м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10181/13 21.11.13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калинівка
Констракт"до Публічного
акціонерного товариства "Піреус Банк
МКБ"про визнання відсутності
права

Представники сторін:

від позивача Малина І.В. (дов. б/н від
14.05.2013 року)від відповідача Савчук М.Ю.
(дов. № 529/юр від 25.04.2013 року) Левіцький
Є.В. (дов. № 529/юр від 25.04.2013 року)

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 21 листопада 2013 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Констракт"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Піреус Банк
МКБ" про визнання відсутності права.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.06.2013 року порушено
провадження у справі №910/10181/13,
призначено розгляд справи на 01.07.2013
року.

18.06.2013 року представником відповідача
подано до відділу діловодства суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

01.07.2013 року представником відповідача
подано в судовому засіданні заяву на
виконання вимог ухвали суду та відзив
на позовну заяву.

01.07.2013 року по справі оголошено перерву
до 26.07.2013 року.

За розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва Бойко
Р.В. від 26.07.2013 року з метою
дотримання процесуальних строків,
керуючись п. 2.6. рішення зборів суддів
господарського суду міста Києва від
03.02.2011 року (протокол №1 від 03.02.2011 року)
та статей 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, справу
№ 910/10181/13 передано для
розгляду судді Паламар П.І. у зв'язку з
перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у
відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.07.2013 року справу прийнято до
провадження судді Паламаря П.І.,
розгляд справи призначено на 14.08.2013
року.

Відповідно до пункту 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове
рішення", рішення може прийматися
тільки тим суддею (суддями), який брав
участь у розгляді справи з його
початку. В разі необхідності заміни
судді в процесі розгляду справи або
додаткового введення судді (суддів) до
складу суду розгляд справи, з огляду на
встановлений пунктом 3 частини 4 статті
47 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" принцип незмінності
судді, слід починати спочатку. При
цьому заново розпочинається й перебіг
передбачених статтею 69 Господарського
процесуального кодексу України
строків вирішення спору, а його
подальше продовження новим (зміненим)
складом суду здійснюється у випадках і
в порядку, передбачених частиною
третьою цієї статті.

За розпорядженням Голови
господарського суду міста Києва
Князькова В.В. від 05.08.2013 року справу №
910/10181/13 передано для розгляду судді
Шаптала Є.Ю. у зв'язку з поверненням з
відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.08.2013 року справу прийнято до
провадження судді Шаптала Є.Ю., розгляд
справи призначено на 14.08.2013 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 14.08.2013 року з метою
дотримання процесуальних строків,
керуючись п. 2.6. рішення зборів суддів
господарського суду міста Києва від
03.02.2011р. (протокол №1 від 03.02.2011р.) та ст.
4-6 Господарського процесуального
кодексу України, справу № 910/10181/13
передано для розгляду судді Літвіновій
М.Є. у зв'язку з перебуванням судді
Шаптали Є.Ю. на лікарняному.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва від
30.08.2013 року справу № 910/10181/13 передано
для розгляду судді Шаптала Є.Ю. у
зв'язку з поверненням з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.08.2013 року суддя Шаптала Є.Ю.
прийняв справу № 910/10181/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 23.09.2013 року

Розпорядженням керівника апарату
Господарського суду міста Києва від
20.09.2013 року справу № 910/10181/13 призначено
на повторний автоматичний розподіл у
зв'язку з обранням судді Шаптали Є.Ю. на
посаду судді Київського апеляційного
господарського суду.

20.09.2013 року в результаті повторного
автоматичного розподілу справ у
Господарському суді міста Києва справу
передано судді Стасюку С.В. для
розгляду спору по суті.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.09.2013 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/10181/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 11.10.2013 року.

У судовому засіданні 11.10.2013 року
представник позивача надав додаткові
документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.10.2013 року розгляд справи
було відкладено на 31.10.2013 року, у зв'язку
з необхідністю подання додаткових
доказів у справі.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 31.10.2013 року справу
№ 910/10181/13 передано для
розгляду судді Гулевець О.В., у зв'язку з
перебуванням судді Стасюка С.В. у
відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.10.2013 року суддя Гулевець О.В.
прийняла справу № 910/10181/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 21.11.2013 року.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
13.11.2013 року справу № 910/10181/13 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.11.2013 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/10181/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
у відповідності до ухвали
Господарського суду міста Києва від
31.10.2013 року.

