ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" серпня 2013 р.
Справа № 8/145-12

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС"

до першого відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю „ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"

та другого відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА
ЛАН"

про стягнення фінансових санкцій

Суддя Горбасенко
П.В.

За участю представників:

від позивача Грищенко О.М. (дов. від
25.03.2013р.);

від першого відповідача не з'явилися;

від другого відповідача не з'явилися.

Обставини
справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" (далі - позивач) звернулося
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПК Трейдсервісгруп"
(далі - перший позивач) та Товариства з
обмеженою відповідальністю
„АГРОФІРМА ЛАН" (далі - другий
відповідач) про солідарне стягнення з
відповідачів 756,02грн. 3 % річних,
стягнення з другого відповідача 158
476,07грн. курсової різниці, 5 992,51грн. пені,
47 548,48грн. штрафу, 2 964,49грн.
інфляційних втрат. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідачів 18
000грн. витрат на послуги адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачами
своїх зобов'язань за договором
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ від
12.03.2008р. та договором поруки № 21-08-2012-15
від 21.08.2012р.

Рішенням господарського суду
Київської області від 21.01.2013р.,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2013р., у
справі № 8/145-12 позов задоволено
повністю; стягнуто солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю „АГРОФІРМА ЛАН" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" заборгованість згідно
угоди про заміну кредитора в
зобов'язанні від 02.07.2012р. № 32/07-12 за
договором купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від
12.03.2008р. № 59.03.2008/БФ у вигляді 3% річних у
розмірі 756, 02грн. та господарські
витрати у вигляді оплати адвокатських
послуг у розмірі 18 000,00грн. і судового
збору у сумі 4 320,00грн.; стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АГРОФІРМА ЛАН" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" заборгованість згідно
угоди про заміну кредитора в
зобов'язанні від 02.07.2012р. № 32/07-12 за
договором купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу від
12.03.2008р. № 59.03.2008/БФ у вигляді курсової
різниці у розмірі 158 476,07грн., пені у
розмірі 5 992,51грн., штрафу у розмірі 15 % у
сумі 47 548,48грн., інфляційних витрат у
розмірі 2 964,49грн.

23.05.2013р., на виконання рішення
господарського суду Київської області
від 21.01.2013р. у справі № 8/145-12, видано
накази.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.07.2013р. рішення
господарського суду Київської області
від 21.01.2013р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.05.2013р. скасовано, справу передано на
новий розгляд до господарського суду
першої інстанції.

На підставі автоматизованого
розподілу справ від 29.07.2013р. справу №
8/145-12 передано для розгляду судді
Горбасенку П.В.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.07.2013р. (з урахуванням
ухвали про виправлення описки від
02.08.2013р.) справу № 8/145-12 прийнято до
свого провадження, розгляд справи
призначено на 09.08.2013р.

07.08.2013р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача надійшла заява
про відмову від частини позовних вимог
(вх. № 16892 від 07.08.2013р.), згідно якої
останній, в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, відмовився від позовних вимог
про стягнення 158 476,07грн. курсової
різниці, 756,02грн. 3 % річних та 2 964,49грн.
інфляційних втрат, яка прийнята судом.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі змінити підставу або предмет
позову, збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 78 ГПК
України відмова позивача від позову,
визнання позову відповідачем і умови
мирової угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами. До прийняття відмови
позивача від позову або до
затвердження мирової угоди сторін
господарський суд роз'яснює сторонам
наслідки відповідних процесуальних
дій, перевіряє, чи є повноваження на
вчинення цих дій у представників
сторін. Про прийняття відмови позивача
від позову або про затвердження
мирової угоди сторін господарський суд
виносить ухвалу, якою одночасно
припиняє провадження у справі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
позивач відмовився від позову і
відмову прийнято господарським судом.

