РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

25 грудня 2013 року
Справа № 924/1135/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Маціщук А.В.

судді
Петухов М.Г. ,

судді
Бучинська Г.Б.

за участю прокурора - Данилюка О.С.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача Сокільської сільської
ради - сільськ. голова Бешлей І.В.

відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон"- пред-ка Дмитрієвої Т.В. (пост.
дов. №361 від 28.12.2011 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційні скарги Сокільської
сільської ради та товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" на рішення господарського
суду Хмельницької області від 05.11.13 р. у
справі № 924/1135/13

за позовом прокурора
Кам'янець-Подільського району в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Хмельницькій області

до Сокільської сільської ради

до товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон"

про визнання незаконним та скасування
рішення сесії Сокільської сільської
ради Кам'янець-Подільського району № 1
від 18.06.2013р. та рішення № 2 від 18.06.2013р.
"Про розгляд заяви ТОВ СП "Нібулон"

та про зобов'язання ТОВ СП "Нібулон"
повернути земельні ділянки із земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться на території
Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району, площею
251,384 га вартістю 5154101,01 грн. та площею
201,8164 га вартістю 4137821,47 грн., загальною
вартістю 9291922,48 грн.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення
господарського суду Хмельницької
області від 05.11.2013 р. у справі № 924/1135/13
(суддя Виноградова В.В.) задоволено
частково позов прокурора
Кам'янець-Подільського району в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Хмельницькій області до Сокільської
сільської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон» про визнання незаконним та
скасування рішення сесії Сокільської
сільської ради Кам'янець-Подільського
району № 1 від 18.06.2013 р. та рішення № 2
від 18.06.2013 р. «Про розгляд заяви ТОВ СП
«Нібулон», про зобов'язання ТОВ СП
«Нібулон» повернути земельні ділянки
із земель сільськогосподарського
призначення, що знаходяться на
території Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району, площею
251,384 га вартістю 5 154 101,0136 грн. та площею
201,8164 га вартістю 4137821, 46756 грн.,
загальною вартістю 9 291 922,48116 грн.
Визнано незаконними та скасовано
рішення сесії Сокільської сільської
ради Кам'янець-Подільського району № 1
від 18.06.2013 р. «Про розгляд заяви ТОВ СП
«Нібулон» та рішення № 2 від 18.06.2013 р.
«Про розгляд заяви ТОВ СП «Нібулон».
Позов прокурора Кам'янець-Подільського
району в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагенства
у Хмельницькій області до товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон» про зобов'язання ТОВ СП
«Нібулон» повернути земельні ділянки
із земель сільськогосподарського
призначення, що знаходяться на
території Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району, площею
251,384 га вартістю 5154101,0136 грн. та площею
201,8164 га вартістю 4137821, 46756 грн.,
загальною вартістю 9291922,48116 грн.
залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Хмельницької
області, відповідач товариство з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
«Нібулон» подало апеляційну скаргу, у
якій просить скасувати оскаржуване
рішення в частині задоволення позову
прокурора Кам'янець-Подільського
району в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагенства
у Хмельницькій області до Сокільської
сільської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон» про визнання незаконним та
скасування рішення сесії Сокільської
сільської ради Кам'янець-Подільського
району № 1 від 18.06.2013 р. та рішення № 2
від 18.06.2013 р. «Про розгляд заяви ТОВ СП
«Нібулон», прийняти в цій частині нове
рішення, яким відмовити в позові. В
частині залишення без розгляду позову
прокурора Кам'янець-Подільського
району в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагенства
у Хмельницькій області до товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон» про зобов'язання ТОВ СП
«Нібулон» повернути земельні ділянки
із земель сільськогосподарського
призначення, що знаходяться на
території Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району, площею
251,384 га вартістю 5154101,0136 грн. та площею
201,8164 га вартістю 4137821,46756 грн., загальною
вартістю 9 291 922,48116 грн. -залишити без
змін.

Обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, скаржник ТОВ СП
«Нібулон» зазначає, що позовні вимоги
ґрунтуються на припущенні про те, що
земельні ділянки, з приводу яких виник
спір у даній справі, розташовані поза
межами населеного пункту. При цьому
позовна заява не містить жодних даних
про ідентифікаційні ознаки земельних
ділянок, що унеможливлює встановлення
їх місцезнаходження і належність до
певного населеного пункту.

