ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2013 р.
Справа № 911/3588/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від прокурора: Івашин О. Є. (посвідчення
№ 009572 від 15.10.2012 р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Миколаєнко В. М.
(довіреність б/н від 17.05.2013 р.);

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора
Київської області, м. Київ

до:

1) Броварської міської ради
Київської області, м. Бровари;

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Броварський
заводобудівельний комбінат", м.
Бровари;

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, -
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Нова
Україна", с. Зазим'є, Броварський район

про скасування рішень, визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, зобов'язання повернути
земельну ділянку

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Прокурора Київської області
звернувся в господарський суд
Київської області із позовом до
Броварської міської ради Київської
області, ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" про
скасування рішення № 923-44-04 від 23.02.2006 р.
та рішення № 968-52-05 від 25.12.2008 р.
Броварської міської ради Київської
області, визнання недійсними договору
оренди земельної ділянки від 29.03.2006 р.
та договору № 1 від 23.02.2009 р. про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 29.03.2006 р.,
укладених між Броварською міською
радою Київської області та ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат", зобов'язання ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат" повернути у комунальну
власність земельну ділянку площею 10, 7955
га, кадастровий номер
№ :00:063:1298, нормативна грошова
оцінка 6 279 084, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
прокурором тим, що рішення № 923-44-04 від
23.02.2006 р. та рішення № 968-52-05 від 25.12.2008 р.
Броварської міської ради Київської
області були прийняті, а на їх підставі
договір оренди земельної ділянки від
29.03.2006 р. та договір № 1 від 23.02.2009 р. про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 29.03.2006 р. між
Броварською міською радою Київської
області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" були
укладені всупереч положенням
Цивільного кодексу України, Земельного
кодексу України, Закону України „Про
оренду землі", іншим
нормативно-правовим актам - із
порушенням підстав та процедури
надання відповідачу-2 спірної
земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.09.2013 р. порушено
провадження у справі № 911/3588/13 за
позовом Заступника прокурора
Київської області до Броварської
міської ради Київської області, ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат" про скасування рішень,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, зобов'язання
повернути земельну ділянку і
призначено її розгляд у судовому
засіданні за участю представників
учасників процесу на 02.10.2013 р.

02.10.2013 р. у судовому засіданні
представник відповідача-1 надав
документи, витребувані судом, а також
відзив № 2-15/4075 від 02.10.2013 р. на позовну
заяву, у якому він просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

02.10.2013 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 16.10.2013 р.

16.10.2013 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від відповідача
надійшов відзив б/н від 16.10.2013 р. на
позовну заяву, у якому він просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

16.10.2013 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від позивача надійшли
уточнення № 05/3-776-07вих від 16.10.2013 р. до
позовної заяви, у яких він просить суд
скасувати п.п. 2.23. п. 2. рішення № 923-44-04
від 23.02.2006 р. та п.п. 6.10. п. 6. рішення №
968-52-05 від 25.12.2008 р. Броварської міської
ради Київської області, та пояснення №
05/3-777-07вих від 16.10.2013 р. у справі, що
долучені судом до матеріалів справи.

Уточнення № 05/3-776-07вих від 16.10.2013 р.
позивача до позовної заяви прийняті
судом до розгляду.

16.10.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 06.11.2013 р.
Також, даною ухвалою суду залучено до
участі у справі у якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача, -
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю „Нова
Україна".

06.11.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 20.11.2013 р.

20.11.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 04.12.2013 р.

03.12.2013 р. до канцелярії суду від третьої
особи надійшла заява б/н від 02.12.2013 р., у
якій він просить суд прийняти законне
та обґрунтоване рішення.

04.12.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-2 надійшли пояснення б/н
від 04.12.2013 р., що долучені судом до
матеріалів справи.

04.12.2013 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 12.12.2013 р.

12.12.2013 р. у судовому засіданні прокурор
надав усні пояснення щодо своїх
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав, вважає їх обґрунтованими і
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представник відповідача-2 у судовому
засіданні надав усні пояснення щодо
своїх заперечень проти позову, просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю з підстав, зазначених у
відзиві на позовну заяву.

Представники інших учасників процесу у
судове засідання не з'явились, хоча про
судове засідання були повідомлені
належним чином, про причини своєї
неявки у судове засідання суд
повідомили, документи, витребувані
судом, надали.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

У 1981 р. Виконавчим комітетом
Броварської районної ради народних
депутатів було видано Радгоспу ім.
Кірова Державний акт на право
постійного користування землею площею
7 584, 20 га, що було зареєстровано в книзі
записів державних актів на право
користування землею за № Б № 085659.