Згідно абзаців першого та другого п. 4.6.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011р. у випадку відмови позивача
від позову (пункт 4 частини першої
статті 80 ГПК) господарському суду слід
керуватись частиною шостою статті 22
ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить
ця відмова законодавству та чи не
порушує вона інтереси інших осіб. Якщо
у справі заявлено кілька позовних
вимог і позивач відмовився від
деяких з них, провадження у справі на
підставі пункту 4 частини першої
статті 80 ГПК припиняється у частині
тих вимог, від яких було заявлено
відмову (за умови, що судом не буде
застосовано припис частини шостої
статті 22 ГПК щодо неприйняття відмови
від позовних вимог), а розгляд решти
позовних вимог здійснюється в
загальному порядку

Господарський суд, розглянувши заяву
позивача про відмову від частини
позовних вимог встановив, що вона
підписана директором позивача - Швецем
Вадимом Одександровичем; не суперечить
вимогам чинного законодавства та не
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси, приймає відмову від
позовних вимог про стягнення 158
476,07грн. курсової різниці, 756,02грн. 3 %
річних та 2 964,49грн. інфляційних втрат
та на підставі пункту 4 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України припиняє провадження в
цій частині позовних вимог.

У судовому засіданні 09.08.2013р.
представник позивача підтримав позов
повністю з урахуванням заяви про
відмову від частини позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання 09.08.2013р.
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідачів в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами відповідно
до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності представників
відповідачів.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.03.2008р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Тридента Агро"
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „АГРОФІРМА ЛАН"
(Покупець) укладено договір
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ.

Відповідно до п. 1.1. договору договір
визначає умови купівлі-продажу засобів
захисту рослин на умовах відстрочення
платежу.

Пунктом 2.1. договору визначено, що
асортимент товару, його кількість, ціна
визначаються у додатках та/або
накладних документах відпуску товару,
що є невід'ємною частиною цього
договору.

Згідно п. 3.2. договору, товар вважається
переданим Покупцю з моменту підписання
видаткових накладних.

Договором у п.п. 5.1., 5.3. визначено, що
покупець здійснює оплату товару за
ціною, вказаною в додатках та/або
накладних документах даного договору,
що є невід'ємною частиною цього
договору. Оплата товару проводиться
наступним чином: 20% від загальної
вартості товару оплачується Покупцем
протягом трьох днів з моменту
підписання даного договору; 80 % від
вартості товару оплачується покупцем в
строк до 25.11.2008 року.

Відповідно до п. 6.1. договору, покупець
зобов'язаний прийняти товар на умовах,
визначених договором; провести оплату
за товар в строк і на умовах, вказаних в
ст. 5 цього договору.

Згідно п.п. 8.2., 8.3. договору, за
прострочення виконання зобов'язання
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь Продавця пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожен
день прострочення. Сторони, відповідно
до ст. 259 ЦК України, домовились про те,
що строк позовної давності щодо
стягнення штрафних санкцій
збільшується до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за даним
договором. Крім цього, сторони,
відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
домовились про те, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за даним
договором, здійснюється без обмеження
строку.

Пунктом 8.4. договору передбачено, що за
несплату або несвоєчасну оплату
товару, Покупець сплачує штраф в
розмірі 15 % від вартості неоплаченого
товару та інші штрафні санкції у
відповідності до чинного
законодавства України.

Договором у п. 10.2. визначено, що всі
додатки до цього договору є його
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 11.1. договору, договір
діє з моменту його підписання обома
сторонами до повного виконання
сторонами обов'язків по договору.

Судом встановлено, що сторони договору
у додатках № 1 від 12.03.2008 року, №2 від
14.04.2008 року, № 3 від 12.06.2008 року, № 4 від
10.07.2008 року, № 5 від 01.09.2008 року, № 6 від
26.09.2008 року, № 7 від 26.09.2008 року, № 8 від
13.10.2008 року, № 9 від 14.11.2008 року, № 10 від
21.11.2008 року до договору, визначили курс
долара США на день підписання Договору
у розмірі 5,05 грн./дол. США, та
передбачили, що в тому випадку, якщо
курс долара США на день оплати вище, ніж
курс долара США на день підписання
договору сторони, для визначення суми,
яка підлягає оплаті, використовують
наступну формулу: S=(A1/A2)*B, де S - ціна на
момент проплати; B - ціна на момент
підписання; A2 - курс (НБУ) долара США до
гривні на день підписання договору; A1 -
курс (НБУ) долара США до гривні на день
перерахування грошей.

