ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" червня 2013 р.
Справа № 911/1076/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Піреус Банк МКБ», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бровари Пропертіз»,
Київська область, Броварський район,
смт. Калинівка

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дрім Хаус України»,
Київська область, Броварський район,
смт. Калинівка

3) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт», Київська область,
Броварський район, смт. Калинівка

4) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»,
Київська область, Броварський район,
смт. Калинівка

про стягнення 6424507,06 доларів США

секретар судового засідання Бердило
І.П.

за участю представників:

від позивача: Мосійчук Я.І. (довіреність
№010-01/7538 від 25 вересня 2012 року);

від відповідача: не з'явився.

вільний слухач: Беседін В.І. (паспорт).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Піреус Банк МКБ» (далі - позивач)
звернулося до господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бровари Пропертіз»
(далі - відповідач 1), Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дрім Хаус
України» (далі - відповідач 2),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт» (далі - відповідач 3),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
(далі - відповідач 4) про стягнення 6424507,06
доларів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
умов кредитного договору №К/08-14/КД від
27 березня 2008 року, та неналежне
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бровари Пропертіз»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дрім Хаус України»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт» умов договорів поруки, за
якими зазначені відповідачі
виступають поручителями Товариства з
обмеженою відповідальністю «Калинівка
Інвест» перед позивачем за кредитним
договором №К/08-14/КД від 27 березня 2008
року. В результаті неналежного
виконання взятих на себе зобов'язань
позивач звернувся з даними позовом до
суду щодо солідарного стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитом у розмірі 5500000,00 доларів США,
заборгованості за процентами у розмірі
793350,34 доларів США, пені за несвоєчасну
сплату процентів у розмірі 28167,07
доларів США та пені за несвоєчасну
сплату кредиту у розмірі 102989,66 доларів
США.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 1 квітня 2013
року та призначено справу до розгляду
на 17 квітня 2013 року.

Одночасно з позовною заявою позивачем
до суду подано заяву про забезпечення
позову, в якій позивач просить суд
застосувати заходи щодо забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
грошові кошти та майно
(рухоме/нерухоме) Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бровари
Пропертіз», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дрім Хаус України»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт» в межах суми позовних вимог.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Статтею 67 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позов забезпечується:
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України за №16 від
26 грудня 2011 року «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Судом відмовлено в застосуванні
заходів до забезпечення позову,
оскільки, позивачем не доведено суду
наявності підстав для застосування
таких заходів.

Під час судового розгляду відповідно
до ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України розгляд справи
неодноразово відкладався.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бровари Пропертіз»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дрім Хаус України»
та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт», повідомлені про час та
місце розгляду справи ухвалами суду
від 1 квітня 2013 року, від 17 квітня 2013
року, від 15 травня 2013 року, від 29 травня
2013 року в судові засідання не з'явились,
хоча були повідомлені належним чином.
Суд вважає за можливе відповідно до ст.
75 ГПК України розглянути справу без
участі зазначених відповідачів за
наявними в ній матеріалами.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест» в
усних та письмових поясненнях,
викладених у відзиві на позовну заяву,
проти позову заперечував.

17 квітня 2013 року через канцелярію суду
представником позивача подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог.

Зазначена заява обґрунтована тим, що
станом на момент розгляду справи
позивач частково задовольнив свої
вимоги, шляхом реалізації заставленого
відповідачами майна.

З урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, позивач
просить суд солідарно стягнути з
відповідачів заборгованості за
кредитом у розмірі 1535279,88 доларів США,
заборгованості за процентами у розмірі
793350,34 доларів США, пені за несвоєчасну
сплату процентів у розмірі 28167,07
доларів США та пені за несвоєчасну
сплату кредиту у розмірі 102989,66 доларів
США.

На підставі статті 22 Господарського
процесуального кодексу України судом
прийнято до розгляду заяву про
зменшення розміру позовних вимог,
подальший розгляд справи здійснюється
з урахуванням зазначеної заяви.

12 червня 2013 року відповідно до ч. 2 ст. 85
ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором - банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
(за договором - позичальник) 27 березня
2008 року укладено кредитний договір за
№К/08-14/КД.

Згідно пункту 2.1 договору (в редакції
додаткової угоди №10 від 25 березня 2011
року) за умови виконання вимог п. 5.1
договору, банк відкриває позичальнику
невідновлювальну відкличну кредитну
лінію в сумі 5500000,00 доларів США терміном
з 27 березня 2008 року по 28 червня 2014 року,
із сплатою процентів відповідно до
умов п. 4.1 договору.

