368 грн., що складало 20 %
володіла ОСОБА_1 (позивач).

ОСОБА_2, як дружина померлого учасника
ОСОБА_5, відповідно до Свідоцтва про
право власності від 01.03.2011 року та
Свідоцтва від 01.03.2011 року про право на
спадщину за законом, є власником
корпоративних прав у розмірі 66,6
відсотків від статутного фонду
(капіталу) ТОВ фірма «Давид»
(відповідача 1).

Третя особа повідомила суду, що ТОВ
фірма «Давид» в особі директора ОСОБА_1
зверталась до суду з вимогою про
визнання недійсними Свідоцтва від
01.03.2011року про право власності та
Свідоцтва від 01.03.2011року про право на
спадщину за законом, виданих державним
нотаріусом Броварської міської
державної нотаріальної контори
Київської області Журавською В.В. і
рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 30.01.2012 року,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 11.06.2012 року у цивільній справі №
2/1007/513/2012, що набрали законної сили, у
задоволені позову ТОВ фірми «Давид»
відмовлено.

Як вбачається з тексту рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 30.01.2012 року та
ухвали Апеляційного суду Київської
області від 11.06.2012 року у цивільній
справі №2/1007/513/2012, ТОВ фірма «Давид»
оспорювало факти і правовідносини щодо
внесення померлим учасником
товариства ОСОБА_5 вкладу до статутного
капіталу товариства.

Однак, в мотивувальній частині рішення
від 30.01.2012 року Броварського
міськрайонного суду Київської області
у цивільній справі № 2/1007/513/2012 судом
встановлено, що у 1999 році сформовано
основний капітал, коли до кола
засновників увійшла фірма «Омега»,
статутний капітал складав 100 000 грн. З
фірми «Омега» було знято основні
засоби на загальну суму 91 000 грн., які
перейшли до ТОВ «Фірма «ОСОБА_3». ОСОБА_5
вніс - 80%, а 20% внесла ОСОБА_1 Статутний
фонд ТОВ «Фірма «ОСОБА_3» було
сформовано. Належну до сплати частку в
статутний фонд ОСОБА_5 вніс повністю.
Станом на 2001 рік статутний фонд складав
85 800 грн. Після виходу фірми «Омега» був
перерозподіл часток.

Третя особа вважає, що факт формування
та сплати померлим ОСОБА_5 як учасником
внесків до статутного фонду (капіталу)
вже був предметом судового розгляду,
дані обставини та факти встановлені
рішенням суду, що набрало законної
сили.

Також, третя особа повідомила суду, що в
адміністративній справі №361/975/13-а ТОВ
фірма «Давид» оскаржувало проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів від 01.11.2000 року
за номером реєстрації 713. Ухвала від
25.06.2013 року у справі №361/975/13-а
Броварського міськрайонного суду
Київської області позовна заява була
залишена без розгляду, що підтримано
ухвалою від 27.08.2013 року Київського
Апеляційного адміністративного суду.

В адміністративній справі №2а-4607/12/1070
ТОВ фірма «Давид» просив суд
зобов'язати державного реєстратора
Виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області внести
зміни до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців стосовно даних про розмір
сплаченого статутного фонду ТОВ фірма
«Давид» станом на 01.11.2000 року.
Постановою від 23.10.2012 року Київського
окружного адміністративного суду у
адміністративній справі №2а-4607/12/1070 в
задоволенні позову було відмовлено.

У господарській справі №911/1877/13 ОСОБА_1
просила суд визнати недійсною угоду
про продовження діяльності Товариства
з обмеженою відповідальністю Фірма
«Давид», що засвідчена нотаріально
25.10.2000 року за реєстраційним номером 3864
і зареєстрована Виконавчим комітетом
Броварської міської ради 02.11.2000 року за
реєстраційним номером 713. Рішенням від
03.07.2013 року у справі №911/1877/13 в
задоволені позову відмовлено.

У господарській справі № 911/2575/13 ТОВ
фірма «Давид» просило суд визнати
такою, що суперечить законодавству
державну реєстрацію угоди про
продовження діяльності Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
«Давид» з датою реєстрації 01.11.2000 року.
Ухвалою від 29.07.2013 року у справі №911/2575/13
провадження припинено в порядку п.1 ч.І
ст.80 ГПК України.