Суд встановив, що в період з 22.03.2008 року
по 21.11.2008 року позивач на виконання умов
договору купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ
від 12.03.2008р., передав, а другий
відповідач прийняв товар на загальну
суму 352 596,88грн. згідно видаткових
накладних від 22.03.2008 року за № РН-БК00083
на суму 97 832грн., від 25.03.2008 року за №
РН-БК00085 на суму 18 450грн., від 14.04.2008 року
за № РН-БК00164 на суму 22 528грн., від 06.05.2008
року за № РН-БК00254 на суму 13 862,88грн.,
від 27.05.2008 року за № РН-БК00319 на суму 59
922грн., від 09.06.2008 року за № РН-БК00359 на
суму 4 935грн., від 12.06.2008 року за №
РН-БК00367 на суму 5 320грн., від 10.07.2008 року
за № РН-БК00402 на суму 36 900грн., від 02.09.2008
року за № РН-БК00441 на суму 63 000грн., від
26.09.2008 року за № РН-БК00465 на суму 10 080грн.,
від 26.09.2008 року за № РН-БК00464 на суму 9
840грн., від 13.10.2008 року за № РН-БК00482 на
суму 4 320грн., від 14.11.2008 року за №
РН-БК00500 на суму 1 860грн., від 21.11.2008 року
за № РН-БК00504 на суму 3 720грн., які
підписані Товариством з обмеженою
відповідальністю „Тридента Агро" та
другим відповідачем, на виконання
вимог п.п. 2.1., 3.2. договору без будь-яких
заперечень з приводу строків, обсягу,
вартості та якості поставленого товару
з метою засвідчення факту прийняття
другим відповідачем поставленого
товару у кількості, асортименті та
вартості, визначених в даних
видаткових накладних, копії яких
знаходяться в матеріалах справи. Тобто,
підписані другим відповідачем вказані
видаткові накладні без будь-якого
зазначення другим відповідачем про
наявність неякісного товару або
незгоди з вартістю та обсягом
поставленого позивачем товару
свідчать про належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
договором.

Судом встановлено, що другий
відповідач, порушивши строки оплати
товару, встановлені п. 5.3. договору,
здійснив оплату: 28.11.2008 року у сумі 10
000грн., 09.12.2008 року у сумі 10 000грн., 10.12.2008
року у сумі 90 000грн., 12.12.2008 року у сумі
47 700грн., 23.12.2008 року у сумі 50 000грн.,
29.12.2008 року у сумі 50 000грн., 22.01.2009 року у
сумі 15 000грн., 02.02.2009 року у сумі 16 000грн.,
03.02.2009 року у сумі 4 000грн., 10.02.2009 року у
сумі 23 789,88грн., таким чином погасивши
заборгованість за товар у повному
обсязі лише 10.02.2009 року.

24.01.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Тридента Агро"
(Первісний кредитор) та Фізичною
особою-підприємцем Грищенком
Олександром Миколайовичем (Новий
кредитор) укладено угоду про заміну
кредитора у зобов'язанні № 16-ТА, згідно
якої сторони дійшли згоди, що первісний
кредитор відступає новому кредитору
право вимоги виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма „ЛАН" зобов'язання,
набутого первісним кредитором на
підставі договору купівлі-продажу на
умовах відстрочення платежу за №
59.03.2008/БФ від 12.03.2008 року, а новий
кредитор компенсує вартість
переданого зобов'язання відповідно до
умов даної Угоди. Вартість
зобов'язання, що відступається за даною
угодою становить 57 262,09грн.

Згідно п. 4.1. угоди первісний кредитор
зобов'язаний передати новому кредитору
оригінали та/або копії документів, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання боржником новому
кредитору. Передача оригіналів та/або
копій документів оформлюється актом
приймання-передачі.

Судом встановлено, що 21.12.2011 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Тридента Агро" на
адресу другого відповідача направлено
повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язанні від 26.01.2011 року.

26.01.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Тридента Агро" та
Фізичною особою-підприємцем Грищенком
Олександром Миколайовичем укладено
угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні № 68-ТА, згідно п.п. 1.1., 2.1.
якої, первісний кредитор відступає
новому кредитору право вимоги
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма „ЛАН"
зобов'язання щодо сплати розміру
курсової різниці, набутих первісним
кредитором на підставі договору
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу № 59.03.2008/БФ від 12.03.2008 року, у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу №59.03.2008/БФ від 12.03.2008 року щодо
оплати вартості отриманого товару, а
новий кредитор компенсує вартість
переданого зобов'язання відповідно до
умов даної угоди. Вартість
зобов'язання, що відступається за даною
угодою становить 158 476,07грн.

