ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2013 р.
Справа № 911/4031/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»,
м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
«Бориспільське підприємство
«Райагрохім», Київська область,
Бориспільський район, с. Рогозів

про стягнення 73658,23 грн.

секретар судового засідання Бердило
І.П.

за участю представників:

від позивача: Грибук В.Ю. (довіреність
№14/20-12-13 від 14 січня 2013 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Украгролізинг» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Бориспільське підприємство
«Райагрохім» (далі - відповідач) про
стягнення 73658,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору
фінансового лізингу №10-07-33 сфл від 7
лютого 2007 року, а саме, відповідач не
сплатив грошові кошти за користування
предметом лізингу з 3 березня 2011 року по
3 березня 2012 року, в результаті чого за
ним утворилась заборгованість в
розмірі 65083,91 грн. Додатково, за
прострочення виконання зобов'язання
позивач нарахував пеню в розмірі 4899,94
грн., інфляційні втрати у розмірі 10,45
грн. та 3% річних в розмірі 3663,93 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 30 жовтня 2013
року та призначено справу до розгляду
на 12 листопада 2013 року.

Відповідно до ухвали суду від 12
листопада 2013 року розгляд справи на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладено на 26 листопада 2013 року.

Відповідач, повідомлений про час та
місце розгляду справи ухвалами суду
від 30 жовтня 2013 року та від 12 листопада
2013 року, у судові засідання не з'явився,
витребуваних документів не подав, хоча
був повідомлений належним чином. Суд
вважає за можливе відповідно до ст. 75
ГПК України розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами.

26 листопада 2013 року відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
лізингодавець) та відповідачем (за
договором - лізингоодержувач) 7 лютого
2007 року укладено договір фінансового
лізингу за №10-07-33 сфл.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк предмет
лізингу, який набувається ним у
власність у постачальника та
визначений у додатку до договору
«Найменування, кількість, ціна і
вартість предмета лізингу», що є
специфікацією предмету лізингу, а
лізингоодержувач сплачує за це
лізингові платежі на умовах договору.

Згідно пункту 3.5.3 договору
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати лізингові платежі
відповідно до умов договору.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за
порушення строків сплати лізингових
платежів лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує лізингодавцю
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

Згідно пункту 8.1 договору договір
набуває чинності в день, наступний за
днем укладення, і діє до закінчення
строку лізингу, але не довше 10 років.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав належним чином, передавши
відповідачеві майно, а саме: трактор
МТЗ-82.1.26, вартістю 91560,00 грн. за одиницю,
у кількості 4 одиниць.

Загалом відповідачу у користування
передано майна на суму 366240,00 грн.

Факт отримання майна по договору
підтверджується актом
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки №110 від
3 березня 2007 року, підписаним сторонами
договору.

В порушення умов договору відповідач
лізингові платежі в повному обсязі не
сплатив, у зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість перед
позивачем по сплаті лізингових
платежів за період з 3 березня 2011 року
по 3 березня 2012 року у розмірі 65083,91 грн.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг» сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю виконав
умови договору. Зазначений факт
відповідачем не спростовано та не
заперечується. Розмір заборгованості
відповідає фактичним обставинам
справи. Вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості, що виникла
у відповідача через порушення умов
договору в розмірі 65083,91 грн. підлягає
задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем у
сумі 4899,94 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Розмір 3% річних
у сумі 3663,93 грн. та інфляційних втрат у
сумі 10,45 грн. є обґрунтованим, тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства
«Бориспільське підприємство
«Райагрохім» (08300, Київська область, м.
Бориспіль, вул. Новопрорізна, 8-а, код
05489336) на користь Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
(01023, м. Київ, вул. Мечникова, 16а, код 30401456)
- 65083 (шістдесят п'ять тисяч вісімдесят
три) грн. 91 коп. заборгованості, 4899
(чотири тисячі вісімсот дев'яносто
дев'ять) грн. 94 коп. пені, 10 (десять) грн. 45
коп. інфляційних втрат, 3663 (три тисячі
шістсот шістдесят три) грн. 93 коп. 3%
річних та 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 3 грудня 2013
року

Суддя
Заєць Д.Г.