РІШЕННЯ

"04" листопада 2013 р.Справа № 6/53/5022-573/2012

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Чопко Ю.О.

при секретарі Конику М.М.

Розглянув справу

за позовом Спілка селян "Олексинська",
с. Олексинці, Борщівського району
Тернопільської області

до відповідача 1 Борщівської районної
державної адміністрації, м. Борщів,
Тернопільської області

відповідача 2 Олексинської сільської
ради, с. Олексинці, Борщівського району
Тернопільської області

третя особа на стороні відповідачів
Відділ Держземагенства у Борщівському
районі, м.Борщів, Тернопільської
області

про визнання недійсними розпорядження
голови Борщівської районної державної
адміністрації і рішення Олексинської
сільської ради

Представники від:

Позивача: Барабаш В.М., представник
за довіреністю

Федорович В.Ю., представник за
довіреністю

Відповідача 1: Міська І.В., представник
за довіреністю

Відповідача 2: Вирозуб А.В., сільський
голова

Третьої особи: Дмитрів В.А., представник
за довіреністю.

В розпочатому судовому засіданні
учасникам судового процесу роз'яснено
права і обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового засідання не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання.

Суть справи:

Спілка селян "Олексинська" звернулася
до суду з позовом до Борщівської РДА
(відповідач 1) та Олексинської
сільської ради (відповідач 2), за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідачів - Управління Держкомзему
у Борщівському районі - про визнання
недійсними землерозпорядчих актів
відповідачів. Позивач оскаржує
розпорядження голови Борщівської
районної державної адміністрації №221
від 28.03.2008 року "Про передачу земель
колективної власності в землі запасу" і
рішення Олексинської сільської ради
№72 від 26.03.2008 року "Про передачу земель
колективної власності у землі запасу".
При цьому посилався на порушення своїх
прав. Доводив, що віднесена до земель
запасу земля насправді належить йому,
позивачу, на підставі Державного акту
про право колективної власності на
землю. Твердив, що як юридична особа
Спілка селян "Олексинська" не
ліквідована, а тому немає підстав для
застосування передбаченого ст. 30
Земельного кодексу України порядку
розподілу несільськогосподарських
угідь при ліквідації.

Відповідачі надали відзиви на позовну
заяву, в яких проти позовних вимог
заперечували. Відповідачі доводили, що
спірне розпорядження голови районної
державної адміністрації і рішення
сільської ради прийняті у
відповідності до положень ст. 21 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", пункту 34 частини 1
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", статей 17, 30,
пункту 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України та
Рекомендацій щодо перерозподілу
земель загального користування
сільськогосподарських підприємств в
процесі їх реформування, затверджених
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 1 лютого 2000 року
№13. Ті ж доводи містяться і у відзиві на
позовну заяву, поданому третьою особою.

Справа розглядалася судами
неодноразово. Постановою Вищого
господарського суду України від 09
квітня 2013 року скасовано постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 15.01.2013р. та
рішення господарського суду
Тернопільської області від 02.10.2012р.,
справу направлено до господарського
суду Тернопільської області на новий
розгляд.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 01.06.2013р.
розгляд справи призначено на 10 липня
2013р., який відкладено на 24 липня 2013р.
Ухвалою того ж суду від 24 липня 2013р.
позов залишено без розгляду з мотивів,
зазначених в ухвалі. Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 19 серпня 2013р.
ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 24 липня 2013р.
скасовано, матеріали справи передано
на розгляд господарського суду
Тернопільської області.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 16 вересня
2013р. справу призначено до розгляду на 04
листопада 2013 року.

У судовому засіданні представники
сторін, третьої особи підтримали
доводи і міркування, викладені,
відповідно, в позовній заяві та
відзивах на неї.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
представників сторін, третьої особи
суд встановив.

Спілці селян "Олексинська" на підставі
рішення Олексинської сільської ради
народних депутатів від 06.02.1996р. та
Державного акту на право колективної
власності на землю (Т.1, а.с.79-82) належало
828,5 га землі.

Між спілкою селян "Олексинська" та
Олексинською сільською радою
періодично укладалися угоди щодо
оренди додаткових земельних ділянок.
Всього за спілкою станом на 01.01.2000 року,
згідно довідки Управління Держкомзему
у Борщівському районі, числилося 920,2 га
землі (Т.1, а.с.14)

У 1996 році проводилося розпаювання
землі, в результаті якого частина
належної селянській спілки землі була
передана у власність громадянам -
власникам земельних ділянок, про що
свідчить видане розпорядження голови
Борщівської районної державної
адміністрації №235 від 12 травня 2006р. (Т.2,
а.с.30). Іншу частину землі було передано
громадянам у приватну власність
рішеннями Олексинської сільської ради
№17 від 30 березня 1999р., №№59 і 62 від 25
грудня 2000р. і №70 від 02 лютого 2001р. (Т.2,
а.с. 43-47).

З приводу нерозпайованої землі видані
оскаржувані позивачем акти. Так, 26
березня 2008 року Олексинською сільською
радою було прийняте рішення № 72 (Т.1,
а.с.19). Згідно з вказаним рішенням, землі
загального користування колективної
власності спілки селян "Олексинська"
загальною площею 23,6 га передавалися у
землі запасу Олексинської сільської
ради. 28 березня 2008 року було прийняте
розпорядження Борщівської районної
державної адміністрації №221 (Т.1, а.с. 18).
Відповідно до вказаного розпорядження
землі колективної власності
селянської спілки "Олексинська"
загальною площею 49,6 га і землі
державної власності, що знаходилися у
постійному користуванні селянської
спілки "Олексинська" загальною площею
37,92 га, передавалися у землі запасу
Олексинської сільської ради.

