ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 грудня 2013 року Справа № 9пд/5014/3187/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Могил С.К.,суддів:Демидової
А.М., Добролюбової Т.В., Малетича
М.М., Селіваненка В.П.розглянувши заяву
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 23.10.2013у
справі№9пд/5014/3187/2012за позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_6доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_7провизнання
договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 15.01.2013 у справі
№9пд/5014/3187/2012 у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 14.08.2013 рішення
господарського суду Луганської
області від 15.01.2013 скасовано, позов
задоволено: визнано недійсним договір
оренди торгової площі №0102 від 01.01.2010,
укладений Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_6 та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_7, стягнуто витрати за проведення
комплексної судово-почеркознавчої
експертизи і судово-технічної
експертизи документів в сумі 1615,68 грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.10.2013 постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
14.08.2013 скасовано, а рішення
господарського суду Луганської
області від 15.01.2013 залишено без змін.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6
звернувся із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
23.10.2013 у справі №9пд/5014/3187/2012, у якій
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов ФОП ОСОБА_6 до ФОП
ОСОБА_7 про визнання договору оренди
недійсними.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 21.04.2011
у справі №40/441 та від 14.03.2013 у справі
№5006/41/88пн/2012 мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої цієї
статті) матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за подібних
предмета і підстав позову, змісту
позовних вимог та встановлених судом
фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Як вбачається зі змісту постанови від
23.10.2013 у справі №9пд/5014/3187/2012, про
перегляд якої подано заяву, Вищий
господарський суд України погодився з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову про визнання недійсним договору
оренди торгової площі. Так, місцевим
господарським судом встановлено факт
користування відповідачем спірною
торговою площею з моменту укладення
договору оренди; схвалення позивачем
спірного правочину підтверджується
отриманням орендної плати, поясненнями
позивача, наданих слідчим органам, та
щорічне переукладення договорів, які
підписані однією і тією ж особою і
скріплені печаткою позивача.

Водночас у постанові від 21.04.2011 у справі
№40/441, на яку посилається заявник, Вищий
господарський суд України погодився з
висновком суду апеляційної інстанції
про задоволення позову щодо визнання
недійсною з моменту укладення
додаткової угоди до договору оренди
нежитлового приміщення, оскільки
судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно з висновком
експертизи, призначеної судом, спірну
додаткову угоду підписано від імені
директора позивача невстановленою
особою з наслідуванням підпису
директора, яку не було уповноважено
укладати правочини від імені позивача.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Крім того, постанова Вищого
господарського суду України від 14.03.2013
у справі №5006/41/88пн/2012, на яку також
посилається заявник, не може бути
доказом неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
оскільки у зазначеній постанові Вищий
господарський суд України дійшов
такого ж правового висновку про
відмову в задоволенні позову про
визнання недійсними договору оренди у
зв'язку з тим, що спірний договір був
схвалений однією із сторін, що і у
постанові Вищого господарського суду
України від 23.10.2013 у справі
№9пд/5014/3187/2012, про перегляд якої подано
заяву.

У зв'язку з цим відсутні передбачені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи №9пд/5014/3187/2012 до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_6 у допуску справи №9/пд/5014/3187/2012
до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяС.Могил Судді:
А.Демидова Т.Добролюбова М.Малетич
В.Селіваненко