Також, третя особа вважає, що визнання
відповідачем1 відзиву не може бути
прийняте судом у відповідності до ст. 22,
78 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки порушує
права третьої особи та суперечить
вимогам чинного законодавства.

Крім того, фізична особа ОСОБА_1, яка
виступає позивачем у даній справі,
одночасно є єдиним власником та
керівником відповідача 1, тобто
законним представником в розумінні ст.
62 Закону України «Про господарські
товариства» та ст. 65 Господарського
кодексу України. Таким чином, визнання
позову відповідачем 1 в особі ОСОБА_1
свідчить про вчинення дій у власних
інтересах як позивача у даній справі.

Відповідно до пункту третього ст.238
Цивільного кодексу України,
представник не може вчиняти юридично
значимі дії від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах.

Як передбачено ч. 6 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Згідно з ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

За наведених обставин, суд не приймає
визнання позову відповідачем.

Щодо посилань позивача на невнесення
ОСОБА_5 частки в статутний капітал в
повному обсязі, суд звертає увагу
позивача, що згідно з ч. 3 ст. 52 Закону
України «Про господарські товариства»
(в редакції, яка діяла у спірний період)
учасник зобов'язаний повністю внести
свій вклад не пізніше року після
реєстрації товариства. У разі
невиконання цього зобов'язання у
визначений строк учасник, якщо інше не
передбачено установчими документами,
сплачує за час прострочки 10 відсотків
річних з недовнесеної суми.

Таким чином, невнесення учасником у
визначений законом строк належної
частки до статутного фонду товариства
має наслідком сплату за час прострочки
10% річних від невнесеної суми.

Статутними документами відповідача 1
не передбачено наслідком невнесення
частки до статутного фонду виключення
учасника з товариства чи позбавлення
його права на участь в товаристві.

Навіть в разі невнесення ОСОБА_5 частки
до статутного капіталу, чим
порушувались права відповідача1, а не
позивача, яка була співучасником з
виділеною їй часткою, відповідачу 1 і
позивачу яка займала посаду директора
товариства, було відомо про
відповідний факт, що вбачається з
викладених у позові обставин і
товариство на підставі з ч. 3 ст. 52
Закону України «Про господарські
товариства» мало право звернутись за
стягненням 10 відсотків річних за увесь
час прострочки.

Позивач, як учасник товариства,
обґрунтовуючи свої вимоги фактом
невнесення іншим учасником частки до
статутного капіталу, намагається
нівелювати корпоративні права ОСОБА_5,
однак відповідні наслідки не
передбачені чинним законодавством.

Крім того, позивач фактично захищає
права відповідача1 та власні права, як
одноособового власника майна
відповідача1 станом на момент
звернення до суду, а не порушені
корпоративні права співзасновника
відповідача 1, які існували в період
спірних правовідносин.

Дослідивши наявні у справі документи,
пояснення представників сторін та
третьої особи, судом встановлено, що
внаслідок перерозподілу часток, що
відбулось в 2000 році після виходу МКП
«Омега», засновниками залишились
ОСОБА_1 і ОСОБА_5, які в змінах до Статуту
від 01.11.2000 року фактично погодили
перерозподіл часток та майна
товариства в межах сформованого
статутного фонду 91840 грн. з врахуванням
частки МКП «Омега» в сумі 86840 грн.,
ОСОБА_1 - 1850 грн. та ОСОБА_5 - 3150 грн. (86840
грн.+ 1850 грн.+ 3150 грн.= 91840 грн.).

Після виходу МКП «Омега» частка ОСОБА_1
стала 18368 грн. - 20%, решта суми 73472 грн.
була перерозподілена на ОСОБА_5, що
складало 80% статутного капіталу (91840
грн.-18368грн.=73472 грн.). Відповідна
домовленість про перерозподіл часток
засвідчена обома учасниками
товариства шляхом проставлення своїх
підписів на відповідних змінах до
Статуту від 01.11.2000 року. Крім того,
відповідні обставини про перерозподіл
часток також встановлені в
мотивувальній частині рішення від
30.01.2012 року Броварського
міськрайонного суду Київської області
у цивільній справі № 2/1007/513/2012.

