ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" листопада 2013 р. Справа № 5019/2682/11

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.

при секретарі судового

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія" (м.Львів, вул.Новаківського О., 14)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗІФ" (Рівненська область, Дубенський район, с.Здовбиця, вул.Ватутіна, 1)

про захист права інтелектуальної власності

представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗІФ" про захист права інтелектуальної власності.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Рівненської області №199/2011 від 28 листопада 2011 року встановлено, що на підставі листа Вищого господарського суду України № 01-22/1605/2011 від 17.11.2011 року рішенням зборів суддів господарського суду Рівненської області від 22.11.2011 року було визначено спеціалізацію з розгляду справ у спорах, пов'язаних із захистом прав на об'єкти інтелектуальної власності для суддів Мамченко Ю.А., Павлюк І.Ю. та Бережнюк В.В. При здійсненні авторозподілу позовну заяву вх. № 2665/11 від 25.11.2011 року програмою "Документообіг господарських судів" не було враховано спеціалізацію та помилково було розподілено на суддю Войтюка В.Р.

Враховуючи наведене, та на підставі пунктів 3.1.12-3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №5019/2682/11, відповідно до якого справа передана на розгляд судді Мамченко Ю.А.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01 грудня 2011 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 14 грудня 2011 р.

Ухвалою суду від 14 грудня 2013 року розгляд справи відкладено на 23 грудня 2011 року.

23 грудня 2011 року представником відповідача подано до суду клопотання про зупинення розгляду справи, відповідно до змісту якого, останній просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі про адміністративне правопорушення №3-6422 2011, яка розглядається Апеляційним судом Рівненської області.

23 грудня 2013 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія" відмовити за його безпідставністю.

Ухвалою суду від 23 грудня 2013 року судом вирішено зупинити провадження у справі №5019/2682/11 до набрання законної сили Постанови Рівненського міського суду від 09.12.2011 року по справі №3-6422.

23.01.2011 року представником позивача подано до суду клопотання №03.12-59, відповідно до якого, керуючись статтею 79 ГПК України, позивач просить суд поновити провадження у справі №5019/2682/11.

Ухвалою суду від 31 січня 2012 року судом поновлено провадження у справі №5019/2682/11, розгляд справи призначено на 07 лютого 2012 року.

06 лютого 2012 року представником відповідача подано до суду клопотання, відповідно до якого, відповідач просить суд зупинити провадження у справі №5019/2682/11 до набрання законної сили рішення господарського суду Львівської області у справі №5015/9/12.

07 лютого 2012 року судом винесено ухвалу про зупинення провадження у справі №5019/2682/11 до розгляду пов'язаної з нею справи №5015/9/12.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Рівненської області від 12 червня 2013 року, у зв'язку з прийняттям Постанови Верховної Ради України №2194а-1 від 06.06.2013 року "Про обрання суддів", яка набула чинності з моменту прийняття, суддю Мамченко Ю.А. обрано суддею Рівненського апеляційного господарського суду, та на підставі пунктів 3.1.11-3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №5019/2682/11, відповідно до якого справа передана на розгляд судді Гудзенко Я.О..

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Рівненської області від 12 червня 2013 року встановлено, що на підставі листа Вищого господарського суду України №01-22/1605/2011 від 17.11.2011 року рішенням зборів суддів господарського суду Рівненської області від 22.10.2012 року та від 11.06.2013 року було визначено спеціалізацію з розгляду справ у спорах, пов'язаних із захистом прав на об'єкти інтелектуальної власності для суддів Качура А.М., Трускавецького В.П. та Торчинюка В.Г. При здійсненні авторозподілу позовну заяву вх. № 2665/11 від 25.11.2011 року програмою "Діловодство спеціалізованого суду" не було враховано спеціалізацію та помилково було розподілено на суддю Гудзенко Я.О., в зв'язку з чим, на підставі пунктів 3.1.12-3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №5019/2682/11, за результатом якого справа передана на розгляд судді Трускавецькому В.М.

Як передбачено абзацом 4 пункту 3.8 Постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі залучення до участі у справі іншого відповідача або заміни неналежного відповідача розгляд справи починається заново (стаття 24 ГПК), заново розгляд справи починається і в разі прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу), а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору. Продовження цього строку можливе у порядку і з підстав, зазначених у частині третій статті 69 ГПК.

Таким чином, в зв'язку зі зміною складу суду 12 червня 2013 року, та передачею справи №5019/2682/11 на розгляд судді Трускавецькому В.П. строк вирішення спору слід вважати таким що почався заново.