Скаржник ТОВ СП «Нібулон»
стверджує, що місцевий суд витребував у
прокурора та позивача докази
перебування земельних ділянок, з
приводу яких виник спір, поза межами
населеного пункту, однак ані прокурор,
ані позивач таких доказів суду не
подали. В матеріалах справи відсутні
такі докази, на що суд першої інстанції
помилково не звернув уваги та визнав
встановленими обставин, які судом не
досліджувались і доказами не
перевірялись. Отже, в ході судового
розгляду судом не було отримано
доказів, які б підтверджували
обґрунтованість доводів прокурора, на
яких ґрунтуються заявлені позовні
вимоги.

Посилаючись на ст.122 Земельного
кодексу України, скаржник ТОВ СП
«Нібулон» зазначає, що тільки рішення
певного органу про затвердження меж
с.Сокіл Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, прийняте на
підставі розробленого у встановленому
порядку проекту землеустрою щодо
встановлення (зміни) меж, може бути
допустимим доказом визначення меж
с.Сокіл, що, в свою чергу, надало б
правові підстави для висновку про те,
чи відносяться спірні земельні ділянки
до земель державної або комунальної
власності та чи знаходяться спірні
земельні ділянки за межами населених
пунктів або в межах населених пунктів.

Скаржник стверджує, що прокурором і
позивачем не надано належних та
допустимих доказів затвердження у
встановленому законодавствам порядку
меж с.Сокіл Кам'янець-Подільського
району Хмельницької області.
Досліджений судом першої інстанції і
покладений ним в основу оскаржуваного
рішення лист відділу Держземагенства у
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області від 25.09.2013 р. №
05-02-09/2385 не є допустимим доказом
перебування спірних земельних ділянок
за межами населеного пункту або в межах
населеного пункту та належності їх до
земель державної власності.

Скаржник ТОВ СП «Нібулон» зазначає,
що обґрунтовуючи позовні вимоги,
прокурор посилався на те, що державним
інспектором сільського господарства в
Хмельницькій області на підставі
вимоги прокуратури
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області від 04.07.2013 р. №
113-1099вих13 проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства Сокільською сільською
радою Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, за результатами
якої встановлено, що ТОВ СП «Нібулон»
використовує спірні земельні ділянки
на підставі оскаржуваних рішень
сільської ради. Проте, прокурором не
було надано жодних доказів проведення
державним інспектором сільського
господарства в Хмельницькій області
перевірки, в тому числі - складеного та
підписаного уповноваженими особами
акта перевірки.

Окрім того, скаржник ТОВ СП
«Нібулон» наголошує, що рішенням
сорокової позачергової сесії
сільської ради VI скликання від 14.10.2013 р.
№ 1 скасовано рішення сесії сільської
ради від 18.06.2013 № 1 «Про розгляд заяви
ТОВ СП «Нібулон», відповідно до якого
ТОВ СІІ «Нібулон» надано в оренду
строком на 11 місяців земельну ділянку
площею 201,8164 га із земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться на території сільської
ради, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Також, рішенням сорокової позачергової
сесії сільської ради VI скликання від
14.10.2013 р. № 2 скасовано рішення сесії
сільської від 18.06.2013 р. № 2 «Про розгляд
заяви ТОВ СП «Нібулон», відповідно до
якого ТОВ СП «Нібулон» надано в оренду
строком на 11 місяців земельну ділянку
площею 51,384 га із земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться на території сільської
ради, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Прийняття сільською радою зазначених
рішень та скасування оскаржуваних
рішень свідчить про припинення
існування предмета спору, що
відповідно до пункту 1-1 статті 80 ГПК
України є підставою для припинення
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору.

Відповідач Сокільська сільська
рада також не погоджується із рішенням
господарського суду Хмельницької
області, подала апеляційну скаргу, у
якій просить оскаржуване рішення в
частині задоволення позову прокурора
Кам'янець-Подільського району в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Хмельницькій області до Сокільської
сільської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«Нібулон» про визнання незаконним та
скасування рішення сесії Сокільської
сільської ради Кам'янець-Подільського
району № 1 від 18.06.2013 р. та рішення № 2
від 18.06.2013 р. "Про розгляд заяви ТОВ СП
«Нібулон» - скасувати. Прийняти в цій
частині нове рішення, яким відмовити в
позові.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, скаржник Сокільська сільська
рада зазначає, що прокурором не було
надано жодних доказів проведення
Державною інспекцією сільського
господарства в Хмельницькій області
або її посадовими особами перевірки
дотримання земельного законодавства.
Таким чином, прокурором та позивачем
факт проведення Державною інспекцією
сільського господарства в
Хмельницькій області перевірки
дотримання сільською радою вимог
земельного законодавства при наданні
земельних ділянок ТОВ СП «Нібулон» не
був доведений.