Суд не приймає посилання позивача на
аудиторський звіт про відсутність
факту сплати ОСОБА_5 частки до
статутного фонду товариства, оскільки
такий звіт виготовлено на замовлення
відповідача 1 і відповіді порушення
стосуються саме його прав, а не прав
одного з учасників товариства. Крім
того, відповідна сума статутного
капіталу, яка належить ОСОБА_5 виникла
внаслідок перерозподілу часток за
домовленістю між співзасновниками.
Аналогічним чином виникла і сума
частки в статутному капіталі ОСОБА_1
Відповідні зміни до Статуту від 01.11.2000
року не містять посилання саме на
сплату коштів учасниками, а лише
відображають розміри часток, які
належать учасникам.

Крім того, про належність ОСОБА_5 частки
в розмірі 3150 грн., про несплату якої
також зазначає позивач, свідчать зміни
до Статуту від 13.01.1997 року та 16.08.1999 року,
які не оскаржують позивачем і з якими
позивач була обізнаною.

Суд також не приймає посилання
позивача на відсутність рішення Зборів
засновників про внесення змін до
Статут від 01.11.2000 року, оскільки угода
засновників про перерозподіл часток
відображена в самих змінах до Статуту,
які підписані обома учасниками, в тому
числі і позивачем. Відсутність
протоколу загальних зборів є
процедурним порушенням, яке не
спростовує відповідної домовленості
всіх учасників товариства, засвідченої
їх підписами.

Крім того, як передбачала редакція
Статуту відповідача 1, чинна на момент
внесення змін від 01.11.2000 року, найвищим
органом управління є Збори
засновників, які складаються з
засновників або їх представників (п.
8.1.). Також, п. 8.8. Статуту було
передбачено, що Збори засновників
фірми, як правило, вирішують питання на
своїх засіданнях. В окремих випадках,
за пропозицією голови допускається
прийняття рішень опитуванням.

Відповідна редакція Статуту не
передбачала обов'язкового проведення
засідання Зборів засновників і
складення за його наслідками
протоколу.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
визнання недійсними змін до Статуту
від 01.11.2000 року з підстав відсутності
протоколу про проведення Зборів
засновників, оскільки такі зміни
внесені за погодженням всіх учасників
товариства, що оформлено відповідним
документом, підписаним обома
учасниками.

Підпункт 5.1 пункту 5 Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю фірма
«Давид», що зареєстровано Виконавчим
комітетом Броварської міської ради
Київської області 19.10.2005 року за
номером запису 1000040 в частині
статутного фонду, що складає 91 840 грн.
частки учасників в якому становлять:
ОСОБА_1 - 18 368 грн. або 20% і ОСОБА_5 - 73 472
грн. або 80%, відображає зміст
відповідного п.1.4. Статуту в редакції
змін від 01.11.2000 року, таким чином не
суперечить установчим документам
відповідача 1. Крім того, не порушує
прав позивача, як співзасновника
товариства.

Відтак, вимога позивача про визнання
недійсним запису про державну
реєстрацію змін до Статуту від 01.11.2000
року з підстав недійсності таких змін
до Статуту не підлягає задоволенню.

Крім того, як вбачається зі змісту
позовних вимог, підстави вимоги про
визнання недійсним запису про державну
реєстрацію змін до Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю фірма
«Давид», що зареєстровано Виконавчим
комітетом Броварської міської ради
01.11.2000 року за реєстраційним номером 713
до Реєстру суб'єктів підприємницької
діяльності, обґрунтовані незаконністю
дій відповідача 2 при здійсненні
державної реєстрації та порушенням ним
порядку проведення державної
реєстрації, що має ознаки
публічно-правового спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам не підвідомчі
спори, зокрема, які виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України,
господарським судам підвідомчі справи,
що виникають з корпоративних відносин
у спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Однак, вимога про визнання недійсним
запису про державну реєстрацію
заявлена позивачем як фізичною особою
(учасником товариства) до державного
реєстратора, а не до товариства, тобто
не має ознак корпоративного спору.

