донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

17.12.2013 справа №913/1692/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Марченко
О.А.суддівРадіонової О.О., Татенко В.М.за
участю представників сторін:
від позивача: Старіков А.С. - за
довіреністю № 27 від 08.02.2012р.від
відповідача:не з'явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргуЛуганського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго", м. Луганськ на
рішення господарського суду
Луганської областівід15.10.2013р. (повний
текст рішення підписано 16.10.2013р.)у
справі№ 913/1692/13 (головуючий суддя
Зюбанова Н.М., судді Косенко Т.М.,
Семендяєва І.В.)за позовомЛуганського
міського комунального підприємства
"Теплокомуненерго", м. Луганськдо
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,
м. Луганськ за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Міського
комунального підприємства
"Центрожилком", м.Луганськпро
спонукання укласти договір.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Луганської області від 15.10.2013р. у справі
№ 913/1692/13 у задоволенні позову
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго", м.
Луганськ до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м. Луганськ, за участю
третьої особи Міського комунального
підприємства "Центрожилком", м.Луганськ
про зобов'язання відповідача укласти з
позивачем договір на постачання
теплової енергії №1142 від 01.03.2013р. -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Луганське міське комунальне
підприємство "Теплокомуненерго", м.
Луганськ звернулось з апеляційною
скаргою, в якій йдеться про скасування
судового рішення у зв'язку з тим, що
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи; висновки,
викладенні у рішенні суду, не
відповідають обставинам справи; судом
порушені та неправильно застосовані
норми матеріального і процесуального
права. Зокрема, скаржник стверджує, що
місцевий господарський суд,
відмовляючи у позові безпідставно не
прийняв до уваги той факт, що дія
рішення виконавчого комітету
Луганської міської ради від 26.03.2013 року
№ 75 «Про визначення виконавця
житлово-комунальних послуг» не
розповсюджується на правовідносини
сторін за даним спором, оскільки
належне відповідачеві приміщення є
нежитловим, а наведеним рішенням
визначено виконавця
житлово-комунальних послуг для
населення, тобто мешканців, які
проживаються у житлових приміщеннях.

Позивач наполягає на задоволенні
апеляційної скарги та просить рішення
суду скасувати, позов задовольнити.

Відповідач наданим йому правом не
скористався, у судове засідання не
з'явився, поважних причин нез'явлення
суду не повідомив. Про час та місце
судового засідання був сповіщений
належним чином.

Зважаючи на достатність наданих
сторонами доказів, та керуючись
статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України -
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду,
переглянувши в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи № 913/1692/13; розглянувши
доводи апеляційної скарги; заслухавши
пояснення представника скаржника;
перевіривши застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
апеляційної скарги Луганського
міського комунального підприємства
"Теплокомуненерго", м. Луганськ та
скасування рішення господарського
суду Луганської області від 15.10.2013р. у
справі № 913/1692/13 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України. Апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і переглядає законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Так, намагаючись укласти договір на
постачання теплової енергії позивачем
01.04.2013 року із супровідним листом
№15/42-7/б/н від 29.03.2013р. направлений
відповідачу проект договору № 1142 від
01.03.2013 року з додатками.

Однак, за відсутністю отримання від
відповідача підписаного примірнику
договору № 1142 або заперечень щодо його
укладення позивач звернувся до
господарського суду з позовом за
захистом своїх прав.

Загальний порядок укладення
господарських договорів передбачений
ст.ст. 179-181 Господарського кодексу
України.

При цьому, ч.ч. 3, 7 ст.179 Господарського
кодексу України встановлено, що
укладання господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо, зокрема,
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання, чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування. Господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 187 Господарського кодексу
України встановлено, що спори, які
виникають при укладанні господарських
договорів за державним замовленням,
або договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. День набрання
чинності рішенням суду, яким вирішено
питання щодо переддоговірного спору,
вважається днем укладення
відповідного господарського договору,
якщо рішенням суду не визначено інше.

Правовідносини, що виникають між у
часниками у сфері виробництва,
транспортування, постачання та
використання теплової енергії,
врегульовано Господарським кодексом
України, Законом України «Про
теплопостачання», Законом України «Про
житлово-комунальні послуги та
Правилами користування тепловою
енергією, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України № 1198 від
03.10.2007 року.

Так, за приписами ст. 275 Господарського
кодексу України ст. 25 Закону України
«Про теплопостачання» постачання
теплової енергії здійснюється
виключно на договірних засадах.

Статтею 24 Закону України «Про
теплопостачання» встановлено право
теплопостачальної організації на
укладення договорів купівлі-продажу
теплової енергії, разом з тим, ст. 24
наведеного Закону на споживача
теплової енергії покладений обов'язок
своєчасного укладення договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Отже, аналіз зазначених норма
права свідчить, що учасниками
правовідносин у сфері виробництва,
транспортування, постачання та
використання теплової енергії є
теплопостачальна організація та
споживач.

Однак, в статті 1 Закону України «Про
теплопостачання» надана дефініція
терміну «Балансоутримувач». Так,
балансоутримувачем за вказаним
законом є власник будинку, групи
будинків, житлового комплексу або
юридична особа яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно і уклала договір
купівлі-продажу теплової енергії з
теплогенеруючою або теплопостачальною
організацією, а також договори на
надання житлово-комунальних послуг з
кінцевими споживачами.

У відповідності до ст. 1 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги",
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Утримання будинків і прибудинкових
територій - господарська діяльність,
спрямована на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи щодо
забезпечення експлуатації та/або
ремонту жилих та нежилих приміщень,
будинків і споруд, комплексів будинків
і споруд, а також утримання прилеглої
до них (прибудинкової) території
відповідно до вимог нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил згідно із
законодавством.

Виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Виробник - суб'єкт господарювання, який
виробляє або створює
житлово-комунальні послуги.

Споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Наявним в матеріалах справи договором
дарування від 15.03.2012 року
підтверджується, що відповідач є
власником нежитлового приміщення
АДРЕСА_1.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, рішенням Луганської міської
ради "Про визначення виконавця
житлово-комунальних послуг" від 26.03.2013
р. № 75, Міське комунальне підприємство
"Центрожилком" визначено виконавцем
житлово-комунальних послуг, у т.ч. з
централізованого опалення на об'єктах
житлового фонду, що розташовані на
території Артемівського, Ленінського,
Кам'янобрідського та Жовтневого
районів у м. Луганську та перелічені у
додатках 1 та 2 до даного рішення, з дати
набрання ним чинності. У додатку до
вищезазначеного рішення Ради вказано
адреси об'єктів споживання, у т.ч.
АДРЕСА_1.

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що у разі якщо виконавець
не є виробником житлово-комунальної
послуги, відносини між ним та
виробником регулюються окремим
договором, який укладається відповідно
до вимог цієї статті.

Приписи вказаної норми
кореспондуються з умовами статті 1
Закону України «Про теплопостачання»
щодо обов'язку виконавця
(балансоутримувача) укладати договори
з теплової енергії з теплогенеруючою
або теплопостачальною організацією, а
також договори на надання
житлово-комунальних послуг з кінцевими
споживачами.

Таким чином, зважаючи на наведене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позивач є виробником
житлово-комунальної послуги з
постачання теплоносіїв у вигляді
гарячої води на опалення житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, а третя
особа є її виконавцем, на якого Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги» та Законом України «Про
теплопостачання» покладено обов'язок
укладення договорів як з виробником
так і з кінцевими її
споживачами-власниками приміщень в
житловому фонді.

27.03.2013 року між позивачем та третьою
особою укладено договір №220-7/913,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався виробляти та постачати
теплову енергію третій особі, яка надає
житлово-комунальні послуги з опалення
та гарячого водопостачання споживачам,
які проживають в житловому фонді
територіальної громади м. Луганська
згідно з додатком № 1 до договору, а
третя особа зобов'язалася утримувати в
належному технічному стані внутрішньо
будинкові системи опалення та гарячої
води, здійснюючи їх технічне
обслуговування та ремонт,
забезпечувати розподілення та
регулювання подачі теплової енергії за
даними системами від межі
експлуатаційної відповідальності, для
надання послуг з теплопостачання та
гарячому водопостачання наймачам,
власникам квартир житлового фонду.

За умовами розділу 1 договору № 220-7/913
межа експлуатаційної відповідальності
внутрішньо будинкових систем та
зовнішніх мереж теплопостачання з
централізованого опалення та гарячого
водоспоживання - зовнішня стіна
споруди житлового будинку.

Додатком № 1 до договору № 220-7/913
визначений перелік об'єктів житлового
фонду з централізованим опаленням, до
якого під порядковим номером 16
включений житловий будинок АДРЕСА_1.

Листом від 20.08.2013 № 15-7-2/767, направленим
Департаментом забезпечення
життєдіяльності міста Луганської
міської ради на запит місцевого
господарського суду, роз'яснено, що дія
вказаного вище рішення від 26.03.2013р. № 75
розповсюджується на об'єкт споживання
відповідача, балансоутримувачем та
виконавцем житлово-комунальних послуг
будинку АДРЕСА_1 визначено МКП
"Центрожилком", у т.ч. з послуги
централізованого опалення.

Отже, оскільки, система опалення
нежитлового приміщення відповідача
(споживача) приєднана до загальної
системи опалення житлового будинку
АДРЕСА_1, третя особа є виконавцем
житлово-комунальних послуг у вказаному
будинку, у тому числі й у нежитловому
приміщенні відповідача, точка
розподілу щодо передачі відповідної
послуги знаходиться перед будинком,
колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду щодо відсутності правових підстав
для встановлення договірних
правовідносин з поставки теплоносія
між споживачем та виробником, без
участі виконавця.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що місцевим господарським судом в
порядку ст.43 ГПК України всебічно,
повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи в їх сукупності і
вірно застосовано норми
процесуального та матеріального права.

Твердження скаржника про порушення і
неправильне застосування судом першої
інстанції норм законодавства при
прийнятті рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає. Посилання позивача на
те, що третій особі передано на баланс
житловий фонд без урахування
приміщення відповідача судовою
колегією не приймається, оскільки
статус нежитлового приміщення не
виключає об'єкт, що належить
відповідачу з житлового фонду
комунальної власності, протилежного
позивачем не доведено.

Зважаючи на вищевикладене, рішення
господарського суду Луганської
області з урахуванням мотивів,
зазначених апеляційним судом,
відповідає фактичним обставинам
справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
не впливають на правильність висновків
суду першої інстанції та спростовані
вищевикладеними висновками судової
колегії.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Луганської області від 15.10.2013р. у справі
№913/1692/13 ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, керуючись законом, що
відповідає приписам ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, тому залишає зазначене
рішення без змін за наведеними в
постанові мотивами, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луганського
міського комунального підприємства
"Теплокомуненерго", м. Луганськ
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 15.10.2013р. у справі
№913/1692/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

У судовому засіданні 17.12.2013р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови підписаний
20.12.2013р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

В.М. Татенко