Скаржник Сокільська сільська рада
зазначає, що при прийнятті
оскаржуваного рішення господарським
судом Хмельницької області не було
встановлено фактичне місце
розташування земельних ділянок з
приводу розпорядження якими виник
спір. Скаржник Сокільська сільська
рада зазначає, що суд першої інстанції
лише зазначив, що листом відділу
Держземагенства у
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області від 25.09.2013 р. №
05-02-09/2385 повідомлено про те, що землі
площею 201,8164 га (землі
сільськогосподарського призначення)
та площею 251,3840 га (передбачені під
консервацію малопродуктивних та
деградованих земель) у
власності/користуванні не перебувають,
будь-які документи, що стосувалися
погодження чи надання спірних
земельних ділянок до відділу не
надходили, договори оренди, укладені
між сільською радою та ТОВ СП «Нібулон»
на спірні земельні ділянки у відділі
відсутні, форма власності ділянок -
державна, документація із землеустрою
на спірні земельні ділянки в архіві
відділу відсутня, місцезнаходження - за
межами населених пунктів сільської
ради. Скаржник Сокільська сільська
рада стверджує, що даний лист не
містить жодних фактичних даних про
земельні ділянки і не може вважатися
допустимим доказом в розумінні
ст.ст.33,34,36 ГПК України письмовими
доказами належності конкретних
земельних ділянок до меж певного
населеного пункту, що призвело до
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Посилаючись на ст.122 Земельного
кодексу України, скаржник Сокільська
сільська рада зазначає, що сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб. Центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи,
яким є позивач, передають земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності.

Окрім того, скаржник Сокільська
сільська рада зазначає, що матеріали
справи не містять документації із
землеустрою щодо встановлення меж
населеного пункту с.Сокіл
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області, яка відповідно
до ст. 25 Закону України «Про
землеустрій» є допустимим доказом
визначення меж населеного пункту. Не
містять матеріали справи і жодних
доказів встановлення меж вказаного
населеного пункту в натурі (на
місцевості), яким відповідно до вимог
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376, є
межові знаки встановленого зразка

Скаржник Сокільська сільська рада
стверджує, що суд першої інстанції не
перевірив належними та допустимими
доказами де фактично розташовані
земельні ділянки, щодо яких заявлено
позов, чи встановлені межі населеного
пункту с.Сокіл Кам'янець- Подільського
району Хмельницької області, чи
приймалось рішення про їх затвердження
компетентним органом та чи належать
земельні ділянки, з приводу яких
сільською радою прийнято оспорювані
прокурором рішення, до меж с.Сокіл.

Ухвалою від 05.12.2013 р. апеляційна
скарга відповідача Сокільської
сільської ради прийнята до провадження
до спільного розгляду з апеляційною
скаргою ТОВ сільськогосподарського
підприємства «Нібулон».

У відзиві на апеляційні скарги
прокуратура Кам'янець-Подільського
району заперечує її доводи, вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим, просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. На підтвердження своєї
правової позиції зазначає, що
відповідно до п.п.61 п.4 «Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України» затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 р. із
змінами від 29.12.2012 р.) Держземагенство
України відповідно до покладених на
нього завдань передає відповідно до
закону безпосередньо або через
визначені в установленому порядку
територіальні органи земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб.
Прокуратура Кам'янець-Подільського
району зазначає, що відповідно до
інформації наданої відділом
Держземагенства у
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області повідомлено, що
згідно форми 6-зем «Звіт про наявність
земель та розподіл їх за власниками
землі, землекористувачами, угіддями»,
спірні земельні ділянки перебувають у
державній власності. Отже,
територіальним органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин є Головне
управління Держземагенства у
Хмельницькій області, яке відповідно
до ст.122 Земельного кодексу України є
органом, уповноваженим державою
здійснювати розпорядження земельними
ділянками вказаної категорії.
Прийнявши оспорювані рішення
Сокільська сільська рада перевищила
свої повноваження та розпорядилася
землями державної форми власності та
порушила інтереси держави.

