ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2013 р.Справа № 922/4847/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Яровому А.С.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
об'єднання "Східбуд", м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Транс", м. Зміїв про
стягнення 6 323,56 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Солохіна В.В., довіреність б/н
від 01.10.2013 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
об'єднання "Східбуд" (позивач)
звернулося до господарського суду з
позовною заявою, в якій просить суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Транс"
(відповідача) 5 940,00 грн. основного боргу,
510,97 грн. пені та 157,2 грн. 3% річних,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором №14/12-СТ від 14.12.2012 р. Позивач
також просить суд покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 720,50 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні та у заяві про зменшення
розміру пені (вх.№46452 від 10.12.2013 р.)
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача 5 940,00 грн. основного
боргу, 294,71 грн. пені, 88,85 грн. 3% річних та
1 720,50 грн. судового збору.

Враховуючи те, що ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
наділяє позивача правом зменшити
розмір позовних вимог до прийняття
рішення по суті спору, а також те, що
такі дії позивача не суперечать
законодавству, не порушують чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси,
суд прийняв заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог та
розглядає позовні вимоги у зменшеному
розмірі - 6 323,56 грн., з яких: 5 940,00 грн.
основного боргу, 294,71 грн. пені та 88,85
грн. 3% річних.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судові
засідання, призначені на 05.12.2013 р. та
12.12.2013 р., свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
документів до суду не подав.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, всебічно та повно
дослідивши надані позивачем докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

14.12.2012 р. між позивачем (виконавець) та
відповідачем (замовник) було укладено
договір №14/12-СТ на виконання робіт та
послуг (далі - договір), за умовами якого
позивач зобов'язався за завданням
відповідача виконати роботи з очистки
котла ДКВр-2,5 в кількості 1 шт. на
протязі семи днів з моменту отримання
авансу (п.1.1).

Згідно з п.2.1. договору ціна та вартість
перерахованих у п.1.1. договору робіт є
договірною та включає компенсацію
витрат позивача та належної йому
винагороди, та складає 19 800,00 грн., тому
числі 20% ПДВ - 3 300,00 грн.

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання (п.8.3.).

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з п.2.3. договору розрахунок
здійснюється відповідачем у
наступному порядку: аванс у розмірі 70%
вартості робіт, останні 30% протягом 7-ми
банківських днів з дня підписання акта
прийому-передачі виконаних робіт.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за договором виконав
повністю, надав відповідачеві на
оплату рахунки-фактури №СХI-02018 від
17.12.2012р. на суму 13 860,00 грн. та №СХI-100811
від 04.01.2013 р. на суму 5 940,00 грн., всього на
суму 19 800,00 грн. (а.с.18, 19).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач платіжним дорученням №2783
від 14.12.2012 р. (а.с. 22) перерахував
позивачеві передплату в розмірі 13 860,00
грн.

У п.4.1 договору сторони домовились про
те, що приймання-здача виконаних
виконавцем послуг по даному договору
здійснюється уповноваженими
представниками сторін шляхом
підписання акту приймання-здачі.

24.12.2013 р. позивач передав відповідачеві
роботи з очистки котла ДКВр-2,5 в
кількості 1 шт. на загальну суму 19 800,00
грн., що підтверджується актом
приймання-здачі №1 від 24.12.2012 р. (а.с.18),
підписаним уповноваженими
представниками сторін і скріпленим їх
печатками.

Проте, відповідач оплату останніх 30%
вартості робіт протягом 7-ми
банківських днів з дня підписання акта
прийому-здачі виконаних робіт і до
цього часу не провів, чим порушив взяті
на себе договірні зобов'язання.

Таким чином, судом встановлено, що у
відповідача перед позивачем існує
заборгованість за договором в розмірі 5
940,00 грн. (19 800,00 грн. - 13 860,00 грн.= 5 940,00
грн.).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини і той
факт, що суму заборгованості
відповідачем не спростовано і не
погашено, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги позивача про стягнення 5
940,00 грн. заборгованості є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Окрім того, позивач нарахував та
пред'явив до стягнення 3% річних в
розмірі 88,85 грн. за період з
08.01.2013 р. по 08.07.2013 р.

Частиною 1 статті 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем 3% річних в розмірі 88,85грн. за
період з 08.01.2013 р. по 08.07.2013 р., суд дійшов
висновку про те, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства України, відповідає
наданому позивачем розрахунку, тому
позовні вимоги в цій частині є
правомірними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та пред'явив до
стягнення пеню в розмірі
294,71 грн. за період з 08.01.2013 р. по 08.07.2013 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що за
прострочку платежу відповідач
зобов'язався сплатити позивачеві пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми цього договору за кожен
день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання, мало
бути виконано.

За результатами проведеного судом
розрахунку сума пені за період з 08.01.2013
р. по 08.07.2013 р. становить 439,56 грн.

При цьому позивач у судовому засіданні
та у наданій до суду заяві (вх.№46452 від
10.12.2013 р.) просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача пеню в
розмірі 294,71 грн. за період з 08.01.2013 р. по
08.07.2013 р. Не виходячи за межі позовних
вимог, суд задовольняє позовну вимогу
про стягнення пені у визначеному
позивачем розмірі, тобто в розмірі 294,71
грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір в розмірі 1 720,50
грн. на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу
України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625,
629, 692, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Транс" (63403,
Харківська область, Зміївський
район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 5,
, п/р 5011 у філії
ХДАО "Індекс-банк", МФО 350619) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
об'єднання "Східбуд" (61166, м. Харків, пр.
Леніна, 36, , п/р 1194 у
КБ "Приватбанк" ГРУ м. Харків, МФО 351533) 5
940,00 грн. основного боргу, 294,71 грн. пені,
88,85 грн. 3% річних та 1 720,50 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16.12.2013 р.

Суддя Макаренко О.В.