ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2013 р.
Справа № 911/3684/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»,
м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро Проджект»,
Київська область, м. Ірпінь, смт.
Ворзель

про стягнення 193616,23 грн.

секретар судового засідання Бердило
І.П.

за участю представників:

від позивача: Грибук В.Ю. (довіреність
№14/20-12-13 від 14 січня 2013 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Украгролізинг» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро Проджект» (далі
- відповідач) про стягнення 193616,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору повторного
лізингу №10-11-14 плс/417 від 22 липня 2011
року, а саме, відповідач не сплатив
грошові кошти за користування
предметом лізингу з 20 серпня 2013 року по
3 вересня 2013 року, в результаті чого за
ним утворилась заборгованість в
розмірі 192519,13 грн. Додатково, за
прострочення виконання зобов'язання
позивач нарахував пеню в розмірі 891,39
грн. та 3% річних в розмірі 205,71 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 24 вересня 2013
року та призначено справу до розгляду
на 8 жовтня 2013 року.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи неодноразово
відкладався.

Представник відповідача письмового
відзиву на позовну заяву до суду не
подав.

19 листопада 2013 року через канцелярію
суду надійшло клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи. Клопотання обґрунтоване тим, що
повноважний представник відповідача
не може бути присутній у судовому
засіданні 19 листопада 2013 року у зв'язку
з участю у судовому засіданні в
господарському суді м. Києва.

Судом відмовлено в задоволенні
зазначеного клопотання з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 28 ГПК України
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації. Таким чином, представник
відповідача, який зайнятий в іншій
справі, не є єдиним можливим законним
представником, за відсутності якого
справа не може бути розглянута.

Суд вважає за можливе відповідно до ст.
75 ГПК України розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами.

19 листопада 2013 року відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (за договором -
лізингодавець) та відповідачем (за
договором - лізингоодержувач) 22 липня
2011 року укладено договір повторного
лізингу за №10-11-14 плс/417.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк майно, яке є
власністю лізингодавця і визначено у
додатку до договору «Найменування,
кількість, ціна і вартість предмета
лізингу» (далі - предмет лізингу), що є
специфікацією предмета лізингу, а
лізингоодержувач сплачує за це
лізингові платежі на умовах договору.

Згідно пункту 3.4.2 договору сторони
домовились, що лізингоодержувач
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати лізингові платежі
відповідно до умов договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що
розмір лізингових платежів, а також їх
складових частин встановлюється
додатком до договору «Графік
лізингових платежів».

Згідно пункту 7.1 договору за порушення
строків сплати лізингових платежів
лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несвоєчасної суми сплачує
лізингодавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який нараховується пеня.

Додатками №2, №4, №6, №8 та №10 погоджено
графік сплати лізингових платежів.

На виконання умов договору 20 серпня 2011
року між позивачем та відповідачем
підписано акт приймання-передачі
предмету лізингу.

В порушення умов договору відповідач
не сплатив лізингові платежі за період
з 20 серпня 2013 року по 3 вересня 2013 року, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в розмірі 192519,13 грн.

Судом оглянуто оригінали документів,
залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг» сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не повністю виконав
умови договору. Зазначений факт
відповідачем не спростовано та не
заперечується. Розмір заборгованості
відповідає фактичним обставинам
справи. Вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості, що виникла
у відповідача через порушення умов
договору в розмірі 192519,13 грн. підлягає
задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем у
сумі 891,39 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Розмір 3% річних
у сумі 205,71 грн. є обґрунтованим, тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агро
Проджект» (08296, Київська область, м.
Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Окружна, 11, код
36285407) на користь Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
(01023, м. Київ, вул. Мечникова, 16а, код 30401456)
- 192519 (сто дев'яносто дві тисячі п'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 13 коп.
заборгованості, 891 (вісімсот дев'яносто
одна) грн. 39 коп. пені, 205 (двісті п'ять)
грн. 71 коп. 3% річних та 3872 (три тисячі
вісімсот сімдесят дві) грн. 33 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 25 листопада 2013
року

Суддя
Заєць Д.Г.