ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2013 р.
Справа № 920/1362/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.
№3600С/3-11) на рішення господарського
суду Сумської області від 17.10.2013 р. у
справі № 920/1362/13

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Суми

до Некрасівського
фермерсько-селянського господарства,
м. Глухів, Сумська область

про стягнення 203185,93 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 р. Фоп ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом про стягнення з Некрасівського
фермерсько-селянського господарства
203 185,93 грн. штрафу відповідно до п. 10.3.1.
договору про спільну діяльність від
22.05.2006 року, укладеного між сторонами. В
обгрунтування позову посилався на те,
що нарахування штрафу передбачено за
порушення п.п. 3.1, 3.2, 3.4 договору, якими
встановлено, що відповідач
зобов'язується достроково не розривати
договір оренди землі з розташованим на
ній водним об'єктом, повідомляти
позивача про внесення змін до нього і
не чинити контрагенту (позивачу)
перешкод у спільній діяльності та
надавати йому вільний доступ до
водного об'єкту. Позивач стверджував,
що ці пункти не дотримані відповідачем
і, крім того, відповідач ініціює штучні
судові процеси, що перешкоджає
спільній діяльності, не надає дозвіл на
спеціальне водокористування.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 17.10.2013 р. по справі № 920/1362/13
(суддя Зайцева І.В.) в позові
відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
зазначене рішення скасувати та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного рішення обставин, що
мають значення для справи, на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, та на те, що висновки,
викладені в оскаржуваному рішенні
суду, обставинам справи.

Так, в своїй апеляційній скарзі позивач
зазначає, що об'єктом для розрахунків
штрафних санкцій є саме земельна
ділянка загальною площею 87,0996 га, на яку
є посилання в договорі про спільну
діяльність від 22.05.2006 року. Згідно
витягу з технічної документації по
грошовій оцінці земель водного фонду
Ямпільського району Сумської області,
які передані в оренду відповідачеві
нормативно грошова оцінка земельних
ділянок загальною площею 87,0996 га станом
на 2013 рік складає 1015929,68 грн. Доказам
узгодження відповідачем об'єкту,
передбаченого пунктом 10.3.1 договору про
спільну діяльність від 22.05.2006 року, є
той факт що під час подачі позовної
заяви про розірвання договору від
09.04.2012 року до господарського суду
Сумської області відповідачем як доказ
було додано розрахунок орендної плати
за земельні ділянки державної або
комунальної власності грошова оцінка
яких проведена, в якому зазначено
земельну ділянку площею 87,0996 га,
грошова оцінка якої становить 1015929,68
грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено її розгляд
на 16.12.2013 р. та запропоновано
відповідачу надати відзив на
апеляційну скаргу з посиланням на
відповідні норми чинного
законодавства в обґрунтування своєї
позиції по справі та докази на
підтвердження своїх заперечень, а
позивачу - надати письмові пояснення з
посиланням на відповідні норми чинного
законодавства в обґрунтування своєї
позиції по справі та докази на
підтвердження фактів, викладених в
апеляційній скарзі.

Відповідач на виконання вимог ухвали
суду, 16.12.2013 р. надав за вх. № 12088 відзив
на апеляційну скаргу, в якому проти
апеляційної скарги позивача заперечує,
просить її залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення суду - без змін,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції повно та всебічно досліджені
усі фактичні обставини справи, яким
надана належна правова оцінка. Так, в
своєму відзиві відповідач зазначив, що
нормативна грошова оцінка не може бути
застосована як база для обрахування
штрафу. Крім того, позивач не набув
права користування орендованою
відповідачем земельною ділянкою, а
отже його претензії щодо перепон у
користуванні земельною ділянкою
вважає безпідставним.

В судове засідання, призначене на 16.12.2013
р. представники сторін не з'явились,
хоча у відповідності до вимог чинного
законодавства про дату, час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином.

Натомість, позивач надав до
апеляційного суду 16.12.2013 р. за вх. № 12098
заяву, в якій просив розглянути справу
без його участі.

Враховуючи належне повідомлення
сторін про час та місце засідання суду,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу позивача
за відсутності представників сторін,
за наявними у матеріалах справи
доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі та
відзиві на неї доводи сторін,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду Сумської області
від 17.10.2013 р. у справі № 920/1362/13 підлягає
залишенню без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.05.2006 року між сторонами у справі
укладено договір про спільну
діяльність, відповідно до якого
сторони домовились про організацію
спільної діяльності у сфері
користування земельною ділянкою
(водний об'єкт та прибережна захисна
смуга навколо водойми) для
сільськогосподарського
використання-рибогосподарських
потреб.

Земельна ділянка знаходяться на
території Княжицької сільської ради
Ямпільського району Сумської області,
загальною площею 87,0996га, в тому числі
земельна ділянка № НОМЕР_1,7049 га;
ділянка № НОМЕР_2,3947 га.