Відповідно до пункту 2.4 договору в
якості забезпечення своїх зобов'язань
за цим договором позичальник передає, а
банк приймає в іпотеку нерухоме майно,
а саме: земельну ділянку (кадастровий
номер :05:003:0002), загальною площею
8,0279 га, яка розташована за адресою:
Київська область, Броварський район,
смт. Калинівка, в порядку та на умовах,
викладених в договорі іпотеки №І/08-14/КД
від 27 березня 2008 року.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що
позичальник зобов'язується повернути
кредит у повному обсязі згідно ст. 3
договору не пізніше 26 березня 2013 року.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили,
що погашення основної суми кредиту,
виданої в рамках кредитної лінії,
здійснюється позичальником рівними
квартальними виплатами з першою
виплатою на 15-тий місяць з дня
підписання договору.

Згідно пункту 4.1 договору відсотки за
кредит нараховуються щомісячно: в
перший місяць дії кредитної угоди - з
дня видачі кредиту (або його частини) по
останній календарний день місяця, а в
подальшому - з 1-го по останній
календарний день місяця на фактичний
залишок кредитної заборгованості за
ставкою LIBOR (для тримісячних депозитів
у доларах США) +5,75% річних за методом
«факт/360». Позичальник сплачує відсотки
щоквартально в останній робочий день
кварталу. Відсотки сплачуються в
валюті кредиту.

Додатковою угодою №10 від 25 березня 2011
року пункт 4.1 договору викладено в
наступній редакції: «Сторони
домовились, що для розрахунку
процентів за користування кредитом
буде використовуватись плаваюча
процентна ставка. Процентна ставка за
цим договором є змінною (плаваючою).
Проценти за користування кредитом
нараховуються наступним чином: суми
процентів, що підлягають сплаті,
нараховуються щоденно з 25 числа, що
слідує за датою завершення
попереднього процентного періоду по 24
число місяця після сплину періоду з
дати завершення попереднього
процентного періоду в доларах США,
виходячи з процентної ставки LIBOR (для
одномісячних депозитів у доларах США)
+8% річних за методом «факт/360», на
фактичну суму заборгованості
позичальника за кредитом і за фактичну
календарну кількість днів
користування кредитом і яка діє до 24
червня 2011 року. Починаючи з 25 червня 2011
року по 24 грудня 2011 року проценти
нараховуються щоденно, виходячи з
процентної ставки LIBOR (для
шестимісячних депозитів у доларах США)
+8% річних за методом «факт/360». З 25
грудня 2011 року та до повного виконання
позичальником своїх боргових
зобов'язань за цим договором проценти
нараховуються щоденно, виходячи з
процентної ставки LIBOR (для одномісячних
депозитів у доларах США) +8% річних за
методом «факт/360».

Пункт 4.1.1 договору: сплата процентів, що
нараховані в порядку, визначеному п. 4.1
договору здійснюється позичальником
щомісячно в строк до 25-го числа по
останній робочий день місяця, а для
останнього процентного періоду - в день
повного погашення заборгованості за
кредитом. Проценти сплачуються у
валюті кредиту. Сторони дійшли згоди,
що проценти, нараховані за період з 25
червня 2010 року по 24 лютого 2011 року
сплачуються в строк з 25 березня 2011 року
по 31 березня 2011 року, проценти,
нараховані за період з 25 лютого 2011 року
по 24 червня 2011 року, сплачуються в строк
з 25 червня 2011 року по 30 червня 2011 року, а
проценти, нараховані за період з 25
червня 2011 року по 25 грудня 2011 року
сплачуються в строк з 25 грудня 2011 року
по 31 грудня 2011 року. Починаючи з 1 січня
2012 року проценти сплачуються згідно
першого абзацу п.4.1.1.».

Відповідно до пунктів 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 та 6.1.4
договору позичальник зобов'язаний
своєчасно повернути суму кредиту,
сплачувати проценти за користування
кредитом, за порушення строків
повернення кредиту та/або сплати
процентів за кредит сплачувати пеню,
своєчасно сплачувати пеню та штрафи.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що за
несвоєчасне перерахування коштів
(повність або частково) на погашення
кредиту або сплати відсотків, винна
сторона сплачує потерпілій стороні
пеню за кожен день порушення виходячи з
розміру подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє на момент такої плати.