Як на підставу своїх дій відповідачі
посилалися на статтю 30 Земельного
кодексу України. На час прийняття
спірних рішення і розпорядження
стосовно спілки до Державного реєстру
підприємств, установ і організацій
було внесене запис про вчинення
реєстраційної дії "Внесення рішення
засновників (учасників) юридичної
особи або уповноваженого ними органу
щодо припинення" юридичної особи".
Оскільки в статуті спілки відсутні
положення щодо порядку розподілу
зазначених земель, це питання було
розглянуто на загальних зборах
власників земельних часток (паїв), де
було прийнято одностайне рішення дати
згоду на передачу земель до земель
запасу Олексинської сільради.

З такими доводами відповідачів суд не
погоджується.

Відповідно до ст.30 Земельного кодексу
України (надалі ЗК України) при
ліквідації сільськогосподарських
підприємств несільськогосподарські
угіддя, що перебували у їх власності,
розподіляються відповідно до
установчих документів цих підприємств
або за згодою власників часток (паїв). У
разі недосягнення згоди це питання
вирішується в судовому порядку.
Земельні ділянки державної і
комунальної власності, які перебували
у користуванні сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій, що
ліквідуються, включаються до земель
запасу або передаються у власність чи
користування відповідно до цього
Кодексу.

Аналіз наведеної норми показує, що доля
несільськогосподарських угідь до
завершення ліквідації
сільськогосподарського підприємства
вирішується органом управління,
керуючись його ще діючими установчими
документами або за згодою власників
земельних часток (паїв), про що свідчить
рішення загальних зборів
громадян-власників земельних часток
(паїв) спілки селян "Олексинська",
оформлене протоколом №2 від 10.02.2004р.

Що ж до прийняття у 2008 році оспорюваних
рішення та розпорядження, то за змістом
тієї ж ст.30 ЗК України прийняття таких
актів можливе лише після ліквідації
сільськогосподарського підприємства,
в даному випадку - спілки селян
"Олексинська", чого в дійсності не
відбулося, про що свідчать наявні в
матеріалах справи ухвали
господарського суду Тернопільської
області про припинення провадження у
справах про банкрутство спілки селян
"Олексинська" (Т.1, а.с. 23-26).

В такому випадку припинення права
власності (користування) земельною
ділянкою спілки селян "Олексинська"
мало б відбуватися за правилами ст.ст.
140-142 ЗК України за умови наявності
заяви землевласника (землекористувача)
шляхом укладання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування відповідної угоди про
передачу права власності на земельну
ділянку чи прийняття власником
земельної ділянки рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою. Відповідачами не
подано жодних доказів, які б
підтверджували наявність юридичних
фактів, з якими закон пов'язує
припинення права власності
(користування) земельною ділянкою. За
таких умов, враховуючи положення ст. 33
ГПК України, суд вважає недоведеним
факт припинення права власності
(користування) земельною ділянкою
спілки селян "Олексинська".

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що, згідно п.10.3 Статуту
спілки селян "Олексинська", вищим
органом спілки є загальні збори її
членів, або їх уповноважених, які
обираються структурними підрозділами
за нормою представництва, яка
встановлюється правилами спілки.

Членство в спілці та порядок її
утворення врегульовані розділом 2
Статуту спілки селян "Олексинська", за
змістом якої членом спілки може бути не
тільки власник земельних часток (паїв)
спілки (члени колишнього колгоспу), а і
його діти та інші громадяни, які
проживають на території такого
колгоспу, а також кожний, хто вніс
грошовий пай у розмірі не менше 10 000 крб.

Звідси поняття: член спілки,
громадянин-власник земельних часток
(паїв) спілки та уповноважений члена
спілки є різними поняттями за ознаками
наявності необхідного об'єму прав,
обов'язків та повноважень, з огляду на
що рішення загальних зборів
громадян-власників земельних часток
(паїв) спілки, оформлене протоколом №2
від 10.02.2004р. та прийняте за участю
присутніх 386 із 728 власників, не тільки
порушує права відсутніх на зборах
решти власників земельних часток та
інших членів спілки, а і суперечить
положенням Статуту цієї спілки.

Слід також зазначити, що Статутом
позивача не встановлено порядок
прийняття рішення загальними зборами
членів або уповноважених спілки в
частині необхідної для прийняття
відповідного рішення кількості
голосів, з огляду на що рішення
загальних зборів спілки селян
"Олексинська" може мати юридичну силу
лише за умови присутності на них всіх
членів спілки та наявності їх згоди
щодо порядку розподілу
несільськогосподарських угідь.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 Цивільного
кодексу України одним зі способів
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання незаконним рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб.

Відповідно до п. 2 роз'яснення Президії
Вищого арбітражного суду України №
02-5/35 від 26.01.2000р. "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів" обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є порушення у
зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Оскільки судом встановлено,
що оскаржувані акти порушують права
спілки селян "Олексинська" вони повинні
бути визнані недійсними.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, п. 3 ст. 83, 84, 85 ГПК
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати недійсним розпорядження
голови Борщівської районної державної
адміністрації № 221 від 28.03.2008 року "Про
передачу земель колективної власності
в землі запасу".

3.Визнати недійсним рішення
Олексинської сільської ради №72 від
26.03.2008 року "Про передачу земель
колективної власності у землі запасу".

4.Судові витрати покласти на
відповідачів.

Суддя
Ю.О. Чопко

На рішення господарського суду
сторони, третя особа мають право подати
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного господарського суду
через цей суд протягом десяти днів з
дня виготовлення повного тексту
рішення

Повний текст рішення виготовлено 11
листопада 2013р.