Постановою № 146-98-ВР від 03.03.1998 р.
Верховної ради України вирішено
включити в межі міста Бровари
Київської області землі Броварського
району загальною площею 1 271, 6 га.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що вищевказане збільшення
площі міста Бровари відбулось, у тому
числі, за рахунок забудовних і інших
земель Радгоспу ім. Кірова,
правонаступником прав і обов'язків
якого було Колективне
сільськогосподарське підприємство
„Нова Україна", правонаступником прав
і обов'язків якого є
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю „Нова
Україна", що підтверджується
протоколом № 3 від 10.02.2000 р. зборів
уповноважених КСП „Нова Україна",
ухвалою господарського суду Київської
області від 26.12.2003 р. у справі № 263/12б-98,
свідоцтвом № 461 про реєстрацію КСП
„Нова Україна", заявою № 133-а від 24.03.1992
р. Радгоспу ім. Кірова, протоколом № 1
від 24.03.1992 р. зборів уповноважених
Радгоспу ім. Кірова, довідкою
Київського обласного управління
земельних ресурсів, висновком б/н від
10.12.1996 р. Броварської районної
державної адміністрації Київської
області, висновком б/н від 10.12.1996 р.
Броварської міської ради народних
депутатів, висновком б/н від 10.12.1996 р.
Броварського районного відділу
земельних ресурсів, висновком б/н від
10.12.1996 р. Броварської районної ради
народних депутатів та іншими доказами,
наявними у матеріалах справи.

Рішенням № 923-44-04 від 23.02.2006 р.
Броварської міської ради Київської
області „Про припинення права
користування земельними ділянками,
надання в оренду земельних ділянок,
надання у постійне користування
земельних ділянок, надання дозволів на
виготовлення технічної документації
по оформленню права користування
земельними ділянками юридичним і
фізичним особам та внесення змін до
рішень Броварської міської ради"
вирішено надати в оренду за рахунок
земель міської ради земельні ділянки:
п. 2.23. Товариству з обмеженою
відповідальністю „Броварський
заводобудівельний комбінат" площею 10,
7955 га, за рахунок земель
сільськогосподарського призначення -
рілля, та частково багаторічні
насадження, в тому числі 0, 1535 га - землі
обмеженого використання - інженерний
коридор мереж комунікацій, для
будівництва комплексної
багатоквартирної житлової забудови -
землі житлової забудови, на території 5
мікрорайону IY житлового району
терміном на 5 років.

29.03.2006 р., на підставі вищевказаного
рішення № 923-44-04 від 23.02.2006 р.
Броварської міської ради Київської
області, між Броварською міською радою
Київської області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" було
укладено договір оренди земельної
ділянки, згідно умов п. 1.1. якого
орендодавець відповідно до рішення
сесії Броварської міської ради
Київської області від 23.02.2006 р. № 923-44-04
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
площею 10, 7955 га, за рахунок земель
сільськогосподарського призначення -
рілля, та частково багаторічні
насадження, для будівництва
комплексної багатоквартирної житлової
забудови, на території 5 мікрорайону IV
житлового району в м. Бровари. Згідно з
планом землекористування, що є
невід'ємною частиною цього договору та
довідки виданої Броварським міським
відділом земельних ресурсів № 332 від
15.03.2006 р. та земельно-кадастрової
документації Броварського міського
відділу земельних ресурсів ця земельна
ділянка є житлової забудови в межах
Броварської міської ради.

Згідно п. 2.1. договору в оренду
надається земельна ділянка загальною
площею 10, 7955 га.

Відповідно до п. 2.3. договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
згідно довідки Броварського міського
відділу земельних ресурсів від 15.03.2006 р.
за № 333 з урахуванням коефіцієнтів
індексації становить :

- 2 464 253, 00 грн. на період
будівництва;

- 4 928 506, 00 грн. з дати затвердження
Акту Державної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва
об'єкту;

Пунктом 3. договору визначено строк
його дії, згідно якого договір укладено
на п'ять років, терміном до 23.02.2011 р.

29.03.2006 р. вказаний договір було
зареєстровано у Київської
регіональної філії ДП „Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України", про що вчинено
запис № 45.

29.03.2006 р. між Броварською міською радою
Київської області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" було
підписано акт прийому-передачі
земельної ділянки, згідно якого
Броварська міська рада Київської
області передала, а ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" прийняло
земельну ділянку площею 10, 7955 га на
території 5 мікрорайону IV житлового
району для будівництва комплексної
багатоквартирної житлової забудови.