В запереченнях на апеляційну скаргу
Головне управління Держземагенства у
Хмельницькій області зазначає, що
Держсільгоспінспекцією в Хмельницькій
області на вимогу прокуратури
Кам'янець-Подільського району
здійснювалась перевірка додержання
вимог земельного законодавства у
діяльності Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району при
наданні в оренду земельних ділянок ТОВ
СП «Нібулон». Перевіркою встановлено,
що рішеннями Сокільської сільської
ради від 18.06.2013 р. №1 та №2 надано
земельні ділянки площею 201,8164 га та 251,384
га відповідно в оренду строком на
одинадцять місяців для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва ТОВ СП «Нібулон». Дані
рішення прийняті з порушенням вимог
земельного законодавства. Прокурором
пред'явлено позов в інтересах
Головного управління тому, що з 01.01.2013 р.
згідно із ч.4 ст.122 Земельного кодексу
України та п.4.32. змін до положення про
Головне управління Держземагенства в
області, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України № 40 від 25.01.2013 р.
«Про внесення змін до наказу
Мінагрополітики України від 10 травня
2012 року № 258» Головне управління
передає відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або в користування для всіх
потреб в межах області. Внаслідок
прийняття Сокільською сільською радою
незаконних рішень №1 та №2 від 18.06.2013 р.,
порушено вимоги ч.2 ст.124 Земельного
кодексу України та позбавлено Головне
управління Держземагенства у
Хмельницькій області розпоряджатись
землями сільськогосподарського
призначення державної власності. Отже,
рішеннями Сокільської сільської ради
№1 та №2 від 18.06.2013 р. порушено одночасно
дві норми Земельного кодексу України. А
саме, передано земельні ділянки без
проведення аукціону (ст.124 кодексу) та
перевищено повноваження щодо надання
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності, які знаходяться
за межами населених пунктів (ст.122
кодексу).

У судовому засіданні 25.12.2013 р.
представник Сокільської сільської
ради підтримала вимоги апеляційної
скарги у повному обсязі. Не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції у зв'язку з тим, що позивачем
не було надано документів, які могли б
підтвердити місцезнаходження
земельної ділянки в межах чи поза
межами населеного пункту. Пояснила, що
позивачем також не було надано суду
матеріалів перевірки, проведеної
державним інспектором сільського
господарства в Хмельницькій області.
Пояснила також, що офіційні межі села
та земельних ділянок не визначено.
Представник товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
«Нібулон» вважає, що рішення
господарського суду Хмельницької
області від 05.11.13 р. у справі № 924/1135/13 є
необґрунтованим. Пояснила, що
прокурором не визначено, які права та
інтереси позивача було порушено.
Вважає, що позовна заява ґрунтується на
припущеннях, і прокурор та позивач не
довели обставини, на які вони
посилаються.

У судовому засіданні 25.12.2013 р.
прокурор заперечив доводи апеляційних
скарг, вважає рішення господарського
суду Хмельницької області від 05.11.13 у
справі № 924/1135/13 законним, у зв`язку з
чим просив дане рішення залишити без
змін, а апеляційні скарги - без
задоволення. Пояснив, що земельні
ділянки в натурі не були визначені,
договори оренди не укладені, державна
реєстрація договорів не відбувалась.
Вважає, що рішення сільської ради
прийняті з порушенням процедури,
визначеної Земельним кодексом України
та з перевищенням своїх повноважень.

Позивач не забезпечив явку свого
представника у судове засідання 25.12.2013
р., хоча був належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень /а.с.38 у
т.2/.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи,
явка представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась
та додаткові докази судом не
витребовувались, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представника Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши апеляційні скарги,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін в судовому
засіданні, перевіривши оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню. При цьому
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що тридцять
шостою позачерговою сесією
Сокільської сільської ради VI скликання
прийнято рішення №1 та №2 від 18 червня
2013 року «Про розгляд заяви ТОВ СП
«Нібулон» /а.с.17-18 у т.1/, відповідно до
яких надано товариству з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
«Нібулон» для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
оренду строком на 11 місяців земельні
ділянки площею відповідно 201,8164 га та
251,384 га із земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться на території
Сокільської сільської ради (п.1 рішень).
Визначено орендну плату в розмірі 300 та
500 грн. за 1га (п.2) та зобов'язано голову
сільської ради підписати договори
оренди землі (п.4). Вирішено, що
управлінню Держкомзему у
Кам'янець-Подільському районі
належитьвнести зміни до
земельно-облікових документів (п.6
рішення).