У судовому засіданні 21.11.2013 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 21.11.2013 року надав усні
пояснення по справі, в яких заперечив
проти позову.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством "Піреус Банк МКБ" (після
зміни організаційно-правової форми -
публічне акціонерне товариство "Піреус
Банк МКБ") (банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Калинівка
Інвест" (позичальник) було укладено
кредитний договір № К/08-14/КД, з
наступними змінами та доповненнями
(надалі по тексту - Кредитний договір)
за умовами якого банк відкриває
позичальнику невідновлювальну
відкличну кредитну лінію в сумі 5 500 000,00
доларів США терміном з 27 березня
2008 року по 28 червня 2014 року, із сплатою
процентів відповідно до умов пункту 4.1
договору.

Відповідно до пункту 2.4 Кредитного
договору в якості забезпечення своїх
зобов'язань за цим договором
позичальник передає, а банк приймає в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
земельну ділянку (кадастровий номер
:05:003:0002), загальною площею 8,0279 га,
яка розташована за адресою: Київська
область, Броварський район, смт.
Калинівка, в порядку та на умовах,
викладених в договорі іпотеки №І/08-14/КД
від 27 березня 2008 року.

Згідно з пунктом 3.1 Кредитного договору
встановлено, що позичальник
зобов'язується повернути кредит у
повному обсязі згідно статті 3 договору
не пізніше 26 березня 2013 року.

Пунктом 3.3 Кредитного договору сторони
погодили, що погашення основної суми
кредиту, виданої в рамках кредитної
лінії, здійснюється позичальником
рівними квартальними виплатами з
першою виплатою на 15-тий місяць з дня
підписання договору.

Згідно з пунктом 4.1 Кредитного договору
відсотки за кредит нараховуються
щомісячно: в перший місяць дії
кредитної угоди - з дня видачі кредиту
(або його частини) по останній
календарний день місяця, а в подальшому
- з 1-го по останній календарний день
місяця на фактичний залишок кредитної
заборгованості за ставкою LIBOR (для
тримісячних депозитів у доларах США)
+5,75% річних за методом "факт/360".
Позичальник сплачує відсотки
щоквартально в останній робочий день
кварталу. Відсотки сплачуються в
валюті кредиту.

У відповідності до пунктів 4.1., 4.1.1
Кредитного договору (в редакції
Додатковою угодою №10 від 25.03.2011 року)
сторони домовились, що для розрахунку
процентів за користування кредитом
буде використовуватись плаваюча
процентна ставка. Процентна ставка за
цим договором є змінною (плаваючою).
Проценти за користування кредитом
нараховуються наступним чином: суми
процентів, що підлягають сплаті,
нараховуються щоденно з 25 числа, що
слідує за датою завершення
попереднього процентного періоду по
24 число місяця після сплину періоду з
дати завершення попереднього
процентного періоду в доларах США,
виходячи з процентної ставки LIBOR (для
одномісячних депозитів у доларах США)
+8% річних за методом "факт/360", на
фактичну суму заборгованості
позичальника за кредитом і за фактичну
календарну кількість днів
користування кредитом і яка діє до
24 червня 2011 року. Починаючи з 25 червня
2011 року по 24 грудня 2011 року проценти
нараховуються щоденно, виходячи з
процентної ставки LIBOR (для
шестимісячних депозитів у доларах США)
+8% річних за методом "факт/360". З 25 грудня
2011 року та до повного виконання
позичальником своїх боргових
зобов'язань за цим договором проценти
нараховуються щоденно, виходячи з
процентної ставки LIBOR (для одномісячних
депозитів у доларах США) +8% річних за
методом "факт/360". Пункт 4.1.1 договору:
сплата процентів, що нараховані в
порядку, визначеному п. 4.1 договору
здійснюється позичальником щомісячно
в строк до 25-го числа по останній
робочий день місяця, а для останнього
процентного періоду - в день повного
погашення заборгованості за кредитом.
Проценти сплачуються у валюті кредиту.
Сторони дійшли згоди, що проценти,
нараховані за період з 25 червня 2010 року
по 24 лютого 2011 року сплачуються в строк
з 25 березня 2011 року по 31 березня 2011 року,
проценти, нараховані за період з 25
лютого 2011 року по 24 червня 2011 року,
сплачуються в строк з 25 червня 2011 року
по 30 червня 2011 року, а проценти,
нараховані за період з 25 червня 2011 року
по 25 грудня 2011 року сплачуються в строк
з 25 грудня 2011 року по 31 грудня 2011 року.
Починаючи з 1 січня 20 року проценти
сплачуються згідно першого абзацу
пункту 4.1.1.".