До суб'єктного складу учасників
процесу у відповідній частині спору
входить суб'єкт владних повноважень -
Виконавчий комітет Броварської
міської ради Київської області і його
дії щодо державної реєстрації змін до
Статуту відповідача 1, які були
здійснені ним як органом місцевого
самоврядування при здійсненні
покладених на нього владних
управлінських функцій на підставі
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Таким чином, спір у відповідній частині
не підлягає вирішенню в господарських
судах України відповідно до ст. 1, п. 1, 4
ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України, і за своєю правовою
природою даний спір має ознаки
публічно-правового.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Таким чином, вимога позивача про
визнання недійсним запису про державну
реєстрацію змін до Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю фірма
«Давид», що зареєстровано Виконавчим
комітетом Броварської міської ради
01.11.2000 року за реєстраційним номером 713
до Реєстру суб'єктів підприємницької
діяльності, що пов'язана з
незаконністю дій відповідача 2 при
здійсненні державної реєстрації та
порушенням ним порядку проведення
державної реєстрації, не підлягає
розгляду в господарському суді і
провадження у справі у відповідній
частині підлягає припиненню на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Суд не вбачає підстав для задоволення
клопотання позивача про призначення у
справі почеркознавчої експертизи в
межах позовних вимог, оскільки
реєстраційна картка 01.11.2000 року
заповнена ОСОБА_7, що підтверджується
матеріалами справи і не заперечується.
Реєстраційна картка 18.10.2005 року також
заповнена ОСОБА_7 і її підпис не
викликає сумнівів.

Підписи ОСОБА_1 на документах, які
безпосередньо стосуються спору, а саме
на змінах до Статуту від 01.11.2000 року, не
заперечуються позивачем і візуально не
відрізняються від підписів ОСОБА_1 на
інших документах, які достеменно
належать ОСОБА_1 (документів належність
підписів на яких ОСОБА_1 не ставиться
під сумнів). Підписи на реєстраційних
картках від 17.08.2004 року, довіреностях та
інших документа, наведених в
клопотанні позивача, безпосередньо не
впливають на результат вирішення спору
в межах позовних вимог, які підлягають
розгляду господарським судом.

Позивач - ОСОБА_1 обґрунтовує позовні
вимоги виключно обставинами
господарської діяльності відповідача
1, з якими вона обізнана в силу свого
службового становища (перебування на
посаді директора товариства) і не
наводить обставин, які свідчать про
порушення саме її корпоративних прав
як учасника товариства у спірний
період.

Також третьою особою подано заяву про
застосування строку позовної давності,
крім того, на її думку, клопотання
позивача про поважність причин
пропуску позовної даності є
безпідставним та необґрунтованим.

Третя особа стверджує про обізнаність
позивача зі спірними змінами в Статуті
відповідача1 та їх державною
реєстрацією. Про факт несплати ОСОБА_5
внеску до статутного капіталу
товариства, на який позивач
посилається в обґрунтування позовних
вимог, свідчать наведені в позові
обставини щодо домовленостей між
ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
директором ТОВ фірма «Давид» з 1997 року
і в якості одноособового органу
управління відповідача1 вчиняла ряд
дій щодо державної реєстрації
установчих документів та змін до них
ТОВ фірма «Давид». Згідно з ч. 7 ст. 19
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» (в редакції, яка
діяла з 15.05.2003 року) юридична особа
щорічно, починаючи з наступного року з
дати її державної реєстрації, протягом
одного місяця зобов'язана подати
(надіслати рекомендованим листом)
державному реєстратору реєстраційну
картку встановленого зразка про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Таким чином, ОСОБА_1, виконуючи
повноваження керівника відповідача 1
на виконання вищезазначеної вимоги
закону, мала щорічно подавати
державному реєстратору реєстраційну
картку встановленого зразка про
підтвердження відомостей про юридичну
особу і в ході виконання своїх
службових обов'язків могла і повинна
була знати про зміст установчих
документів товариства та мала доступ
до реєстраційних даних товариства.
Крім того, дані державної реєстрації є
відкритими і директор товариства могла
і повинна бути з ними обізнаною.