Прокурор Кам'янець-Подільського
району звернувся до господарського
суду із позовом в інтересах держави в
особі Головного Управління
Держземагентства у Хмельницькій
області про скасування рішень
Сокільської сільської ради № 1 від
18.06.2013 р. та № 2 від 18.06.2013 р. як таких, що
прийняті з порушенням норм земельного
законодавства. За змістом позовної
заяви вимога прокурора про скасування
рішень сільської ради тотожна вимозі
про визнання актів недійсними.

Відділ Держземагенства у
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області надав інформацію,
що згідно з формою 6-зем «Звіт про
наявність земель та розподіл їх за
власниками землі, землекористувачами,
угіддями» землі площею 201,8164 га (землі
сільськогосподарського призначення)
та площею 251,3840 га (землі передбачені
під консервацію малопродуктивних та
деградованих земель) розташовані на
території Сокільської сільської ради
за межами населених пунктів, належать
до державної форми власності,
документація із землеустрою на спірні
земельні ділянки в архіві відділу
відсутня /а.с.42 у т. 1, а.с.43 у т.2/.

Відповідно до частини 1 статті 13
Конституції України, земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Згідно зі ст.84 Земельного кодексу
України у державній власності
перебувають усі землі України, крім
земель комунальної та приватної
власності. Право державної власності
на землю набувається і реалізується
державою через органи виконавчої влади
відповідно до повноважень, визначених
цим Кодексом.

Згідно зі ст.12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських рад у галузі земельних
відносин на їх території належить,
зокрема, розпорядження землями
територіальних громад, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.83 Земельного
кодексу України, у комунальній
власності перебувають усі землі в
межах населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Підставою для набуття права
користування земельною ділянкою із
земель державної або комунальної
власності є відповідне рішення
уповноваженого органу (статті 116, 124
Земельного кодексу України). Зокрема,
відповідно до ст.116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Відповідно до ст.124 Земельного
кодексу України та ст.16 Закону України
«Про оренду землі» передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки.

Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Статтею 122 Земельного кодексу
України передбачено, що сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб. Центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи
передають земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 р. № 445,
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності. Згідно із
Положенням про головне управління
Держземагенства у Хмельницькій
області (із змінами) (затверджено
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 03.03.2013р.
№ 93) Головне управління
Держземагенства у Хмельницькій
області передає відповідно до закону
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Згідно зі ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, рішення Сокільської
сільської ради Кам'янець-Подільського
району № 1 від 18.06.2013 р. «Про розгляд
заяви ТОВ СП «Нібулон» та рішення
району № 1 від 18.06.2013 р. «Про розгляд
заяви ТОВ СП «Нібулон», враховуючи
наведені обставини справи, прийняті з
порушенням вищенаведених норм,
зокрема, всупереч визначеній
законодавством компетенції сільської
ради, оскільки розпорядження землями
сільськогосподарського призначення
державної власності здійснює Головне
управління Держземагенства у
Хмельницькій області, а належність
зазначених земельних ділянок до
комунальної власності матеріалами
справи не підтверджена, і відповідачем
Сокільською сільською радою не
доведена.

Разом з тим, колегія суддів на
підставі матеріалів справи встановила,
що відповідно до рішення № 1 та № 2
сорокової позачергової сесії VI
скликання від 14.10.2013 р. скасовано
рішення тридцять шостої позачергової
сесії VI скликання № 1 та № 2 від 18 червня
2013 року «Про розгляд заяви ТОВ СП
«Нібулон» /а.с.179-180 у т. 1/.

