ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р.Справа № 922/4742/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Яровому А.С.

розглянувши справу

за позовом Харківського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, м. Харків в інтересах
держави в особі Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Харківська контора
матеріально-технічного забезпечення",
м. Харків до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Харків про стягнення 14 600, 44 грн. за
участю представників:

прокурора - не з'явився

позивача - Вітер М.О., довіреність
№01/01-2013/1 від 05.12.2013 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Харківський прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері,
м. Харків в інтересах держави
в особі Державного підприємства
Міністерства оборони України
"Харківська контора
матеріально-технічного забезпечення"
(позивач) звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (відповідача) на користь
позивача заборгованості в розмірі 14
600,44 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором №73 від 01.05.2011 р., укладеним
між позивачем та відповідачем.

Прокурор про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив.

Представник позивача у судовому
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просить суд позов задовольнити.
Через канцелярію суду подав клопотання
(вх.№47843 від 19.12.2013 р.) про долучення до
матеріалів справи витребуваних судом
доказів надсилання на адресу
відповідача рахунків-фактур та актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг).
Надані документи долучено судом до
матеріалів справи.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судові
засідання, призначені на 27.11.2013 р., 09.12.2013
р. та 19.12.2013 р., свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
документів до суду не подав.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, всебічно та повно
дослідивши надані позивачем докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.05.2011 р. між позивачем (виконавець) та
відповідачем (замовник) був укладений
договір № 73 (далі - договір).

За умовами пунктів 2.1.1.- 2.1.4. договору
позивач зобов'язався забезпечити з
моменту підписання договору прийняття
на тимчасове зберігання товарів
відповідача; прийняти всі заходи,
передбачені договором, необхідні для
забезпечення зберігання товару у
відповідності до вимог Наказу МО №260 1979
року "Посібники з обліку техніки і
інших товарно-матеріальних цінностей у
Збройних силах"; повернути прийнятий на
зберігання товар на першу вимогу
відповідача (за умови повного
відшкодування за зберігання);
зберігати товарно-матеріальні
цінності на складських площах і в
місцях зберігання дозволених до
експлуатації державними органами
протипожежного нагляду і СЕС.

Відповідно до п.2.2.1.-2.2.4. договору
відповідач зобов'язався заздалегідь
погоджувати з позивачем номенклатуру і
кількість передбачуваної до
постачання на зберігання продукції;
зберігати на території позивача
номенклатуру і кількість поставленої
на зберігання продукції; зберігати на
території позивача товари, дозволені
для споживання на території України
українським законодавством, що
відповідають вимогам
санітарно-гігієнічним правилам
(нормативним документам); здійснювати
щомісячно, але не пізніше 5-го числа
місяця, в якому надаються послуги
зберігання, попередню оплату у розмірі
планованої або заявленої відповідачем
площі, необхідної для зберігання
товару; направляти свого представника
до 29-30 числа кожного місяця в
бухгалтерію позивача для отримання
рахунків за фактично надані послуги;
здійснювати кінцевий розрахунок на
протязі 3-х банківських днів з моменту
отримання рахунку; відшкодовувати
позивачеві додаткові витрати по
зберіганню товару, непередбачених цим
договором і врегульованими
додатковими угодами до цього договору.

Пунктом 3.1. договору сторони
передбачили, що за надані послуги
зберігання відповідач сплачує
позивачеві вартість фактично займаної
площі згідно прийнятих розцінок.

Судом встановлено, що між сторонами
була підписана додаткова угода до
договору (а.с. 12), за умовами якої було
визначено розрахунок вартості за 1 кв.м
займаної площі за місяць.

Зі змісту укладеного сторонами
договору, вбачається, що цей договір за
своєю суттю та правовою природою є
договором зберігання, поняття та
особливості якого регламентовано
главою 66 Цивільного кодексу України
(ст.ст. 936-978).

Відповідно до ст. 936 ЦК України за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.
Договором зберігання, в якому
зберігачем є особа, що здійснює
зберігання на засадах підприємницької
діяльності (професійний зберігач), може
бути встановлений обов'язок зберігача
зберігати річ, яка буде передана
зберігачеві в майбутньому.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
відповідач передав, а позивач прийняв
на тимчасове зберігання товар, а саме:
верстат швейний ПАССАП 600 у кількості 11
шт., мопед "Ямаха" у кількості
11 шт., телевізор "Березка" у кількості 11
шт., упаковку для електропічки у
кількості 1000 шт., офісні меблі в
асортименті і стелю підвісну "Армстрой"
у кількості 100 шт., про що
свідчить накладна від 23.03.2011 р.,
підписана відповідачем та
уповноваженим представником позивача
(а.с. 13).

Судом встановлено, що даний договір
припинив свою дію з
31.12.2011 р. (п. 5.1. договору). Будь-які докази
пролонгації сторонами дії даного
договору в матеріалах справи відсутні.

