ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.2013
Справа № 905/7978/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Бокової Ю. В.

при секретарі судового засідання
Д'яковій Ю.Ю.

Розглянувши матеріали справи за
позовом: Малого приватного
підприємства «Галакс», м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання», м.
Маріуполь

про вчинення певних дій

за участю представників сторін:

від позивача: Подорванова С.А. - за
довір. від 18.07.2013 р. б/н

від відповідача: Фокіна А.Ф. - за дов. від
24.10.2013 р. б/н

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Мале приватне підприємство
«Галакс», м. Маріуполь звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання», м. Маріуполь про
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що йому на праві
власності належало нерухоме майно, а
саме нежитлова будівля, що знаходиться
за адресою: Донецька область, м.
Маріуполь, вул. Енгельса, 60, загальною
площею 3527,30 кв.м., яке за
договором купівлі-продажу від 06.09.2012 р.
№ 2655 було передано у власність
Приватному підприємству «Дімітріус».

В подальшому, як зазначає позивач,
вказана нежитлова будівля була внесена
Приватним підприємством «Дімітрус» до
статутного капіталу ТОВ
«Спецторгобладнання».

В подальшому, рішенням господарського
суду Донецької області від 24.10.2013 р. по
справі № 905/5579/13, договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі від
06.09.2012 р. № 2655 укладений між Малим
приватним підприємством «Галакс» та
Приватним підприємством «Дімітрус»
було визнано недійсним.

На думку позивача, в теперішній час у
відповідача - ТОВ «Спецторгобладнання»
відсутні правові підстави щодо
володіння та користування спірним
майном, оскільки, останнє належить
позивачу на праві власності.

Відповідач позовні вимоги не визнав з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву. Просив залучити до
розгляду господарської справи № 905/7978/13
реєстраційну службу Маріупольського
міського управління юстиції в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача. Також просив
зупинити провадження по справі №
905/7978/13 до розгляду апеляційним
господарським судом апеляційних скарг
ПП «Дімітрус» та ТОВ
«Спецторгобладнання».

Ухвалою від 14.11.2013 р. було задоволено
клопотання позивача про відстрочення
сплати судового збору.

21.11.2013 р. від відповідача надійшло
клопотання про передачу справи за
підсудністю до господарського суду
Запорізької області, в задоволенні
якого було відмовлено ухвалою
господарського суду Донецької області
від 21.11.2013 р.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2012 року між Малим приватним
підприємством "Галакс" (Продавець) в
особі ліквідатора Симонова Андрія
Леонідовича та Приватним
підприємством "Дімітріус" (Продавець)
укладений договір купівлі-продажу
нежитлової будівлі (надалі по тексту -
договір), за умовами якого Продавець
передає у власність Покупцю нежитлову
будівлю загальною площею - 3527, 30 кв.м, що
знаходиться за адресою: Донецька
область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, 60, а
Покупець приймає вказане майно і
зобов'язується сплатити за нього
обговорену грошову суму.

Відповідно до пункту 1.2 договору
відчужується основна будівля літ А-4 з
прибудовою літ. А3-1, (матеріали стін:
цегла, шлакоблок), загальною площею -
3527,30 кв.м., в цілому, згідно витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданого Міським комунальним
підприємством "Маріупольське бюро
технічної інвентаризації" за №34498398 від
14 червня 2012 року, (Реєстраційний номер
обєкту:11278129, номер запису 1690 в книзі 3).

Нежитлова будівля розташована на
земельній ділянці, площею - 0,0286 га,
кадастровий номер-:04:010:0100, що
знаходиться в орендованому
користуванні Продавця, згідно договору
оренди земельної ділянки, посвідченого
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу
Донецької області Скоробогатько О.В.,
від 03 грудня 2003 року за реєстровим №2721,
та зареєстрованого у Маріупольській
міській раді про що у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі вчинено запис, від 04 грудня 2003
року за №202 та договору про зміни нього,
посвідченого приватним нотаріусом
Маріупольского міського нотаріального
округу Донецької області
Скоробагатько О.в., від 02 грудня 2008 року
за реєстровим №3623.