На виконання умов Кредитного договору
банк надав позичальнику кредит у
розмірі 5 500 000, 00 доларів США, що
підтверджується меморіальними
ордерами №205847 від 27 березня 2008 року,
№255726 від 15 квітня 2008 року, №339043 від 21
травня 2008 року та №479773 від 17 липня 2008
року наявними в матеріалах справи.

З метою забезпечення належного
виконання кредитних зобов'язань за
Кредитним договором, 27.03.2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
"Піреус Банк МКБ" (іпотекодержатель) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
(іпотекодавець) було укладено договір
іпотеки № І/08-14/КД, з наступними змінами
та доповненнями, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Комарницькою О.В.
та зареєстрованого в реєстрі за № 1151
(надалі по тексту - Договір іпотеки).

Згідно з пунктами 2.1.1., 2.1.2. Договору
іпотеки (в редакції договору № 5 від
25.09.2009 року про внесення змін до
Договору іпотеки) предметом іпотеки:

- є земельна ділянка, площею 8,0279 га,
кадастровий номер :05:003:0002, яка
розташована за адресою: Броварський
район, Калинівська селищна рада.
Цільове призначення (використання
земельної ділянки: землі промисловості
(під завод по виробництву та зберіганню
будівельних матеріалів). Земельна
ділянка належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку:
серія ЯД № 757390, вданого 27.08.2007 року
Броварським районним відділом
земельних ресурсів, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 15.

- І (перша) черга будівництва заводу з
виробництва дерев'яних будівельних
конструкцій, а саме:

- виробничий корпус з офісними
приміщеннями (літера А-2 за планом
земельної ділянки), загальною площею 4
164,3 кв.м.;

- трансформаторна підстанція (літера Б
за планом земельної ділянки), загальною
площею 51,0 кв.м. (надалі по тексту -
будівлі).

Пунктом 2.2. Договору іпотеки
встановлено, що згідно звіту експерта
про оцінку, складеного Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Консалтингова компанія "Увекон" від
25.05.2009 року, земельну ділянку оцінено в
21 937 000,00 грн., без урахування ПДВ. Згідно
висновку експерта про оцінку,
складеного Товариством з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "Увекон" від 25.05.2009 року,
будівлі оцінено в 15 784 000,00 грн., без
урахування ПДВ.

Сторони за домовленістю оцінюють
предмет іпотеки в 37 721 000,00 грн., без
урахування ПДВ.

Іпотекодержатель набуває права
звернути стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання або неналежного
виконання іпотекодавцем будь-яких умов
Кредитного договору та/або умов цього
Договору, як це передбачено Кредитним
договором та/або цим договором. У
такому випадку іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю письмову вимогу
про усунення відповідного порушення. В
цій вимозі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у
строк, що зазначений у вимозі, але не
більше, ніж протягом 30-ти (тридцяти)
днів від дня направлення вимоги на
адресу іпотекодавця, вказану у цьому
договорі, або повідомлену
іпотекодержателю в порядку.
встановленому в пункті 3.3.12 цього
договору, та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання цієї вимоги. Якщо
протягом встановленого строку вимога
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель з
наступного після закінчення
зазначеного строку дня набуває право
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки.(пункт 6.1. Договору
іпотеки).

Відповідно до пункту 6.2. Договору
іпотеки звернення стягнення на предмет
іпотеки та його реалізація
здійснюється або за рішенням суду, або
на підставі виконавчого напису
нотаріуса, або згідно з домовленістю
сторін про задоволення вимог
іпотекодержателя, згідно умов
підпункту 6.2.1. даного договору. Право
вибору способу задоволення вимог
іпотекодержателя, визначених цим
договором, належить іпотекодержателю.

Відповідно до пункту 6.2. Договору
іпотеки сторони домовились, що
задоволення вимог іпотекодержателя
може здійснюватись за рішенням
іпотекодержателя у наступному порядку
(на розсуд іпотекодержателя):