Вдповідно до статті 948 ЦК України
поклажодавець зобов'язаний забрати річ
від зберігача після закінчення строку
зберігання. Зберігач зобов'язаний
повернути поклажодавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості (ст. 949 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 946 ЦК України
якщо поклажодавець після закінчення
строку договору зберігання не забрав
річ, він зобов'язаний внести плату за
весь фактичний час її зберігання.

У зв'язку з тим, що відповідач після
припинення дії договору товар у
позивача не забрав, позивач
продовжував надавати відповідачу
послуги зі зберігання товару в період з
травня 2012 р. по жовтень 2013 р., про що
склав та надіслав останньому
відповідні акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) та рахунки-фактури на
оплату на загальну суму 14 806,34 грн., а
саме: рахунок-фактуру №ОY-000346 від 23.05.2012
р. на суму 755,57 грн. та акт №ОY-000346 від
31.05.2012 р. здачі-прийняття робіт (надання
послуг) на суму 755,57 грн.,
рахунок-фактуру №ОY-000430 від 26.06.2012 р. на
суму 755,57 грн. та акт №ОY-000430 від 30.06.2012 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 755,57 грн., рахунок-фактуру
№ОY-000506 від 26.07.2012 р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-000506 від 31.07.2012 р. здачі-прийняття
робіт (надання послуг) на суму 830,95 грн.,
рахунок-фактуру №ОY-0000578 від 27.08.2012р. на
суму 830,95 грн. та акт №ОY-0000578 від 31.08.2012 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000664 від 29.09.2012р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000664 від 30.09.2012 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000736 від 29.10.2012р. на суму 830,00 грн. та
акт №ОY-0000736 від 31.10.2012 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,00 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000798 від 29.11.2012р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000798 від 30.11.2012 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000578 від 26.12.2012р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000856 від 31.12.2012 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000069 від 28.01.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000069 від 31.01.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000112 від 26.02.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000112 від 28.02.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000170 від 25.03.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000170 від 31.03.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000226 від 25.04.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000226 від 30.04.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000277 від 24.05.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000277 від 24.05.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000341 від 26.06.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000341 від 26.06.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000391 від 23.07.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000391 від 31.08.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000472 від 31.08.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000472 від 31.08.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000532 від 30.09.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000532 від 30.09.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., рахунок-фактуру
№ОY-0000588 від 28.10.2013р. на суму 830,95 грн. та
акт №ОY-0000588 від 31.10.2013 р.
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 830,95 грн., всього: 14 806,34 грн. (а.с.
14-31).

Відповідно до п.3.3. договору кінцевий
розрахунок здійснюється на підставі
виставлених рахунків з видачею актів
виконаних робіт.

Зі змісту вищезазначених рахунків та
актів надання послуг суд встановив, що
вони підписані лише з боку позивача.
Разом з тим, позивач надав до
матеріалів справи докази надсилання на
адресу відповідача даних актів та
рахунків на оплату (а.с. 7, 8, 75, 76).

Отже, рахунки на оплату та акти надання
послуг за умовами даного договору є
документами, які належним чином
засвідчують факт надання позивачем
відповідачу послуг зі зберігання.

Враховуючи вищевикладені обставити і
оцінивши надані позивачем докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що матеріалами справи підтверджено, а
відповідачем не спростовано факт
надання позивачем послуг за договором
зберігання в період з травня 2012 р. по
жовтень 2013 р. При цьому відсутність
підписаних двосторонніх актів надання
послуг не є перешкодою для захисту
суб'єктивного матеріального права
позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Підсумовуючи вищевикладені обставини
і враховуючи той факт, що відповідач не
скористався своїми процесуальними
правами і надав суду жодного доказу на
підтвердження того факту, що він забрав
товар після закінчення строку дії
договору, суд вважає, що відповідач
повинен оплатити весь фактичний час
зберігання товару у відповідності до
приписів ч. 3 ст. 946 ЦК України.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача перед позивачем існує
заборгованість за фактичне зберігання
товару за період з травня 2012 р. по
жовтень 2013 р. в розмірі 14 806,34 грн.

При цьому позивач у позові та у
судовому засіданні просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість в розмірі 14
600,44 грн. Не виходячи за межі позовних
вимог, суд розглядає позовну вимогу про
стягнення боргу у визначеному
позивачем розмірі, тобто в розмірі 4
600,44 грн.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини і той
факт, що суму заборгованості
відповідачем не спростовано та не
погашено, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги позивача про стягнення
14 600,44 грн. заборгованості є
правомірними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір в розмірі 1 720,50
грн. на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 936, 946, 948 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Харківська контора
матеріально-технічного забезпечення"
(61064, м. Харків, вул. Цементна, 3, , п/р 7218 в філії ВАТ
"Укрексімбанк" у м. Харків, МФО 351618)
заборгованість в розмірі 14 600,44 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь державного бюджету
України (61166, м. Харкова, вул. Бакуліна, 18,
одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі, ,
п/р 3003, банк одержувача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Харківській області,
МФО 851011, код бюджетної класифікації
22030001) 1 720,50 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.12.2013 р.

Суддя Макаренко О.В.