Як зазначено в п. 1.3 договору
зазначене майно належить Продавцю на
підставі Дублікату Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно (серія ЯЯЯ
№688976), виданого 16 грудня 2011 року на
підставі рішення Маріупольського
міськвиконкому за №366/3 від 16 листопада
2005 року, що зареєстрований в
Електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, від 22 грудня 2011 року,
згідно витягу про державну реєстрацію
прав, виданого Міським комунальним
підприємством "Маріупольське бюро
технічної інвентаризації" за №32623753 від
22 грудня 2011 року.

Зазначений договір посвідчений
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу
Дубровською О.А.

На підставі договору за Приватним
підприємством «Дімітріус» було
оформлено право власності на нежитлову
будівлю загальною площею - 3527, 30 кв.м, що
знаходиться за адресою: Донецька
область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, 60,
про що свідчить Витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від 12
вересня 2012 року.

24 липня 2013 року між Приватним
підприємством «Дімітріус» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання» складений акт
приймання-передачі нерухомого майна, а
саме: нежитлової будівлі загальною
площею - 3527, 30 кв.м, що знаходиться за
адресою: Донецька область, м. Маріуполь,
вул. Енгельса, 60, до статутного фонду
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання» згідно Протоколу
загальних зборів учасників.

30 липня 2013 року Реєстраційною службою
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області прийняте
рішення про державну реєстрацію права
власності на вищевказану нежитлову
будівлю за Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання» про що видане
відповідне свідоцтво про право
власності.

В подальшому, рішенням господарського
суду Донецької області від 24.10.2013 р. по
справі № 905/5579/13, договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі від
06.09.2012 р. № 2655 укладений між Малим
приватним підприємством «Галакс» та
Приватним підприємством «Дімітрус»
було визнано недійсним.

На думку позивача, в теперішній час у
відповідача відсутні правові підстави
для володіння спірним майном, а тому
вказані обставини порушують його
права, як власника об'єкту нерухомості,
щодо володіння, користування та
розпорядження спірним майном, що й
обумовило звернення останнього до
господарського суду з даним позовом.

Оцінюючи матеріали справи, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Загальний перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів визначений
в ст. 16 Цивільного кодексу України.

Частина 1 ст.16 Цивільного кодексу
України визначає, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.16 Цивільного
кодексу України суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини 1 статті 316
Цивільного кодексу України правом
власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.ст. 387, 392 Цивільного
кодексу України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 330 Цивільного кодексу України
визначено, що якщо майно відчужене
особою, яка не мала на це права,
добросовісний набувач набуває право
власності на нього, якщо відповідно до
статті 388 цього Кодексу майно не
може бути витребуване у нього.

Положеннями частини 1 статті 388
Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати,
про що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно,
зокрема, вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Зі змісту статті 388 Цивільного кодексу
України вбачається, що вирішальне
значення для визначення питання
витребування майна у добросовісного
набувача є встановлення наявності
волевиявлення (волі) власника чи особи,
яка володіє таким майном, на вибуття
такого майна.

Відтак, не будь-яке порушення порядку
вибуття із володіння власника або
особи, якій передано майно у володіння,
є підставою для витребування його від
добросовісного набувача, а лише
пов'язане із дефектом волі.

Вирішальне значення для визначення
питання витребування майна у
добросовісного набувача є
встановлення наявності волевиявлення
(волі) власника.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду
Донецької області від 24.10.2013 р. у справі
№ 905/5579/13 визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 06.09.2012 р. № 2655
укладеним між Малим приватним
підприємством «Галакс» та Приватним
підприємством «Дімітрус». При цьому
вказаним судовим рішенням встановлено,
що ухвалою від 16 травня 2012 року
порушена справа про банкрутство Малого
приватного підприємства "Галакс"
згідно статті 51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Постановою суду від 31 травня 2012 року
боржник визнаний банкрутом, відкрита
ліквідаційна процедура строком на 6
місяців до 31 листопада 2012 року та
ліквідатором по справі призначений
голова ліквідаційної комісії - Симонов
А.Л.