6.2.1. у випадку набуття
іпотекодержателем права звернення
стягнення на предмет іпотеки,
іпотекодавець передає у власність
іпотекодержателю право власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
своїх зобов'язань за Кредитним
договором та інших витрат,
передбачених договором. Сторони
домовились, що з моменту прийняття
іпотекодержателем письмового рішення
про набуття предмета іпотеки у
власність, іпотекодавець передає
іпотекодержателю, а іпотекодержатель
набуває право власності на предмет
іпотеки та набуває право
зареєструвати, відповідно до чинного
законодавства, своє право власності на
предмет іпотеки. Підписанням цього
договору іпотекодавець засвідчує, що
він надає іпотекодержателю згоду на
перехід права власності на предмет
іпотеки до іпотекодержателя за власним
одноосібним письмовим рішенням
іптекодержателя про придбання
предмета іпотеки у власність.
Іпотекодавець підписанням цього
договору засвідчує, що наявність
будь-яких інших документів, крім цього
договору засвідчує, що наявність
будь-яких інших документів, крім цього
договору, та письмового рішення
іпотекодержателяпро придбання
предмета іпотеки, для реєстрації права
власності іпотекодержателя на предмет
іпотеки не вимагається. Цей договір та
письмове рішення іпотекодержателя про
придбання предмета іпотеки у власність
мають силу договору купівлі - продажу
предмета іпотеки та акта прийому -
передачі предмету іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя. В
такому випадку це застереження, згідно
статей 36,37 Закону України "Про іпотеку",
вважається договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Окрім того, в забезпечення вимог банку
за Кредитним договором, 30.06.2009 року між
Відкритим акціонерним товариством
"Піреус Банк МКБ" (банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Калинівка
Констракт" (поручитель) було укладено
договір поруки № П/08-14/3/КД.

В рахунок часткового погашення
заборгованості за Кредитним договором
позивачем було звернено стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання, а саме, здійснено продаж
предмету іпотеки Товариству з
обмеженою відповідальністю "Солум" за
договором купівлі продажу земельної
ділянки від 01.04.2013 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Комарницькою О.В. та
зареєстрованого в реєстрі за № 990 та за
договором купівлі - продажу, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Комарницькою О.В. та
зареєстрованого в реєстрі за № 995, на
загальну суму 26 289 023,60 грн.

Таким чином, оскільки, відповідач
реалізував своє право на позасудове
забезпечення своїх вимог за Кредитним
договором, то на думку позивача,
додаткові вимоги Публічного
акціонерного товариства "Піреус Банк
МКБ" про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Калинівка
Констракт" заборгованості за Кредитним
договором є безпідставними та
задоволенню не підлягають.

Відповідач заперечив проти
задоволення позовних вимог та
зазначив, що оскільки, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Калинівка
Констракт" є поручителем Товариства з
обмеженою відповідальністю "Калинівка
Інвест" за Кредитним договором та
відповідає перед Публічним
акціонерним товариством "Піреус Банк
МКБ" у повному обсязі, то відповідач має
право вимагати у позивача повернення
залишку заборгованості за вказаним
договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті
11 Цивільного кодексу України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є: договори та
інші правочини.

Положенням абзацу 3 частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу
України визначено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Як вбачається з матеріалів справи, між
30.06.2009 року між Відкритим акціонерним
товариством "Піреус Банк МКБ" (банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Констракт"
(поручитель) було укладено договір
поруки № П/08-14/3/КД, за умовами якого
позивач поручився за виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
своїх зобов'язань за Кредитним
договором № К/08-14/КД від 27.03.2008 року, з
наступними змінами та доповненнями,
який було укладено між Відкритим
акціонерним товариством "Піреус Банк
МКБ" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест".

У статті 553 Цивільного кодексу України,
поруку визначено як договір, за яким
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку, і в даному випадку,
порука має похідний характер від
забезпечуваного нею зобов'язання -
своєчасного повернення кредиту за
кредитним договором.

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою
визначені статтею 554 Цивільного
кодексу України, а саме, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

З положень статті 554 Цивільного кодексу
України випливає, що хоча поручитель і
пов'язаний із боржником певними
зобов'язальними відносинами, він є
самостійним суб'єктом у відносинах із
кредитором. Це підтверджується його
правом висувати заперечення проти
кредитора і в тому разі, коли боржник
від них відмовився або визнав свій борг
(частина 2 статті 555 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Позивач просить суд визнати відсутнім
право відповідача на стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Констракт"
заборгованості за Кредитним договором,
оскільки, в рахунок часткового
погашення заборгованості на суму
26 289 023,60 грн. за Кредитним
договором, Публічним акціонерним
товариством "Піреус Банк МКБ", у
відповідності до пункту 6.2.1. Договору
іпотеки, було звернено стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання, а саме, здійснено продаж
предмету іпотеки Товариству з
обмеженою відповідальністю "Солум" за
договором купівлі продажу земельної
ділянки від 01.04.2013 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Комарницькою О.В. та
зареєстрованого в реєстрі за № 990 та за
договором купівлі - продажу, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Комарницькою О.В. та
зареєстрованого в реєстрі за № 995.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599
Цивільного кодексу України).