Пунктом 2.2. угоди про заміну кредитора у
зобов'язанні № 68-ТА від 26.01.2011 року
встановлено, що первісний кредитор
повідомляє, а новий кредитор погоджує
те, що сума, вказана у п. 2.1., що
відступається згідно договору, є
загальною сумою курсової різниці,
котра обрахована відповідно до умов та
норм чинного законодавства України

Згідно п. 4.1. угоди про заміну кредитора
у зобов'язанні № 68-ТА від 26.01.2011 року,
первісний кредитор зобов'язаний
передати новому кредитору оригінали
та/або копії документів, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання боржником новому
кредитору. Передача оригіналів та/або
копій документів оформлюється актом
приймання-передачі.

21.12.2011 року Товариством з обмеженою
відповідальністю „Тридента Агро" на
адресу другого відповідача направлено
повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язанні від 26.01.2011 року.

02.07.2012 року між Фізичною
особою-підприємцем Грищенком
Олександром Миколайовичем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" укладено угоду про заміну
кредитора у зобов'язанні № 32/07-12, згідно
п.п. 1.1., 2.1. якої, первісний кредитор
відступає новому кредитору право
вимоги виконання товариством з
обмеженою відповідальністю
„Агрофірма „ЛАН" зобов'язання щодо
сплати розміру курсової різниці, пені, 3
% річних, інфляційних витрат, штрафу,
набутих первісним кредитором на
підставі договору купівлі-продажу на
умовах відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ
від 12.03.2008 року, згідно угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні № 68-ТА від
26.01.2011 року та угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні № 16-ТА від
24.01.2011 року, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору купівлі-продажу на
умовах відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ
від 12.03.2008 року. Вартість зобов'язання,
що відступається за даною угодою
становить 215 738,16грн.

Відповідно до п. 2.2. угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні № 32/07-12 від
02.07.2012 року, первісний кредитор
повідомляє, а новий кредитор погоджує
те, що сума, вказана у п. 2.1., що
відступається згідно Договору, є
загальною сумою курсової різниці, пені,
3 % річних, інфляційних витрат, штрафу,
котрі обраховані відповідно до умов та
норм чинного законодавства України.

Згідно п. 4.1. угоди про заміну кредитора
у зобов'язанні №32/07-12 від 02.07.2012 року,
первісний кредитор зобов'язаний
передати новому кредитору оригінали
та/або копії документів, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання боржником новому
кредитору. Передача оригіналів та/або
копій документів оформлюється актом
приймання-передачі.

21.12.2012 року Фізичною особою-підприємцем
Грищенком О.М. на адресу другого
відповідача направлено повідомлення
про заміну кредитора у зобов'язанні від
02.07.2012 року.

Судом встановлено, що 21.08.2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю „ПК Трейдсервісгруп"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" укладено договір поруки за
№ 21-08-2012-15, згідно п. 1.1. якого, у
відповідності до цього договору
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
товариством з обмеженою
відповідальністю „Агрофірма „ЛАН"
щодо виконання грошового зобов'язання
щодо сплати розміру 3% річних у зв'язку
з неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу № 59.03.2008/БФ від 12.03.2008 року та
угоди, передбаченими ст. 2 цього
договору.

Згідно п. 1.2. договору поруки, у разі
порушення боржником обов'язку за
основним договором боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 2.1. договору поруки визначено,
що під основним договором в цьому
договорі розуміють угоду № 32/07-12 про
заміну кредитора у зобов'язанні від
02.07.2012р., укладену згідно договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ від
12.03.2008 року.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки,
відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою 3 %
річних у сумі 756,52 грн.

Договором поруки у п. 4.1. встановлено, що
у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за основною угодою, кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Згідно п. 6.1. договору поруки, цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами тай його
скріплення печатками сторін і діє до
моменту припинення поруки.

Предметом позову, з урахуванням заяви
про відмову від частини позовних вимог
№ 07-7/08 від 07.08.2013р., є вимоги про
стягнення з другого відповідача 5
992,51грн. пені, 47 548,48грн. штрафу.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Приписами частини першої ст. 512 ЦК
України передбачено, що кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: 1) передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 11112 Господарського
процесуального кодексу України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи. Постанова
касаційної інстанції не може містити
вказівок про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу,
про переваги одних доказів над іншими,
про те, яка норма матеріального права
повинна бути застосована і яке рішення
має бути прийнято за результатами
нового розгляду справи.