Ухвалою від 26.06.2013 р. збори кредиторів
від 10 липня 2012 року та обраний на таких
зборах комітет кредиторів визнані
судом неповноважними. Також, визнано
виконання ліквідатором Симоновим А.Л.
своїх обов'язків неналежним та таким,
що порушує інтереси кредитора, у
зв'язку з чим, припинені повноваження
ліквідатора Симонова А.Л.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 25 вересня 2013
року постанову господарського суду
Донецької області від 31 травня 2012 року
у справі № 5006/27/69б/2012 скасована в
частині призначення ліквідатором
банкрута голову ліквідаційної комісії
Симонова Андрія Леонідовича.

В силу ст. 35 ГПК України рішення суду, що
набрало законної сили, є обов'язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору.

Рішення господарського суду Донецької
області від 24.10.2013 р. по справі № 905/5579/13
набрало законної сили, та, у
відповідності до частини п'ятої статті
124 Конституції України, є обов'язковим
до виконання, а створені ним наслідки
не можуть не прийматися судом до уваги.

Відповідно до п.1 ст.216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України правочин
визнаний судом недійсним є недійсним з
моменту його вчинення.

Таким чином, на момент укладання
договору купівлі-продажу нежитлової
будівлі від 06 вересня 2012 року № 2655 у
особи Симонова Андрія Леонідовича не
було повноважень на підписання даного
договору та на відчуження спірного
майна, що свідчить про вибуття
вищезгаданого нерухомого майна з
володіння Малого приватного
підприємства «Галакс» не з його волі.

З огляду на наведене та враховуючи, що
нежитлова будівля загальною площею -
3527, 30 кв.м, що знаходиться за адресою:
Донецька область, м. Маріуполь, вул.
Енгельса, 60, літ А-4 з прибудовою літ. А3-1
вибула з володіння позивача поза
його волею, і в подальшому право
власності на вказане майно було
зареєстровано за відповідачем, то
господарський суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
витребування зазначеного майна у
відповідача та визнання на нього права
власності за позивачем.

Щодо вимог позивача про скасування
рішення державного реєстратора від
10.07.2013 р. № 4525463, суд вважає, що дана
вимога не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Правовою підставою для звернення до
господарського суду є захист порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів (ст. 1 ГПК України),
право на позов у особи виникає після
порушення відповідачем її права, тобто
захисту підлягає вже порушене право, а
не те, яке може бути порушене у
майбутньому і щодо якого невідомо, чи
буде воно порушено взагалі.

Статтею 9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що
державний реєстратор приймає
рішення про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про
її зупинення, внесення змін до
Державного реєстру прав.

Згідно ст. 26 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Таким чином, зазначеним законом
передбачений послідовний порядок
здійснення державної реєстрації прав.

На підставі викладеного, суд зазначає,
що державний реєстратор в силу закону
зобов'язаний скасувати внесені зміни,
однак цей обов'язок настає після
набрання рішенням суду законної сили,
тобто на даний час ця вимога позивача є
передчасною.

За вказаних обставин, у задоволенні
позовних вимог щодо скасування
державної реєстрації змін до
установчих документів товариства слід
відмовити.

Суд відмовляє в задоволенні
клопотання відповідача про залучення
до розгляду у справі реєстраційної
служби Маріупольського міського
управління юстиції в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї
сторін.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" систему
органів державної реєстрації прав
становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

Статтею 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлені
повноваження органів державної
реєстрації прав, до яких відносяться:
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав; надання
інформації про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечення облік
безхазяйного нерухомого майна;
здійснення інших повноважень,
передбачених цим Законом та іншими
законами України.

З огляду на викладене, суд зауважує, що
органи державної реєстрації виконують
реєстраційні функції щодо реєстрації
прав та обтяжень.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
рішення по справі не може вплинути на
права та обов'язки реєстраційної
служби Маріупольського міського
управління юстиції.

