Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" червня 2013 р. Справа № 16/5007/28/11-П.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Гансецького В.П.

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м.Новоград-Волинський Житомирської області)

До: Державного підприємства "Ємільчинське лісове господарство" (смт.Ємільчине Житомирської області)

про стягнення 9930,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.09.11р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до ДП "Ємільчинське лісове господарство" про стягнення 9930,58 грн., яка була оплачена судовими витратами, з яких 99,31 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 29.09.11р. позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу без розгляду на підставі ст.28, пунктів 1 та 4 ст.63 ГПК України.

Судові витрати позивачу не поверталися.

25.06.13р. до суду надійшла заява від 14.06.13р. ФОП ОСОБА_1 про направлення йому довідки про повернення державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки, на його думку, вищевказані кошти сплачені ним помилково.

Подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993р. № 7-93, повернення державного мита провадиться за умови, якщо заяву подано до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету.

Як вбачається з копії платіжного доручення № 9 від 26.09.11р. ОСОБА_1 було сплачено 99,31 грн. державного мита та перераховано вказану суму у повному обсязі 26.09.11р. до Державного бюджету України.

Таким чином, при зверненні з даною заявою ОСОБА_1 порушено, встановлений ч.2 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", річний строк щодо повернення державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

В даному випадку до заяви від 14.06.13р. ФОП ОСОБА_1 були подані лише копії платіжних доручень: № 9 від 26.09.11р. про сплату державного мита в сумі 99,31 грн. та № 10 від 26.09.11р. про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн.

Крім того, як вже зазначалося в ухвалі про повернення позовної заяви від 29.09.11р., подані ОСОБА_1 платіжні доручення від 26.09.11р. № 9 та № 10 про сплату державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в графі "призначення платежу" не містять даних про те, яка саме позовна заява оплачена цими судовими витратами.

На підставі викладеного, керуючись ст.86 ГПК України, ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993р. № 7-93,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви від 14.06.13р. фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 2 прим.:

1 - в наряд,

2 - ФОП ОСОБА_1 (рек.).