Пунктом 1.5 Постанови №10 від 29.05.2013 року
Пленуму Вищого Господарського Суду
України «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
(передбачено, що за змістом пункту 6
Прикінцевих і перехідних положень ЦК
України правила цього Кодексу щодо
позовної давності стосуються тільки
тих позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений попереднім
законодавством, не сплив до 1 січня 2004
року. Якщо ж строк позовної давності
закінчився до зазначеної дати, то до
відповідних відносин застосовується
правила про позовну давність,
передбачені Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року.

Оскільки, строк позовної давності на
звернення до суду з вимогою про
визнання недійсним зміни до Статуту
від 01.11.2000 року та їх державної
реєстрації сплив 01.11.2003 року, то до
відповідних відносин застосовуються
правила про позовну давність,
передбачені Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року.

Відповідно до положень статті 71
Цивільного кодексу УРСР (1963 року)
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Згідно до статті 76 Цивільного кодексу
УРСР (1963 року) перебіг строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов. Право на позов виникає з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення свого
права.

Стаття 80 Цивільного кодексу УРСР (1963
року) встановлює, що закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в
позові.

Відповідно до пунктів шостого та
сьомого Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
(2003 року) правила Цивільного кодексу
України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

До позовів, право на пред'явлення якого
виникло до 1 січня 2004 року,
застосовується позовна давність,
встановлена для відповідних позовів
законодавством, що діяло раніше.

Оскільки, строк позовної давності на
звернення до суду з вимогами про
визнання недійсним п. 5.1. частини
Статуту від 19.10.2005 року сплив 19.10.2008
року, то до відповідних відносин
застосовується правила про позовну
давність, передбачені Цивільним
кодексом України (2003 року).

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного
кодексу України (2003 року), позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного
кодексу України (2003 року), сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для його задоволення, оскільки
позивачем не доведено факту порушення
його корпоративних прав, які існували
у спірний період.

Крім того, за встановлених обставин,
суд не вбачає підстав для відновлення
пропущеного строку давності, оскільки
позивач - ОСОБА_1 в силу свого
службового становища в товаристві
(перебування на посаді директора) могла
і повинна була знати про зміст
установчих документів товариства.

Таким чином, позовні вимоги не
підлягають задоволенню також у зв'язку
з пропуском позивачем строку позовної
давності на звернення до суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

З огляду на встановлені судом
обставини та норми чинного
законодавства, позовні вимоги
задоволенню не підлягають. В частині
вимоги позивача про визнання недійсним
запису про державну реєстрацію змін до
Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Давид», що
зареєстровано Виконавчим комітетом
Броварської міської ради 01.11.2000 року за
реєстраційним номером 713 до Реєстру
суб'єктів підприємницької діяльності,
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, п. 1 ч. 1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні вимоги про
визнання недійсними змін до Статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Давид»,
зареєстровані Виконавчим комітетом
Броварської міської ради 01.11.2000 року за
реєстраційним номером 713.

2. Відмовити в задоволенні вимоги про
визнання недійсним підпункту 5.1 пункту
5 Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Давид», що
зареєстровано Виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області 19.10.2005 року за номером запису
1000040 в частині статутного фонду,
що складає 91 840 грн. частки учасників в
якому становлять: ОСОБА_1 - 18 368 грн. або
20% і ОСОБА_5 - 73 472 грн. або 80%. Вклади
учасників можуть бути майно, майнові
права та грошові кошти.

3. В частині вимоги про визнання
недійсним запису про державну
реєстрацію змін до Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю фірма
«Давид», що зареєстровано Виконавчим
комітетом Броварської міської ради
01.11.2000 року за реєстраційним номером 713
до Реєстру суб'єктів підприємницької
діяльності, що пов'язана з незаконністю
дій відповідача 2 при здійсненні
державної реєстрації та порушенням ним
порядку проведення державної
реєстрації, провадження у справі
припинити.

Суддя
Кошик А.Ю.