Згідно пункту 9.1 договору банк має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення суми кредиту,
сплати процентів за його користуванням
та інших платежів у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником будь-яких зобов'язань за
цим договором згідно п. 6.1 договору.

На виконання умов договору позивач
надав Товариству з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
кредит у розмірі 5500000,00 доларів США, що
підтверджується меморіальними
ордерами №205847 від 27 березня 2008 року,
№255726 від 15 квітня 2008 року, №339043 від 21
травня 2008 року та №479773 від 17 липня 2008
року (том 1, а.с. 36-39).

Судом встановлено, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором №К/08-14/КД від 27
березня 2008 року, між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бровари Пропертіз»
укладено договір поруки №ІІ/08-14/1/КД
(том 1, а.с. 54).

Згідно умов даного договору Товариство
з обмеженою відповідальністю «Бровари
Пропертіз» поручилось перед позивачем
за виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
усіх взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором №К/08-14/КД від 27
березня 2008 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
№К/08-14/КД від 27 березня 2008 року, між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дрім Хаус Україна»
укладено договір поруки №ІІ/08-14/2/КД
(том 1, а.с. 60).

Згідно умов даного договору Товариство
з обмеженою відповідальністю «Дрім
Хаус Україна» поручилось перед
позивачем за виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю «Калинівка
Інвест» усіх взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором №К/08-14/КД від 27
березня 2008 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
№К/08-14/КД від 30 червня 2009 року, між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт» укладено договір поруки
№ІІ/08-14/3/КД (том 1, а.с. 60).

Згідно умов даного договору Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Калинівка Констракт» поручилось
перед позивачем за виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
усіх взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором №К/08-14/КД від 27
березня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором №К/08-14/КД від 27 березня 2008
року позивач 30 травня 2012 року на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
надіслав повідомлення про порушення
основного зобов'язання та вимагав
протягом 30-ти календарних днів після
отримання зазначеного повідомлення
повернути позивачу кредит у повному
обсязі зі сплатою усіх сум, належних до
сплати за кредитним договором.

Зазначене повідомлення Товариство з
обмеженою відповідальністю «Калинівка
Інвест» отримало 6 червня 2012 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (том 1, а.с. 48).

Крім того, судом встановлено, що 22 січня
2013 року, позивач на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бровари
Пропертіз», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дрім Хаус України»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт» надіслав вимоги від 21 січня
2013 року (том 1, а.с. 66-68). В зазначених
листах позивач вимагав виконати взяті
на себе зобов'язання за договорами
поруки та сплатити заборгованість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест».

Судом встановлено, що в рахунок
часткового погашення заборгованості
за кредитним договором №К/08-14/КД від 27
березня 2008 року позивачем було продано
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Солум» майно, що
перебувало в іпотеці та належало
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
на загальну суму 3964720,12 доларів США.

Зазначені грошові кошти позивачем
зараховано в рахунок погашення
основного боргу.

Таким чином, станом на день прийняття
рішення у справі непогашеною
залишилась заборгованість у розмірі
1535279,88 доларів США.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Частиною 2 ст. 10561 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів, тип процентної ставки
(фіксована або змінювана) та порядок їх
сплати за кредитним договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозицій, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного
кодексу України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Станом на день прийняття рішення у
справі заборгованість за кредитом у
розмірі 1535279,88 доларів США та
заборгованість зі сплати процентів у
розмірі 793350,34 доларів США залишились
непогашеними. Зазначений факт
відповідачами не спростовано. Розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, тому позовна вимога
про солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитом у розмірі
1535279,88 доларів США та заборгованості зі
сплати процентів у розмірі 793350,34
доларів США є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

У своєму відзиві на позовну заяву
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»
зазначав, що, оскільки, в позасудовому
порядку позивач задовольнив свої
вимоги за рахунок продажу майна, що
належало Товариству з обмеженою
відповідальністю «Калинівка Інвест»,
яке перебувало в іпотеці на підставі
договорів іпотеки №І/08-14/КД та №І/08-15/КД
від 27 березня 2008 року, у позивача на
підставі ч. 4 ст. 36 Закону України «Про
іпотеку» відсутнє право на будь-які
вимоги до боржника.

Однак, з такими доводами суд погодитись
не може з огляду на наступне.