Рішенням № 968-52-05 від 25.12.2008 р.
Броварської міської ради Київської
області „Про припинення права
користування земельними ділянками,
надання в оренду земельних ділянок,
надання дозволів на виготовлення
технічної документації по оформленню
права користування земельними
ділянками юридичним і фізичним особам
та внесення змін до рішень Броварської
міської ради" вирішено продовжити
терміни користування земельними
ділянками, що перебувають в оренді: п.
6.10. Товариству з обмеженою
відповідальністю „Броварський
заводобудівельний комбінат" площею 10,
7955 га, для будівництва комплексної
багатоквартирної житлової забудови -
землі житлової забудови, на території 5
мікрорайону ІУ житлового району
терміном до 25.12.2032 р.

23.02.2009 р. між Броварською міською радою
Київської області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" було
підписано договір № 1 від 23.02.2009 р. про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 29.03.2006 р., згідно
умов п. 1.1. якого сторони дійшли згоди
викласти п. 2.3. договору у наступній
редакції: „Нормативна грошова/оцінка
земельної ділянки на період
будівництва згідно витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки Броварського
міського відділу земельних ресурсів
від 14.11.р. № 04-3/13 - 3/1847 становить: 6 279 084, 00
грн.

Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки з дати здачі об'єкта в
експлуатацію згідно витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки Броварського
міського відділу земельних ресурсів
становить від 14.11.2008 р. № 04-3/13 - 3/1848
становить: 12 558 168, 00 грн.".

Згідно умов п. 1.2. договору про внесення
змін сторони дійшли згоди викласти п.
3.1. договору у наступній редакції: „Цей
договір укладено терімном до 25.12.2032 р."

25.08.2010 р. вказаний договір про внесення
змін було зареєстровано у Броварському
районному відділу „Київський обласний
центр" ДП „Центр ДЗК", про що вчинено
запис № 03.

Після підписання договору про внесення
змін між Броварською міською радою
Київської області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" було
підписано акт прийому-передачі
земельної ділянки, згідно якого
Броварська міська рада Київської
області передала, а ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" прийняло
земельну ділянку площею 10, 7955 га на
території 5 мікрорайону IV житлового
району для будівництва комплексної
багатоквартирної житлової забудови.

Як було зазначено вище, позивач у своїй
позовній заяві, крім інших вимог,
просить суд скасувати підпункт 2.23.
пункту 2 рішення № 923-44-04 від 23.02.2006 р. та
підпункт 6.10. пункту 6 рішення № 968-52-05
від 25.12.2008 р. Броварської міської ради
Київської області.

З приводу вказаних позовних вимог
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ч. 7 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) громадяни та юридичні особи,
що одержали у власність, у тимчасове
користування, в тому числі на умовах
оренди, земельні ділянки у розмірах, що
були передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

Статтею 92 Земельного кодексу України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів
України, їх підприємства (об'єднання),
установи та організації.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 116 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Пунктом 2.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 р. „Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" передбачено, що
порядок надання у постійне
користування земельних ділянок
юридичним особам визначено статтею 123
ЗК України.

Статтею 92 ЗК передбачено, що право
постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та
комунальної власності набувають лише
підприємства, установи та організації,
що належать до державної або
комунальної власності, а також
громадські організації інвалідів
України, їх підприємства (об'єднання),
установи та організації. Однак ця норма
не обмежує і не скасовує право
постійного користування земельними
ділянками, набуте іншими особами в
установлених законодавством випадках
станом на 01.01.2002 (див. резолютивну
частину Рішення Конституційного Суду
України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 у справі N
1-17/2005).

У вирішенні відповідних спорів
господарським судам слід враховувати,
що земельні ділянки із земель
державної або комунальної власності
надаються у постійне користування
безоплатно у порядку відведення. Право
постійного користування земельними
ділянками посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою.

Абзацами 1, 2 п. 2.8. цієї ж постанови
передбачено, що право постійного
землекористування є безстроковим, на
відміну від права оренди, і може бути
припинене лише з підстав, передбачених
статтею 141 ЗК України, перелік яких є
вичерпним.

Дії органів державної влади та
місцевого самоврядування, спрямовані
на позбавлення суб'єкта права
користування земельною ділянкою після
державної реєстрації такого права поза
межами підстав, визначених у статті 141
ЗК України, є такими, що порушують право
користування земельною ділянкою.