Відповідно до пункту 1.2 договору,
сторони зобов'язалися діяти спільно.

Земельна ділянка, що зазначена в пункті
1.1 даного договору, використовується
відповідачем на підставі договору
оренди землі з розташованим на ній
водним об'єктом загальнодержавного
значення б/н від 22.05.2006 року, укладеного
з Ямпільською районною державною
адміністрацією (п.1.3. договору).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що на
виконання даного договору сторони
надають одна одній будь-які фінансові,
технологічні або організаційні
допомоги.

Відповідно до п.3.4 договору, відповідач
зобов'язаний не чинити перешкод
позивачу щодо здійснення спільної
діяльності та надавати вільний доступ
до земельної ділянки (водного об'єкту)
визначеної в п.1.1. договору.

В свою чергу, позивач за вищевказаним
договором зобов'язаний нести витрати,
пов'язані зі сплатою орендної плати за
гідроспоруди та землю, яка знаходиться
під водним об'єктом, витрати пов'язані з
закупівлею молодняка риби цінних та
промислових порід.

Внески сторін у спільну діяльність за
договором про спільну діяльність від 22
травня 2006 року визначені у розділі 6
договору.

Згідно пункту 6.1 договору, відповідач
надає для спільної діяльності земельну
ділянку (водний об'єкт та прибережна
захисна смуга навколо водойми) для
сільськогосподарського використання -
рибогосподарських потреб, які
знаходяться на території Княжицької
сільської ради Ямпільського району
Сумської області, загальною площею 87,0996
га , у тому числі: ділянка № НОМЕР_1,7049
га; ділянка № НОМЕР_2,3947 га, які
перебувають у відповідача у
користуванні на правах оренди.

Внесок позивача у спільну діяльність:
майнові, трудові та грошові затрати по
сплаті орендної плати за гідроспоруди
та землю, яка знаходиться під водним
об'єктом, по витратах, пов'язаних з
закупівлею молодняка риби цінних та
промислових порід, по підготовці
(найму) відповідного персоналу для
виконання робіт, пов'язаних з охороною
та обслуговуванням гідроспоруд і
водного об'єкту, наданого для спільної
діяльності відповідачем (п. 6.2
договору).

Спільна діяльність фактично
розпочалась з 2010 року.

Позивач посилається на те, що на
виконання умов договору ним сплачено
відповідачеві грошові кошти на
загальну суму 45 954,23 грн. з яких
компенсовано орендну плату за 2010 та 2011
роки в повному обсязі, сплачена доля
відповідача за 2010 та 2011 роки згідно п.6.1.
договору про спільну діяльність, решта
грошових коштів призначена для
компенсації оренди за 2012 та 2013 роки, а
також сплати його долі згідно п.6.1.
договору про спільну діяльність.

Крім того, позивачем на виконання умов
п. 4.1.2 договору про спільну діяльність
на протязі 2010-2011 років закуплено та
запущено молодняк риби цінних та
промислових порід, придбавався
комбікорм, проводились лабораторні
дослідження, незалежна оцінка майна -
гідроспоруд ставка, сплачувались збори
за забруднення навколишнього
середовища.

При цьому позивач стверджує, що
відповідач на протязі 2010-2012 років
порушував свої зобов'язання,
передбачені договором, зокрема
ініціюючі штучні судові процеси та
відмовляючи в наданні дозволу на
спеціальне водокористування та інших
дозвільних для скиду води з ставку та
відлову риби.

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення
суму, позивач зазначає, що відповідно
до витягу з технічної документації по
грошовій оцінці земель водного фонду
Ямпільського району Сумської області,
які передані в оренду відповідачеві
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок загальною площею 87,0996 га станом
на 2013 рік складає 1015929,68 грн.

Пунктом 10.3.1 договору про спільну
діяльність від 22.05.2006 року, передбачено,
що за невиконання п.п. 3.1, 3.2, 3.4
відповідач сплачує штраф розмір якого
визначається 20 % від нормативно
грошової оцінки на дату вчинення
порушення, тобто 203185,93 грн.

Як свідчать матеріали справи, що
господарським судом вже розглядався
спір між тими ж сторонами про той же
фактично предмет (за інший період) та з
тих же підстав. Рішення у справі №
5021/1692/12 від 25.01.2013 року позов фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 було
задоволено, постановою Харківського
апеляційного господарського суду це
рішення залишено без змін. Однак,
постановою Вищого господарського суду
України від 13.08.2013 року зазначене
рішення та постанова скасовані, в
задоволенні позову відмовлено
повністю з посиланням на відсутність
правових підстав для задоволення вимог
позивача.