Частиною 4 статті 591 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо сума,
одержана від реалізації предмета
застави, не покриває вимоги
заставодержателя, він має право
отримати суму, якої не вистачає, з
іншого майна боржника в порядку
черговості відповідно до статті 112
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до пункту 10.2 Кредитного
договору, у випадку, якщо отримана від
позичальника або від реалізації
предметів забезпечення, сума коштів
виявиться недостатньою для погашення
повної суми заборгованості, банк має
право стягнути її у черговості згідно
із пунктом 6.2.2, якщо інше не погоджено
між сторонами.

Отже, у Кредитному договорі на підставі
статті 591 Цивільного кодексу України
сторони передбачили, що у випадку, якщо
отримана від реалізації предмету
іпотеки, сума коштів виявиться
недостатньою для погашення повної суми
заборгованості, відповідач має право
стягнути її у черговості, передбаченій
вказаним договором.

Таким чином, не зважаючи на те, що
заборгованість за кредитним договором
частково погашена за рахунок вартості
предмета іпотеки, на який відповідач
звернув стягнення відповідно до умов
Договору іпотеки, останній має право
стягнути з позивача згідно із
Кредитним договором та Договором
поруки залишок заборгованості за
Кредитним договором.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Вищого господарського суду
України від 28.05.2013 року у справі №
5023/8491/11.

Окрім того, судом встановлено, що
рішенням Господарського суду
Київської області від 12.06.2013 року у
справі № 911/1076/13, яке залишене без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2013 року
задоволено позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Піреус Банк
МКБ", які обґрунтовані неналежним
виконанням боржником умов кредитного
договору № К/08-14/КД від 27.03.2008 року, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бровари Пропертіз",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрім Хаус України",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Констракт"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Інвест"
про стягнення 6 424 507,06 доларів США.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Під захистом розуміються дії
уповноваженої особи, діяльність
юрисдикційних органів та осіб, які у
передбаченому законом порядку
зобов'язані вжити заходів до
поновлення порушеного, оспорюваного чи
невизнаного цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, згідно зі статті 16 цього
Кодексу, може бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, їхніх посадових і службових
осіб.

Главою 50 Цивільного кодексу України та
статтею 202 Господарського кодексу
України визначено вичерпний перелік
підстав припинення зобов'язання.

Заявлені позовні вимоги у даній справі,
спрямовані на встановлення факту, що
має юридичне значення, який може
встановлюватись господарськими судами
лише при існуванні та розгляді між
сторонами спору про право цивільне,
його встановлення є елементом оцінки
фактичних обставин справи та
обґрунтованості вимог.

В даному випадку судом враховуються
підстави якими позивачем обґрунтовані
заявлені вимоги, однак, зазначені
обставини мають встановлюватись під
час розгляду спору про право, і в даному
випадку таким є спір щодо права
стягнення коштів на підставі договору
поруки, в забезпечення зобов'язань по
кредитному договору № К/08-14/КД від
27.03.2008 року і такий розглядався в межах
справи № 911/1076/13 Господарським судом
Київської області.

Відповідно до частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Згідно з пунктом 2.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

Встановлення факту визнання
відсутності права за договором з
підстав, які фактично є запереченнями
вимог щодо стягнення за таким
договором, окремо, унеможливлено в
господарському процесі, з огляду на
необхідність встановлення зазначених
обставин при наявності між сторонами
спору по вказаному договору, а при
розгляді справи щодо стягнення боргу з
поручителя, обставини щодо припинення
договору поруки виключають
задоволення вимог про стягнення коштів
з поручителя.

Предметом позову не можуть бути
обставини, які є елементом доказування,
зокрема, визнання відсутності права, з
підстав передбачених законом, оскільки
такі при їх встановленні підтверджують
наявність або відсутність юридичних
фактів, які входять до підстав позову.
Оцінка вказаних обставин і факт
встановлення відсутності права є
підставою для відмови у задоволенні
вимог про стягнення коштів з
поручителя, а чинне законодавство не
передбачає визнання зазначеного факту
за рішенням суду - на підставі окремого
судового рішення.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не доведено, у спосіб
встановлений статтею 34 цього ж Кодексу,
законних підстав для задоволення
позовних вимог. Доводи, викладені у
його позовній заяві спростовані
матеріалами, які знаходяться у справі
та нормами чинного законодавства
України,

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Констракт"
є необґрунтованими та такими що
задоволенню не підлягають.

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калинівка Констракт"
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Повне рішення складено 25.11.2013 року

Суддя
С.В. Стасюк