РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/17228/13 11.10.13

за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, м. Київ

до Колективного підприємства «Міжгалузеве виробничо-комерційне підприємство «Україна», м. Київ

про стягнення 2954,56 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

при секретарі судового засідання Яковлевій К.А.

представники:

від позивача - Решетниченко О.С. (дов № 64-3389 від 14.05.2013 р.);

від відповідача - Гречченко Г.В. . (генеральний директор);

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі-позивач) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Колективного підприємства «Міжгалузеве виробничо-комерційне підприємство «Україна» (далі-відповідач) про стягнення 2954,56 грн. заборгованості за фактично спожиті комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не в повному розмірі сплачена вартість фактично отриманих послуг: холодне водопостачання, гаряче водопостачання, підігрів холодної води, опалення та відшкодування витрат на утримання внутрішньо будинкових мереж, в розмірі 2954,56 грн., наданих позивачем у приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 27/2.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись відсутність договірних правовідносин та просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

В судовому засіданні 05.02.2013 року представник позивача підтримав позов .

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та підтримав клопотання про застосування строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги в розмірі 2954,56 грн. При цьому як на підставу подання позову позивач посилається на фактичне користування відповідачем приміщенням, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 27/2.

З матеріалів справи вбачається, що предметом діяльності Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, згідно з п.3.2.2. Статуту є, серед іншого, забезпечення на підставі укладених договорів між споживачами, виробниками та виконавцями послуг, з транспортування холодної, гарячої води, стоків та теплової енергії на опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах та збір платежів від споживачів зазначених послуг на користь виконавців послуг згідно з договорами.

Відповідач користувався приміщенням, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 27/2.

Позивач, на підставі договорів з постачальними організаціями (договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 690506 від 01.11.2000 р.) приєднав до своєї мережі відповідача, як субабонента, та з грудня 2001 року надавав відповідачу послуги: опалення та відшкодування витрат внутрішнобудинкових мереж, а відповідач фактично споживав послуги.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст.175 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20 травня 1999р. № 686-ХІУ, суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

В силу ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Статтею 257 Цивільного Кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 зазначеного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У позовній заяві позивач не просить відновити строк позовної давності та не наводить поважних причин пропущення строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача також не просив суд відновити строк позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, оскільки, як на підставу подання позову позивач посилається на несплату заборгованості за фактично надані у період з грудня 2001 року послуги у приміщення, розташоване в м. Києві по вул. Червоноткацька, 27/2, відповідачем до прийняття рішення у справі заявлено клопотання про застосування строку позовної даності до спірних правовідносин, що, відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, є підставою для відмови у позові, позивачем при розгляді справи не заявлено клопотання про поновлення строку та не наведено об'єктивних обставин його пропуску, позов про стягнення заборгованості в розмірі 2954,56 грн. за фактично надані комунальні послуги задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складене 22.10.2013 р.

Суддя Л.М. Шкурдова