При цьому колегією суддів
враховано, що на час дії рішень
тридцять шостої позачергової сесії VI
скликання №1 та №2 від 18 червня 2013 року
«Про розгляд заяви ТОВ СП «Нібулон» не
відбулись наслідки, які мали б правове
значення. Так, на підставі рішень
тридцять шостої позачергової сесії VI
скликання № 1 та № 2 від 18 червня 2013 року
договори оренди сільською радою і
товариством «Нібулон» укладені не були
і, відповідно, не виконувалась державна
реєстрація договорів оренди земельниї
ділянок. Земельні ділянки фактично не
передавались товариству «Нібулон» в
оренду, не відбулось визначення меж в
натурі, не вносились зміни до
земельно-облікових документів тощо. Ні
прокурор, ні сторони не надали суду в
порядку ст.ст.33-34,43 ГПК України доказів
того, що рішення тридцять шостої
позачергової сесії VI скликання №1 та №2
від 18 червня 2013 року «Про розгляд заяви
ТОВ СП «Нібулон» були фактично
реалізовані.

Відповідно до ч.3 ст.140, ч.1 ст.144
Конституції України та ч.3 ст.24 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції. Органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Відповідно до рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) від 16.04.2009 р.
№7-рп/2009 у справі N 1-9/2009 вказано, що зі
змісту ч.2 ст.144 Конституції України та
ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вбачається,
що рішення органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб з
мотивів невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Однак, на думку Конституційного Суду
України, це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою або ініціативою
інших заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України
зазначає, що органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами ( ст. 74 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»). Таким чином, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

Відповідно до п.4.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. N 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
роз'яснено, що господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Отже, на час прийняття
господарським судом Хмельницької
області рішення від 05.11.2013 р. у даній
справі були скасовані рішення тридцять
шостої позачергової сесії VI скликання
№ 1 та № 2 від 18 червня 2013 року «Про
розгляд заяви ТОВ СП «Нібулон», тобто -
припинив існування предмет спору, що
обумовлює припинення провадження
згідно з п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України. При
цьому на підставі скасованих рішень не
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
чи інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин, зокрема, сільська рада і
товариство «Нібулон» не заперечують
проти їх скасування.

Таким чином, судом першої
інстанції помилково не застосовані
норми ст.80 ГПК України, та не припинено
провадження у справі в частині вимог
прокурора про скасування (визнання
недійсними) рішення тридцять шостої
позачергової сесії VI скликання № 1 та №
2 від 18 червня 2013 року «Про розгляд
заяви ТОВ СП «Нібулон», що є підставою
для скасування рішення відповідно до
п.4 ч.1 ст.104 ГПК України.

Враховуючи наведені вище
обставини, колегія суддів дійшла
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції також норм ст.81
ГПК України щодо залишення без
розгляду позовних вимог про
зобов'язання ТОВ СП «Нібулон»
повернути земельні ділянки із земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться на території
Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району, площею
251,384 га вартістю 5 154 101,0136 грн. та площею
201,8164 га вартістю 4 137 821,46756 грн.,
загальною вартістю 9291922,48116 грн.

Так, відповідно до ст.16 Закону
України «Про оренду землі» та ст.124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.
Право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону (ст.126 Земельного
кодексу України).

Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення
договору оренди і його державної
реєстрації (ст.125 Земельного кодексу
України).

Відповідно до ст.17 Закону
України «Про оренду землі» передача
об'єкта оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах, що
визначені у договорі оренди землі, за
актом приймання-передачі.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення,
а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Статями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як зазначалось вище, в матеріалах
справи відсутні докази укладення
договору (договорів) оренди та його
державної реєстрації, відсутній також
акт приймання-передачі земельних
ділянок та будь-які інші докази того, що
земельні ділянки передавались
товариству «Нібулон» чи на час
звернення прокурора з позовом до суду
знаходились в користуванні чи
протиправно утримувались товариством
«Нібулон». За відсутності таких
доказів позовна вимога прокурора про
зобов'язання товариства «Нібулон»
повернути земельні ділянки є
безпідставною, спір за такою позовною
вимогою підлягає розгляду із
прийняттям рішення по суті про відмову
у задоволені позову в цій частині.

Разом з тим, листом від 25.09.2013
року №05-02-09/2385, який залучений до справи
до першого судового засідання 23.09.2013 р.,
відділ Держземагенства у
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області повідомив, що
згідно форми 6-зем «Звіт про наявність
земель та розподіл їх за власниками
землі, землекористувачами, угіддями»
землі площею 201,8164 га (землі
сільськогосподарського призначення)
та площею 251,3840 га (передбачені під
консервацію малопродуктивних та
деградованих земель) у
власності/користуванні не перебувають,
договори оренди, укладені між
Сокільською сільською радою та ТОВ СП
«Нібулон» на спірні земельні ділянки у
відділі відсутні /а.с.42 у т. 1/.