У постанові Вищого господарського суду
України від 17.07.2013р. у справі № 8/145-12 суд
касаційної інстанції вказав на
необхідність дослідження судом першої
інстанції п. 8.3. договору
купівлі-продажу та визначення кола
зобов'язань, про виконання яких йдеться
у даному пункті, а також встановлення
моменту повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за договором,
враховуючи положення ст. 509 Цивільного
кодексу України.

Крім того, суд касаційної інстанції
вказав місцевому господарському суду,
що суди попередніх інстанцій не
звернули належної уваги на вимоги ст. 262
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої заміна сторін у зобов'язанні не
змінює порядку обчислення та перебігу
позовної давності, норми ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України, за якою
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові,
а також норми ст. 266 Цивільного кодексу
України, згідно якої зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно п. 8.3. договору купівлі-продажу
сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України,
домовились про те, що строк позовної
давності щодо стягнення штрафних
санкцій збільшується до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за даним договором. Крім цього, сторони,
відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
домовились про те, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за даним
договором, здійснюється без обмеження
строку.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного
кодексу України позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Судом встановлено, що сторонами п. 8.3.
договору купівлі-продажу, в порядку ст.
259 ЦК України продовжено строк
нарахування штрафних санкцій до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за договором, під якими в
силу положень Розділу 6 договору
купівлі-продажу розуміються
зобов'язання продавця передати товар
покупцю згідно умов договору та
зобов'язання покупця оплати товар до
25.11.2012р. (розділ 5 договору).

Суд встановив, що Товариство з
обмеженою відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" звернулося з позовом до
суду 25.12.2012р., що підтверджується
відміткою канцелярії на 1 аркуші
позовної заяви (а.с. 3, т. 1); враховуючи
положення п. 5.3. договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ від
12.03.2008р.; перебіг трирічного строку
позовної давності за вимогами позивача
до відповідачів про стягнення боргу за
договором купівлі-продажу почався з
26.11.2008р. та закінчився 26.11.2011р., а перебіг
трирічного строку позовної давності за
вимогами позивача за грошовими
зобов'язаннями за договором
купівлі-продажу почався з 26.11.2008р. та
закінчився 26.11.2011р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про пропущення позивачем
позовної давності до вимоги про
стягнення 158 476,07грн. курсової
різниці, як такої, що пред'явлена за
межами, встановленого ст. 257 Цивільного
кодексу України, загального строку
позовної давності в три роки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами грошового зобов'язання
за договором, позивачем за період з
26.11.2008р. по 09.02.2009р. нарахована пеня в
розмірі 5 992,51грн.

Крім того, позивачем на підставі п. 8.4.
договору купівлі-продажу товару на
умовах відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ
від 12.03.2008р. нараховано 47 548,48грн.
штрафу.

Згідно ст. 266 Цивільного кодексу
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Оскільки судом встановлено факт спливу
позовної давності до вимог про
стягнення боргу за договором
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу № 59.03.2008/БФ від
12.03.2008р., суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог в частині стягнення 5 992,51грн.
пені та 47 548,48грн. штрафу.

Аналогічна правова позиція міститься у
п. 5.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" № 10 від 29.05.2013р.

Крім того, позивач просить покласти на
відповідача витрати, пов'язані з
оплатою послуг адвоката в розмірі 18
000грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при відмові в позові - на
позивача.

Враховуючи вищенаведене, витрати по
оплаті послуг адвоката, відповідно до
статей 44, 49 ГПК України, покладаються
судом на позивача.

Приймаючи до увагу вищенаведене, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з другого відповідача 5
992,51грн. пені, 47 548,48грн. штрафу на
підставі ст.ст. 266, 267 Цивільного кодексу
України.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОФІРМА ЛАН" про
солідарне стягнення 756,02грн. 3 % річних
припинити.

2. Провадження у справі в частині
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„НІКО-ТАЙС" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОФІРМА ЛАН" про
стягнення 158 476,07грн. курсової різниці
та 2 964,49грн. інфляційних втрат
припинити.

3. У задоволенні решти позову -
відмовити.

Повне рішення складено: 13.08.2013р.

Суддя
П.В. Горбасенко