Відповідно до статті 35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводиться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

В постанові ж Вищого господарського
суду України зазначено, що сторони
договору про спільну діяльність не
узгодили об'єкт для розрахунку
штрафних санкцій і це, у будь-якому
випадку, унеможливлює притягнення
відповідача до такого виду майнової
відповідальності як штраф (п.10.3.1).
Вказаний факт є преюдиціальним в силу
ч.2 ст.35 Господарського процесуального
кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного та
фактичних обставин справи суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

Погоджуючись з висновками суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
позовних вимог, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що апеляційна
скарга не містить жодного
передбаченого процесуальним
законодавством посилання на підстави
для скасування оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає необгрунтованими твердження
позивача щодо протиправної поведінки
відповідача відносно нього, оскільки,
звернення до суду відповідача у
будь-якому випадку є його
конституційним правом; що стосується
відмови у наданні дозвільної
документації, - право спеціального
водокористування не передбачено для
позивача договором про спільну
діяльність від 22.05.2006 року.

Крім того, колегія суддів вбачає
самостійну підставу відмови в
задоволенні позовних вимог, а саме
відсутність у позивача права вимагати
стягнення штрафу, оскільки діюче
законодавство не передбачає стягнення
господарських санкцій одним з
учасників простого товариства з іншого
учасника.

Так, відповідно до положень ст. 1132 ЦК
України за договором простого
товариства сторони (учасники) беруть
зобов'язання об'єднати свої вклади та
спільно діяти з метою

одержання прибутку або досягнення
іншої мети.

У результаті укладання договору його
учасники утворюють об'єднання осіб, що
не стає новим самостійним суб'єктом
цивільного права, але зобов'язує їх до
спільних узгоджених дій у межах
досягнення спільної мети.

При цьому слід враховувати, що навіть
коли в договорі беруть участь дві
особи, їх інтереси не протиставлені як
кредитора та боржника в звичайному
двосторонньому договорі. Інтереси
учасників спільної діяльності
спрямовані не протилежно, а на
досягнення спільної для всіх мети. Тому
колегія суддів вважає, що суб'єкти
договору простого товариства не є
кредиторами та боржниками, а є
сучасниками або товаришами. Взаємні
права і обов'язки виникають тут у
кожного учасника стосовно решти.
Кожний з учасників виступає одночасно
і як кредитор, і як боржник щодо всіх і
кожного з учасників договору. Тому
головною особливістю зобов'язань із
спільної діяльності є те, що жодна із
сторін не має права вимагати виконання
договору стосовно себе особисто і,
відповідно, не повинна проводити
виконання безпосередньо щодо будь-якої
іншої сторони.

Таким чином, на думку колегії суддів,
договір простого товариства є угодою,
яка не передбачає виникнення
зустрічних зобов'язань учасників
товариства.

Аналогічна правова позиція закріплена
у Роз'ясненні ВАСУ №02-5/302 від 28.04.95

р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних

з укладанням та виконанням договорів
про сумісну діяльність».

Так, у п.п. 8-9 зазначеного Роз'яснення
зазначено, що відповідно до статті 433
Цивільного кодексу України порядок
покриття витрат, передбачених
договором про сумісну діяльність, і
збитків, що виникли в результаті
сумісної діяльності, визначається
договором. Якщо договором такий
порядок не передбачений, то при
вирішенні спорів господарським судам
необхідно виходити з того, що спільні
витрати і збитки покриваються за
рахунок спільного майна учасників
договору про сумісну діяльність,
тобто за рахунок їх грошових та інших
майнових внесків, а також майна, яке
створене або придбане в результаті їх
сумісної діяльності.

В процесі сумісної діяльності може
статися таке, що для досягнення мети
договору, а також для покриття витрат
та збитків, пов'язаних з експлуатацією
предмету договору, не вистачає
спільного майна учасників. Якщо
учасники сумісної діяльності не
досягли згоди щодо обсягів додаткових
внесків для покриття витрат і збитків,
то при вирішенні спору господарський
суд на підставі статті 433 Цивільного
кодексу України розподіляє такі
витрати та

збитки пропорційно їх внескам у
спільне майно.

Таким чином, колегія суддів доходить до
висновку, що діяльність учасників
товариства, спрямована на досягнення
спільної мети, виключає пред'явлення
зустрічних вимог учасників про
стягнення санкцій.

Тому позовні вимоги позивача є такими,
що не ґрунтуються на законі.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що твердження позивача,
викладені ним в апеляційній скарзі
ґрунтуються на припущеннях, не
доведені належними доказами, тоді як
господарським судом першої інстанції в
повній мірі з'ясовані та правильно
оцінені обставини у справі та ухвалене
ним рішення є законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав
для його скасування та задоволення
апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1, м. Суми на
рішення господарського суду Сумської
області від 17.10.2013 р. у справі № 920/1362/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 17.10.2013 р. у справі № 920/1362/13
залишити без змін.

Повний текст постанови складено та
підписано 23.12.2013 року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.