Пунктом 3.5. цієї ж постанови
передбачено, що не є самовільним
використання земельної ділянки
юридичного особою після зміни
організаційно-правової форми цієї
юридичної особи, якщо земельна ділянка
використовується нею на підставі
документа, який посвідчує право на
земельну ділянку, виданого юридичній
особі до її реорганізації.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірна земельна ділянка для
будівництва комплексної
багатоквартирної житлової забудови, на
території 5 мікрорайону IV житлового
району в м. Бровари в межах Броварської
міської ради, щодо якої Броварською
міською радою Київської області було
прийнято оспорювані рішення в
інтересах відповідача-2 - ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат", на момент їх прийняття була і
є частиною земельної ділянки загальною
площею 623, 20 га, наданої Радгоспу ім.
Кірова згідно Державного акту на право
постійного користування землею,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право користування
землею за № Б № 085659, останнім
правонаступником усіх прав і
обов'язків якого є
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю „Нова
Україна", у тому числі права постійного
користування вказаною землею, що не
заперечується самим відповідачем-1 у
його відзиві № 2-15/4075 від 02.10.2013 р. на
позовну заяву.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що оспорювані рішення
були прийняті Броварською міською
радою Київської області в інтересах
відповідача-2 - ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" щодо
земельної ділянки для будівництва
комплексної багатоквартирної житлової
забудови, на території 5 мікрорайону IV
житлового району в м. Бровари в межах
Броварської міської ради, із
порушенням положень Земельного
кодексу України, та інших
нормативно-правових актів України - без
припинення права постійного
користування вказаною землею
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Нова
Україна".

Отже, враховуючи вищевикладене та те,
що, як було встановлено судом у процесі
розгляду справи, рішення № 923-44-04 від
23.02.2006 р. (підпункт 2.23. пункту 2) та
рішення № 968-52-05 від 25.12.2008 р.
(підпункт 6.10. пункту 6) Броварської
міської ради Київської області були
прийняті Броварською міською радою
Київської області із порушенням
положень Земельного кодексу України,
та інших нормативно-правових актів
України - без припинення права
постійного користування вказаною
землею третьої особи, а тому позовні
вимоги позивача до відповідача-1 про їх
скасування, є законними і
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач у позовній заяві
просить суд визнати недійсними договір
оренди земельної ділянки від 29.03.2006 р.
та договір № 1 від 23.02.2009 р. про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки від 29.03.2006 р., укладені між
Броварською міською радою Київської
області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат".

Що стосується вказаних позовних вимог
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України „Про оренду
землі" (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до ст. 13 цього ж закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 14 цього ж закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) передбачено, що
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально.

Статтею 15 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) передбачено, що істотними
умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Згідно ст. 16 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) особа, яка бажає отримати
земельну ділянку в оренду із земель
державної або комунальної власності,
подає до відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування за місцем розташування
земельної ділянки заяву (клопотання).

Розгляд заяви (клопотання) і надання
земельної ділянки в оренду проводяться
у порядку, встановленому Земельним
кодексом України.

У разі згоди орендодавця передати
земельну ділянку в оренду сторони
укладають договір оренди землі
відповідно до вимог цього Закону.

Передача земельної ділянки, межі якої
визначено в натурі (на місцевості), в
оренду без зміни її цільового
призначення здійснюється без
розроблення проекту її відведення.

У разі зміни цільового призначення
земельної ділянки надання її в оренду
здійснюється за проектом відведення в
порядку, встановленому законом.

У разі надходження двох або більше заяв
(клопотань) на оренду однієї і тієї
самої земельної ділянки, що перебуває в
державній або комунальній власності,
відповідні органи виконавчої влади чи
органи місцевого самоврядування
проводять аукціон або конкурс щодо
набуття права оренди земельної
ділянки, якщо законом не встановлено
інший порядок.

Порядок проведення конкурсу чи
аукціону та набуття права оренди
земельної ділянки на конкурентних
засадах визначається законодавством.

Статтею 17 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) передбачено, що передача
об'єкта оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах, що
визначені у договорі оренди землі, за
актом приймання-передачі.

Статтею 18 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) передбачено, що договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації.

Згідно ст. 152 цього ж кодексу (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 цього ж кодексу зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.
„Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" передбачено, що
цивільні відносини щодо недійсності
правочинів регулюються Цивільним
кодексом України (далі - ЦК), Земельним
кодексом України, Сімейним кодексом
України, Законом України від 12 травня
1991 року № 1023-XII „Про захист прав
споживачів" (в редакції Закону від 1
грудня 2005 року № 3161-IV), Законом України
від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV „Про оренду
землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003
року № 1211-IV) та іншими актами
законодавства.

При розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно
із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину
не може суперечити ЦК, іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Пунктом 2.24. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 р. „Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" передбачено, що
для правильного вирішення спору про
визнання недійсним договору оренди
суттєве значення має з'ясування
правового режиму спірної земельної
ділянки та дотримання сторонами
порядку передачі її в оренду згідно з
вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з
урахуванням необхідності у певних
випадках дотримання порядку її
вилучення. З огляду на це судам
потрібно встановлювати наявність у
відповідної ради повноважень для
вирішення питання щодо затвердження
проекту відведення і передачі спірної
земельної ділянки в оренду, а отже й
дійсність укладеного договору, що
оспорюється.

З огляду на це судам необхідно
враховувати, що оскільки договір
оренди укладається на виконання
рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними з
підстав відсутності повноважень у
відповідної місцевої ради чи органу
виконавчої влади на затвердження
проекту відведення та передачі спірної
земельної ділянки в оренду.

Згідно п. 2.29. цієї ж постанови звернути
увагу господарських судів на те, що
договір оренди земельної ділянки може
бути припинений лише на майбутнє,
оскільки неможливо повернути вже
здійснене за ним користування
ділянкою. Одночасно з визнанням
договору недійсним господарський суд
повинен зазначити в рішенні, що цей
договір припиняється лише на майбутнє.

Отже, враховуючи вищевикладене та те,
що, як було встановлено судом у процесі
розгляду справи, спірні договір оренди
земельної ділянки від 29.03.2006 р. та
договір № 1 від 23.02.2009 р. про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки від 29.03.2006 р. були укладені між
Броварською міською радою Київської
області та ТОВ „Броварський
заводобудівельний комбінат" на
виконання рішення № 923-44-04 від 23.02.2006 р.
(підпункт 2.23. пункту 2) та рішення №
968-52-05 від 25.12.2008 р. (підпункт 6.10. пункту 6)
Броварської міської ради Київської
області, що у встановленому чинним
законодавством України визнано судом
недійсними, а тому позовні вимоги
позивача до відповідачів про визнання
їх недійсними, є законними і
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач у позовній заяві
просить суд зобов'язати ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат" повернути у комунальну
власність земельну ділянку площею 10, 7955
га, кадастровий номер № :00:063:1298,
нормативна грошова оцінка 6 279 084, 00 грн.

Що стосується вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що вказана позовна вимога
позивача є похідною від його позовних
вимог до відповідачів про визнання
недійсними договору оренди земельної
ділянки від 29.03.2006 р. та договору № 1 від
23.02.2009 р. про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки від 29.03.2006 р.,
укладених між Броварською міською
радою Київської області та ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат".

Оскільки, враховуючи те, що як було
встановлено судом у процесі розгляду
справи, вимоги позивача до
відповідача-2 про зобов'язання
повернути у комунальну власність
земельну ділянку площею 10, 7955 га,
кадастровий номер № :00:063:1298,
нормативна грошова оцінка 6 279 084, 00 грн.
є похідними від його позовних вимог до
відповідачів про визнання недійсними
договору оренди земельної ділянки від
29.03.2006 р. та договору № 1 від 23.02.2009 р. про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 29.03.2006 р.,
укладених між Броварською міською
радою Київської області та ТОВ
„Броварський заводобудівельний
комбінат", що в свою чергу є законними і
обґрунтованими, то суд дійшов висновку
про їх задоволення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати підпункт 2.23. пункту 2
рішення № 923-44-04 від 23.02.2006 р. та підпункт
6.10. пункту 6 рішення № 968-52-05 від 25.12.2008 р.
Броварської міської ради Київської
області (ідентифікаційний код 26376375).

3. Визнати недійсними договір
оренди земельної ділянки від 29.03.2006 р.
та договір № 1 від 23.02.2009 р. про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки від 29.03.2006 р., укладені між
Броварською міською радою Київської
області (ідентифікаційний код 26376375) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Броварський
заводобудівельний комбінат"
(ідентифікаційний код 33212226).

4. Зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю
„Броварський заводобудівельний
комбінат" (ідентифікаційний код 33212226)
повернути у комунальну власність
Броварської міської ради Київської
області земельну ділянку площею 10, 7955
га, кадастровий номер № :00:063:1298,
нормативна грошова оцінка 6 279 084, 00 грн.

5. Стягнути з Броварської міської
ради Київської області
(ідентифікаційний код 26376375) в доход
Державного бюджету України судові
витрати 2 294 (дві тисячі двісті
дев'яносто чотири) грн. 00 (нуль) коп.
судового збору.

6. Стягнути з Броварської міської
ради Київської області
(ідентифікаційний код 26376375), Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Броварський заводобудівельний
комбінат" (ідентифікаційний код 33212226) в
доход Державного бюджету України
судові витрати 2 294 (дві тисячі двісті
дев'яносто чотири) грн. 00 (нуль) коп.
судового збору.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

20 січня 2014 р.