Колегія суддів звертає увагу,
що відповідно до 4.9. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18
роз'яснено, що при вирішенні питання
щодо залишення позову без розгляду
(стаття

81 ГПК) господарським судам слід мати на
увазі, що застосування пункту 5

частини першої цієї статті можливо
лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це

зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення

перерви в судовому засіданні, - в
протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні

для вирішення спору, тобто за їх
відсутності суд позбавлений
можливості

вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи

до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку
статті 38 названого Кодексу без
поважних

причин. Отже, перш ніж залишити позов
без розгляду, господарський суд

зобов'язаний з'ясувати причини
невиконання його вимог позивачем і
об'єктивно

оцінити їх поважність. Поважними, з
урахуванням конкретних обставин
справи, вважаються причини, які за
об'єктивних, тобто не залежних від
позивача, обставин унеможливлювали або
істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій.

В даному випадку причиною
неподання витребуваних судом першої
інстанції доказів (які підтверджують
користування відповідачем земельними
ділянками на час звернення до суду із
позовом) є їх відсутність за
відсутності фактичних обставин, а не
ухилення від виконання вимоги суду без
поважних причин, що дає суду можливість
оцінити підставність позовної вимоги
та дійти висновку по суті спору. За
наведених обставин докази про
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок взагалі не мають значення для
вирішення спору, тому їх
витребовування судом не було
необхідним.

Підсумовуючи наведене, колегія
суддів дійшла висновку про скасування
рішення господарського суду
Хмельницької області у даній справі
згідно з п.3-4 ч.1 ст.104 ГПК України.

Згідно з п. 4.6. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі

питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» № 7 від 21 лютого 2013
року роз'яснено, що приймаючи рішення
зі справи, провадження в якій порушено
за заявою прокурора, господарський суд
у разі повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягує з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Згідно з п.5.1. цієї постанови
Пленуму роз'яснено, що статтею 7 Закону
«Про судовий збір» передбачено
підстави повернення судового збору,
перелік яких є вичерпним. У їх числі не
зазначено такої підстави, як
припинення провадження у справі
(стаття 80 ГПК). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарськими судами у
здійсненні судочинства не
застосовуються. Таким чином,
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не
тягне за собою наслідків у вигляді
повернення сплаченої суми судового
збору.

З урахуванням наведеного, та
керуючись ст.ст.1-2 Закону України «Про
судовий збір» і ст.49 ГПК України, судові
витрати за розгляд справи судом першої
інстанції покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.49,80,99,101,103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Сокільської
сільської ради та товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" на рішення господарського
суду Хмельницької області від 05.11.2013 р.
у справі №924/1135/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 05.11.2013 р. у
справі № 924/1135/13 скасувати,
прийняти нове рішення.

Припинити провадження у справі в
частині скасування рішень сесії
Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району №1 від
18.06.2013 р. та №2 від 18.06.2013 р. "Про розгляд
заяви ТОВ СП "Нібулон".

Відмовити у задоволенні позову
прокурора Кам'янець-Подільського
району в інтересах держави в особі
Головного управління Держзем агенства
у Хмельницькій області до товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" про зобов'язання товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" в частині повернення
земельної ділянки із земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться на території
Сокільської сільської ради
Кам'янець-Подільського району, площею
251,384 га вартістю 5154101,0136 грн. та площею
201,8164 га вартістю 4137821,46756 грн., загальною
вартістю 9291922,48116 грн..

Стягнути з Головного управління
Держзем агенства у Хмельницькій
області (м.Хмельницький,
вул.Інститутська, буд. 4/1, ) в доходДержавного бюджету
України по коду класифікації доходів
22030001, символ звітності 206, р/р 3002
УДКСУ у м.Хмельницький, код отримувача
38045529, банк одержувача ГУ ДКСУ у
Хмельницькій області, МФО 815013 судовий
збір за подання позовної заяви в
розмірі 2294,00 грн. ( дві тисячі двісті
дев'яносто чотири гривні 00 коп.).

Господарському суду Хмельницької
області видати наказ на виконання цієї
постанови.

Головуючий суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Бучинська Г.Б.