Розглянувши клопотання відповідача
про зупинення провадження по справі до
розгляду Донецьким апеляційним
господарським судом апеляційних скарг
ПП «Дімітрус» та ТОВ
«Спецторгобладнання» на рішення
господарського суду Донецької області
від 24.10.2013 р. по справі № 905/5579/13 суд
відмовляє у його задоволенні з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Відповідачем не надано суду жодного
доказу, що Донецьким апеляційним
господарським судом розглядається
справа № 905/5579/13 ПП «Дімітрус» та ТОВ
«Спецторгобладнання» за апеляційними
скаргами на рішення господарського
суду Донецької області від 24.10.2013 р. по
справі № 905/5579/13, як то ухвала про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву від 17.12.2013 р.
стосовно несплати позивачем судового
збору, судом оцінюються критично з
наступних підстав.

При зверненні Малого приватного
підприємства «Галакс» до
господарського суду Донецької області
з тим же предметом і з тих же підстав, що
і по справі № 905/7978/13, ухвалою від 12.11.2013
р. № 905/7907/13 позовна заява на підставі п.
4 ст. 63 ГПК України, була повернена
позивачу без розгляду в зв'язку з
відсутністю підстав для відстрочення
сплати судового збору (позивачем не
надано доказів знаходження у скрутному
фінансовому становищі, а саме
постанови про визнання МПП «Галас»
банкрутом, на яку він посилався в
обґрунтування відстрочення сплати
судового збору).

В подальшому, позивач звернувся до суду
з тим же позовом до відповідача та з
клопотанням про відстрочення сплати
судового збору, надавши в
обґрунтування постанову
господарського суду Донецької області
від 31.05.2012 р. по справі № 5006/27/69б/2012 про
визнання МПП «Галас» банкрутом, що
стало підставою для відстрочення
сплати судового збору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають стягненню в
порядку, передбаченому ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

Судом прийнято до розгляду та
розглянуто позовну заяву, із трьома
вимогами, з яких дві вимоги майнового
характеру, а саме: про витребування з
незаконного володіння ТОВ
«Спецторгобладнання» нежитлової
будівлі, літ. А-4 з прибудовою літ. А3-1,
площею - 3527, 30 кв.м, що знаходиться за
адресою: Донецька область, м. Маріуполь,
вул. Енгельса, 60 та про визнання права
власності за Малим приватним
підприємством «Галакс» на нерухоме
майно - нежиле приміщення, літ. А-4 з
прибудовою літ. А3-1, площею - 3527, 30 кв.м,
що знаходиться за адресою: Донецька
область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, 60
та одна вимога немайнового характеру, а
саме про скасування рішення державного
реєстратора № 4525463 від 10.07.2013 р.

Як роз'яснено Пленумом Вищого
господарського суду України в
Постанові №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі
питання практики застосування розділу
VІ Господарського процесуального
кодексу України", якщо в позовній заяві
заявлено дві або більше вимог,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, 316, 321, 387, 330, 388, 392 Цивільного
кодексу України, Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" ст. ст. 4-2,
4-3, 4-6, 12, 22, 33, 34, 35, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального Кодексу України,
господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Малого приватного
підприємства «Галакс», м. Маріуполь до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання», м. Маріуполь про
вчинення певних дій - задовольнити
частково.

Визнати право власності за Малим
приватним підприємством «Галакс»,
м. Маріуполь на нерухоме майно -
нежитлове приміщення, літ. А-4 з
прибудовою літ. А3-1, площею - 3527, 30 кв.м,
що знаходиться за адресою: Донецька
область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, 60,
реєстраційний номер 23.

Витребувати у Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання», м.
Маріуполь нерухоме майно - нежитлове
приміщення, літ. А-4 з прибудовою літ.
А3-1, площею - 3527, 30 кв.м, що знаходиться за
адресою: Донецька область, м. Маріуполь,
вул. Енгельса, 60, реєстраційний номер
23.

В залишковій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецторгобладнання» (71100, Запорізька
область, м. Бердянськ, вул. Правди, б. 80-а,
) на користь державного
бюджету України витрати по сплаті
судового збору в сумі 137 640,00 грн.

Стягнути з Малого приватного
підприємства «Галакс» (м. Маріуполь,
Донецька область, вул. Енгельса, ) на користь державного бюджету
України витрати по сплаті судового
збору в сумі 1 147,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 17.12.2013 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення підписаний 23.12.2013
р.

Суддя
Ю.В. Бокова