РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№910/7691/13 26.06.13

За позовом Заступника Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній
сфері в інтересах держави в особі
1) Міністерства інфраструктури України
2) 195 центральної бази Державної спеціалізованої служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 )
До Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія «Металцемсервіс»
про стягнення 22 627,52 грн.
Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:
Від прокуратури: Гриненко А.Є. предст.;
від позивача-1: Аскарова А.А. предст. за довір.;
від позивача-2: Олійник С.В. предст. за довір.
від відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 26.06.2013, на підставі ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Заступник Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та 195 центральної бази Державної спеціалізованої служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до господарського суду міст Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова Компанія «Металцемсервіс» про стягнення 33 217,46 грн. заборгованості за Договором №44 від 10.01.2012 на використання електричної енергії.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2013 порушено провадження у справі №910/7691/13, розгляд справи призначено на 05.06.2013.
Ухвалою Господарського суду місті Києва від 05.06.2013, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 26.06.2013.
В судовому засіданні позивачем-2 було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка підтримана прокуратурою, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 22 627,52 грн. (яка складається з: 20 822,63 грн. суми боргу, 465,37 грн. 3% річних та 1 339,52 грн. пені).
Відповідач в своїх запереченнях проти позову заперечує посилаючись на оплату ним послуг за використану електричну енергію.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2012 між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі абонент позивач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Металцемсервіс» (далі Субабонент відповідач) було укладено договір №44 на використання електричної енергії (далі Договір).
Відповідно до умов Договору (п.1.1) Абонент зобов`язується передати електроенергію, як різновид промислової продукції Субабоненту в межах до 10% від власної встановленої потужності діючого трансформатора.
Згідно п.3.1 Договору Субабонент зобов`язується оплачувати використану електричну енергію та потужність, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період в термін до 5 числа наступного місяця в розмірі вказаному у тарифах на використання електроенергії Департаменту енергозбуту Київенерго.
Строк дії Договору визначений сторонами до 31.12.2012, набирає чинність з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (у п.5.2).
Заступник прокурора керуючись ст.121 Конституції України, ст.ст.20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.2 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначає про те, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині оплати спожитої електроенергії, внаслідок чого на момент подання позову у відповідача виникла заборгованість за використану активну електричну енергію, розмір якої становить 31 412,57 грн.
В подальшому прокуратура та позивач-2 уточнили (зменшили) заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за спожиту активну електричну енергію, зазначивши, що станом на 25.06.2013 (з урахуванням часткової оплати відповідача) заборгованості відповідача становить 20 822,63 грн.
Крім того, прокуратурою на суму заборгованості нараховано 3% річних в розмірі 465,37 грн. та пеню в розмірі 1 339,52 грн.
Представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокуратури підлягають частковому задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).
З наданих суду доказів вбачається, що відповідачем були порушені зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати спожитої електроенергії, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 20 822,63 грн.
Доказів сплати суми заборгованості за договором відповідачем не надано.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за використану активну електроенергію у розмірі 20 822,63 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з приписами ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
З аналізу умов Договору №44 на використання електричної енергії від 10.01.2012 не вбачається наявності погодження сторонами умов нарахування пені за невиконання зобов`язань за договором, а отже підстави для її стягнення з відповідача в розмірі 1 339,52 грн. відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України прокуратура просить стягнути з відповідача суму 465,37 грн. 3% річних. Перевіривши розрахунок суми 3% річних суд вважає його обґрунтованим, а отже і позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Станом на дату звернення з позовом до суду та розгляду справи у судовому засіданні відповідач не надав доказів сплати суми заборгованості, не навів підстав для звільнення від обов`язку її оплатити та не спростував обставини, зазначені позивачем у позові.
З урахуванням викладених вище обставин, наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальній сумі 21 288,00 грн. (сума боргу в розмірі 20 822,63 грн. та 3% річних в розмірі 465,37 грн.). В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи, що прокуратура звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сума судового збору у розмірі 1 720,50 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Маталцемсервіс» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 5, ідентифікаційний код 36405990) на користь 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 5, ідентифікаційний код 33148732) 20 822,63 грн. (двадцять тисяч вісімсот двадцять дві гривні 63 коп.) заборгованості, 465,37 грн. (чотириста шістдесят п`ять гривень 37 коп.) процентів річних.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Маталцемсервіс» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 5, ідентифікаційний код 36405990) в дохід Державного бюджету України 1 720,50 грн. (одну тисячу сімсот двадцять гривень 50 коп.) судового збору.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Дата підписання
повного тексту рішення: 01.07.2013

Суддя М.Є. Літвінова