РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті апеляційної скарги

"27" березня 2013 р. Справа № 5019/638/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Гудак А.В., Олексюк Г.Є.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Приватного підприємства "РКС" від 25.03.2013 р. на рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.12 р. у справі № 5019/638/12

за позовом Приватного підприємства "РКС"

до відповідача Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області

про скасування рішення Зорянської сільської ради

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 26.06.2012р. у справі № 5019/638/12 відмовлено у позові Приватного підприємства "РКС" до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області про скасування рішення Зорянської сільської ради. При прийнятті рішння суд виходив з того, що Приватне підприємство "РКС" не зверталося до Зорянської сільської ради з пропозицією щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 26.07.2006 р. та не підготувало відповідний проект додаткової угоди, а натомість підготувало проект нового договору оренди земельної ділянки, що договір оренди земельної ділянки складений у червні 2011 року підписаний головою Зорянської сільської ради Гузом А.Т. та директором ПП "РКС" Тимофєєвим Л.В., однак не зареєстрований управлінням земельних ресурсів Рівненського району, а відповідно не набрав чинності.

Не погоджуючись з даним рішенням, Приватне підприємство "РКС" звернулося з апеляційною скаргою від 25.03.2013 р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2012 р. у cпрaвi № 5019/638/12 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю. Строки на апеляцшне оскарження вважає не пропущеними, оскільки він не знав про прийняте рішення до 13.12.2012 р. Посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права. Згідно ч.3 ст.33 Закону України "Про оренду землі", у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк i на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після прийняття рішення № 171 від 18.05.2011 р. "Про поновлення договору оренди земельної ділянки" жодних зауважень, в тому числі i письмових звернень (листів) зi сторони Зорянської сільської ради щодо користування земельною дшянкою позивачем не було, а відтак, договір оренди земельної ділянки вважається поновленим. При винесенні рішення місцевим судом було проігноровано положення п. 15 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" № 280/97-ВР від 21.05.1997 р. До компетенції сільських рад належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах повноважень. Виконавчим органом ради є виконавчий комітет Зорянської сільської ради, відповідно рада як орган місцевого самоврядування має право скасовувати лише рішення свого виконавчого комітету, але не своївласні.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Пунктом 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 17.10.2012 року "Про внесення змін до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України" передбачено, що частиною третьою статті 22 ГПК на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Таким чином, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу. Якщо таке зловживання виявляється у повторному (два і більше разів) поданні апеляційних або касаційних скарг на судові рішення, які вже переглянуто відповідно в апеляційному або в касаційному порядку, то суд першої інстанції своєю ухвалою повертає повторно (і більше разів) подану одним і тим же учасником судового процесу апеляційну скаргу на одне й те саме судове рішення місцевого господарського суду, яке вже перевірено в апеляційному порядку, а так само на процесуальний документ, який не ухвалювався та відсутній у справі. Ухвали про повернення апеляційних і касаційних скарг у наведених випадках можуть виноситися судом апеляційної інстанції й за відсутності у ньому матеріалів справи, - на підставі даних діловодства суду та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Як вбачається з даних діловодства спеціалізованого суду, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.12 р. апеляційну скаргу позивача - Приватного підприємства "РКС" задоволено, рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2012 р. у справі № 5019/638/12 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, рішення Зорянської сільської ради від 16.12.2011 р. № 475 "Про відміну рішення Зорянської сільської ради № 171 від 18.05.2011 р. "Про поновлення договору оренди земельної ділянки" визнано недійсним, стягнуто з Зорянської сільської ради на користь Приватного підприємства "РКС" судовий збір в сумі 1073,00 грн., повернуто з державного бюджету Приватному підприємству "РКС" судовий збір у розмірі 34,00 грн., як внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Вказана постанова апеляційної інстанції згідно даних діловодства спеціалізованого суду та Єдиного державного реєстру судових рішень в касаційному порядку не оскаржувалася.

Пунктом 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" з подальшими змінами та доповненнями передбачено: якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідна обставина виключає перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

Враховуючи те, що Рівненським апеляційним господарським судом окаржене рішення місцевого господарського суду вже переглянуто в повному обсязі, повторне звернення будь-якої особи вказаної в частині 1 статті 91 ГПК України, з апеляційною скаргою не допускається.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що у прийнятті апеляційної скарги Приватного підприємства "РКС" від 25.03.2013 р. на рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2012 р. слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 91, 98 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги Приватного підприємства "РКС" від 25.03.2013 р. на рішення господарського суду Рівненської області від 26.06.2012 р. у справі № 5019/638/12.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді А.В. Гудак

Г.Є. Олексюк