ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2013 р.
Справа № 911/1660/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Пневмогідротехнолоджіз»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екотех плюс»

про стягнення 5128,63 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Макаренко С.В., довір. б/н
від 04.02.2013 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Пневмогідротехнолоджіз» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екотех плюс» (далі -
відповідач) про стягнення 5128,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на поставку ним ТОВ
«Екотех плюс» товару на загальну суму
15429,61 грн., який покупцем був оплачений
частково, у зв'язку з чим позивач
просить суд стягнути з відповідача 5000,00
грн. основного боргу, 128,63 грн. 3% річних,
а також судовий збір.

Розгляд справи відкладався.

07.06.2013 р. до господарського суду
Київської області ТОВ
«Пневмогідротехнолоджіз» було подано
додаткові пояснення б/н від 07.06.2013 р.

Представник позивача у судовому
засіданні 10.06.2013 р. позовні вимоги
підтримав.

Відповідач у судові засідання 13.05.2013 р.,
27.05.2013 р. та 10.06.2013 р. представника не
направив, хоча про дату та час розгляду
справи був повідомлений належно.
Відзиву на позов не надав.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 р. № 01-08/140 «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 10.06.2013 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Пневмогідротехнолоджіз»
(постачальник) поставило Товариству з
обмеженою відповідальністю «Екотех
плюс» (покупець) товар на загальну суму
15429,61 грн.

ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» було
виставлено ТОВ «Екотех плюс»
рахунки-фактури, а саме - № СФ-1071 від
11.08.2011 р. на суму 5796,00 грн. та № СФ-1193 від
21.09.2011 р. на суму 9633,61 грн.

Проте, відповідач лише частково
розрахувався з ТОВ «Екотех плюс» за
поставлений товар в сумі 10429,61 грн., що
підтверджується виписками з
банківського рахунку ТОВ
«Пневмогідротехнолоджіз» від 08.11.2011 р.
на суму 4000,00 грн. та від 21.02.2012 р. на суму
6429,61 грн.

ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» та ТОВ
«Екотех плюс» було підписано акт
звірки взаєморозрахунків станом на
29.02.2012 р. на суму 5000,00 грн.

ТОВ «Пневмогідротехнолоджіз» було
направлено на адресу ТОВ «Екотех плюс»
претензію № 1 від 17.05.2012 р. про сплату
боргу в сумі 5000,00 грн.

Відповідь на претензію отримано не
було.

Як зазначає позивач, заборгованість
відповідача в сумі 5000,00 грн.
залишається несплаченою, у зв'язку з
чим позивач і звернувся з даним позовом
до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Поряд з цим, відповідно до ст. 205
Цивільного кодексу України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору; договір може укладатися
у будь-якій формі, якщо вимоги щодо
форми договору не встановлені законом;
якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, у частині 1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

З викладеного вище вбачається, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір у спрощений спосіб.
Відповідно до цього договору позивач
зобов'язався передати у власність
відповідача товар, а відповідач, в свою
чергу, прийняти його і оплатити.

За своєю правовою природою правочин,
який відбувся між позивачем та
відповідачем, є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ст. 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, відзив на позов,
контррозрахунок або докази оплати
поставленого позивачем товару суду не
надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань судом встановлений та по
суті відповідачем не спростований.

З урахуванням викладеного,
встановлення судом факту наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем за поставлений товар в сумі
5000,00 грн., позовні вимоги в частині
стягнення зазначеної суми основного
боргу підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який построчив виконання грошового
зобов'язання, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розмір 3% річних, визначений позивачем,
становить 128,63 грн. за період з 16.06.2012 р.
до 24.04.2013 р. на суму 5000,00 грн., який є
обґрунтованим та арифметично вірним, у
зв'язку з чим 3% річних підлягають
стягненню в заявленому позивачем
розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Пневмогідротехнолоджіз» у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Екотех
плюс» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Постишева, 1-В, оф. 1, код 35612547) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Пневмогідротехнолоджіз» (02099, м. Київ,
вул. Бориспільська, 9, корп. 61, код 35426496) -
5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. основного
боргу, 128 (сто двадцять вісім) грн. 63 коп.
3% річних, 1720 (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. 50 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 17.06.2013 р.

Суддя
Бабкіна В.М.