Так, ч. 4 ст. 36 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що після
завершення позасудового врегулювання
будь-які наступні вимоги
іпотекодержателя щодо виконання
боржником основного зобов'язання є
недійсними.

Проте, суд наголошує, що реалізувавши
предмети іпотеки та майно, яке
перебувало у заставі, позивач лише
частково задовольнив свої вимоги, а
саме, як вже зазначалось у розмірі
3964720,12 доларів США.

Частиною 4 ст. 591 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо сума,
одержана від реалізації предмета
застави, не покриває вимоги
заставодержателя, він має право
отримати суму, якої не вистачає, з
іншого майна боржника в порядку
черговості відповідно до статті 112
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Оскільки, сума, одержана від реалізації
предметів іпотеки та майна, яке
перебувало у заставі, не повністю
покрила вимоги позивача, суд вважає, що
вправі отримати суму, якої не вистачає
для задоволення своїх вимог.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що за
несвоєчасне перерахування коштів
(повність або частково) на погашення
кредиту або сплати відсотків, винна
сторона сплачує потерпілій стороні
пеню за кожен день порушення виходячи з
розміру подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє на момент такої плати.

Розрахунок пені від суми основної
заборгованості по поверненню кредиту,
наданий позивачем, є обґрунтованим та
вірним, отже, суд дійшов висновку про
задоволення вимог позивача в частині
стягнення з відповідачів пені від суми
основної заборгованості по поверненню
кредиту за договором у періоди,
зазначені позивачем в розрахунку
заборгованості доданого до позовної
заяви, у розмірі 28167,07 доларів США.

Розрахунок пені від суми основної
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом, наданий
позивачем, є обґрунтованим та вірним,
тому, суд дійшов висновку про
задоволення вимог позивача в частині
стягнення із відповідачів пені від
суми основної заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом за
договором у періоди, зазначені
позивачем в розрахунку заборгованості,
доданого до позовної заяви, у розмірі
102989,66 доларів США.

Відповідно до п. 19 інформаційного листа
Вищого господарського суду України
№01-08/369 від 29 червня 2010 року «Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів України у 2009 році щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
господарський суд може прийняти
рішення про стягнення з відповідача
суми заборгованості саме в іноземній
валюті у спорах, пов'язаних із
здійсненням валютних операцій у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192,
частина третя статті 533 Цивільного
кодексу України, Декрет Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№15-93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»). При
цьому, законом прямо не передбачено
обов'язку господарського суду
зазначати в резолютивній частині
рішення про стягнення заборгованості в
іноземній валюті еквівалент такої суми
в гривнях. Якщо ж у відповідних
випадках позивач просить зазначити в
резолютивній частині судового рішення
зі спору, пов'язаного зі стягненням
суми заборгованості в іноземній
валюті, також і гривневий еквівалент
(за офіційним курсом Національного
банку України) або лише гривневий
еквівалент, то суд з урахуванням
конкретних обставин справи може
задовольнити будь-яке з таких
клопотань.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідачів.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Калинівка Інвест» (07443, Київська
область, Броварський район, смт.
Калинівка, вул. Лісова, 60а, код 35125036),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Калинівка
Констракт» (07443, Київська область,
Броварський район, смт. Калинівка, вул.
Лісова, 60б, код 35335844), Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бровари
Пропертіз» (07443, Київська область,
Броварський район, смт. Калинівка, вул.
Лісова, 60, код 35125209) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дрім Хаус
Україна» (07443, Київська область,
Броварський район, смт. Калинівка, вул.
Лісова, 60, код 35486403) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Піреус Банк МКБ» (04070, м. Київ, вул.
Іллінська, 9, код 20034231) - 1535279 (один
мільйон п'ятсот тридцять п'ять тисяч
двісті сімдесят дев'ять) доларів США 88
центів заборгованості за кредитом, 793350
(сімсот дев'яносто три тисячі триста
п'ятдесят) доларів США 34 центи
заборгованості зі сплати процентів, 28167
(двадцять вісім тисяч сто шістдесят
сім) доларів США 07 центів пені за
несвоєчасну сплату процентів, 102989 (сто
дві тисячі дев'ятсот вісімдесят
дев'ять) доларів США 66 центів пені за
несвоєчасну сплату кредиту та 68820
(шістдесят вісім тисяч вісімсот
двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 14 червня 2013
року

Суддя
Заєць Д.Г.