07 жовтня 2013 року господарський суд звернувся до ТзОВ "Львівська ізоляційна компанія" та ТзОВ "ЗІФ" з листом про надання інформації щодо розгляду господарським судом Львівської області справи №5015/9/12.

24.10.2012 року представником відповідача подано письмові пояснення, відповідно до яких відповідач повідомляє, що за результатами розгляду справи №5015/9/12, відповідно до рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2012 року судом повністю відмовлено у позові ТОВ "ЗІФ" про визнання права на безоплатне користування промислового зразка, разом з тим відповідач зазначає, що станом на даний час, господарським судом м.Києва у справі №5011-12/3506-2012 винесено рішення, яким визнано недійсним повністю Патент України №2163 від 25.03.2011 року на промисловий зразок, зареєстрований на ім'я ТОВ "Львівська ізоляційна компанія". Вказане рішення суду залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2012 року.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2013 року судом, відповідно до статті 79 ГПК України поновлено провадження у справі №5019/2682/11, розгляд справи призначено до слухання в судовому засіданні на 12 листопада 2013 року.

06.11.2013 року представником відповідача подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких останній просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія".

Ухвалою суду від 12 листопада 2013 року судом, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, розгляд справи відкладено на 26 листопада 2013 року.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №362, причин неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №684, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд прийшов до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

При винесенні рішення судом встановлено наступне.

25 листопада 2011 року позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про захист права інтелектуальної власності, в якій зазначає, що 18.10.2011 року Рівненською митницею, по причині виявлення ознак порушення права інтелектуальної власності на промисловий зразок, що охороняється патентом України № 21635 від 25.03.2011р. та належить ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» призупинено митне оформлення товару по ВМД від 17.10.2011р. № 204030000/2011/002396 - ізоляційна деталь зі скла для ізоляторів типу ПС-70Е в кількості 5 184 шт., декларантом та одержувачем якого являється ТзОВ «ЗІФ».

Згідно ст. 155 ГК України об'єктами прав інтелектуальної власності у сфері господарювання визнаються промислові зразки.

Відповідно до ст. 154 Господарського Кодексу України до відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом та іншими законами.

Статтею 424 Цивільного Кодексу України визначено перелік майнових прав інтелектуальної власності :

1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності;

2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної ясності, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

В частині 1 статті 464 Цивільного Кодексу України наведено перелік майнових прав інтелектуальної власності на промисловий зразок:

1) право на використання промислового зразка;

2) виключне право дозволяти використання промислового зразка (видавати ліцензії);

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання;

4)інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 464 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

В силу ч. 2 та 3 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" № 3688-від 15.12.1993 р. патент надає його власнику право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу.

Використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням патентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях.

Також, позивач зазначає, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія" не надавало дозволу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗІФ", на використання промислового зразка що охороняється патентом України №21635 від 25.03.2011 року, включеного до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності 03.10.2011 року за №000331, в зв'язку з чим позивач просить суд заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗІФ" використовувати промисловий зразок, що належить ТзОВ "Львівська ізоляційна компанія" та охороняється патентом України №21635 від 25.03.2011 року.

Проте, з наявних в матеріалах справи доказів, а саме рішення господарського суду м.Києва від 10.08.2012 року по справі №5011-12/3506-2012 вбачається, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗІФ" звернулось до господарського суду м. Києва, з позовом до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія" та Державної митної служби України про визнання недійсним Патенту України та про зобов'язання вчинити дії. Рішенням господарського суду м.Києва від 10.08.2012 року у справі № 5011-12/3506-2012, яке набрало законної сили, судом було визнано недійсним Патент України №2163 від 25.03.2011 року на промисловий зразок, зареєстрований за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія". Докази скасування вказаного рішення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 420 ЦК України, до об'єктів права інтелектуальної власності зокрема належить промисловий зразок

Згідно частини 1 статті 462 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Статтею 25 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" встановлено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково. Патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту.

В своєму позові позивач просить суд заборонити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЗІФ" використовувати промисловий зразок, що належить ТзОВ "Львівська ізоляційна компанія" та охороняється патентом України №21635 від 25.03.2011 року, проте, оскільки в матеріалах справи наявне рішення господарського суду м.Києва, яким визнано недійсним вказаний патент в силу положень статті 25 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Судові витрати, відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 82- 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляційна компанія" відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29 листопада 2013 року.

Суддя Трускавецький В.П.