РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"28" травня 2013 р. Справа № 12/906/13/13-Г

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Яковлєв Д.В.

за участю представників сторін:

позивачів: ОСОБА_1; ОСОБА_2;

відповідача: ОСОБА_3;

від третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господар-ського суду апеляційні скарги ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Жи-томиробленерго» на рішення господарського суду Житомирської області від 21 березня 2013р. у справі №12/906/13/13-г

за позовом 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивачів:

ОСОБА_5

до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго»

про стягнення 317 425 грн. 88 коп. збитків та

125 грн. 00 коп. моральної шкоди,-

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

В судовому засідланні оголошувалась перерва з 14 по 28 травня 2013р.

Позивачі Фізичні особи-підприємці ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (надалі в тексті - ФОП прізвище та ініціали) звернулися 02 січня 2013р. з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Жи-томиробленерго» (надалі в тексті - Енергопостачальна компанія) 442 425 грн. 88 коп., з яких: на ко-ристь ФОП ОСОБА_1 - 175 748 грн. 98 коп. та 50 000 грн. моральної шкоди, на користь ФОП ОСОБА_4 - 54 643 грн. 58 коп. та 50 000 грн. моральної шкоди, на користь ФОП ОСОБА_5 - 87 033 грн. 32 коп. та 25 000 грн. моральної шкоди.(т.1, арк.справи 2-10).

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що 27.09.2012р. ОСОБА_5 припинила свою підприємницьку діяльність, тому не може бути стороною у господарському спорі. Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.01.2013р. провадження у справі в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_5 до Відповідача на загальну суму 112 033 грн. 32 коп. припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.(т.1, арк.справи 141-142).

Натомість 07.02.2013р. ОСОБА_5 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивачів, про що господарським су-дом винесено ухвалу.(т.2, арк.справи 124-125).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 21.03.2013р. у даній справі (суддя Сікорська Н.А.) позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, в решті позовних вимог відмовле-но за безпідставністю.

Відповідно до рішення, з Енергопостачальної компанії на користь ФОП ОСОБА_1 під-лягає стягненню 7 886 грн. 24 коп. двократної вартості недовідпущеної електроенергії та 157 грн. 72 коп. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції з посиланням на приписи ст.ст. 33, 43 ГПК України, ст.ст. 42, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 13, 22, 23, 611 Цивільного кодексу України, ст.24 Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕ та Договір №73 про поста-чання електричної енергії споживачам - вказав, що Позивачі не довели належними та допустими-ми доказами причинно-наслідкового зв'язку між відключенням торгового павільйону від електро-живлення та заявленими до стягнення сумами, що становлять вартість самого павільйону, торгі-вельного обладнання, холодильної та морозильної техніки, а також вартість бензину, проїзних кви-тків, канцелярських товарів, доводи Позивачів також не стверджують знищення, загибелі або пош-кодження належного Позивачу-1 майна через відключення електроенергії, а сплата Позивачем-2 єдиного соціального внеску не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України і не пов'язується законом із результатами підприємницької діяльності, рівно як стягнення мінімальної заробітної плати за 19 місяців суперечить засадам підприємництва та не ґрунтується на матеріалах справи. У задоволенні вимог про компенсацію моральної шкоди в загальній сумі 100 000 грн. судом також відмовлено, оскільки Позивачами не доведено, що внаслідок протиправних дій Відповідача їм спричинено мо-ральну шкоду, яка призвела до приниження їх ділової репутації, розголошенням комерційної таєм-ниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до їх діяль-ності. При цьому, твердження про нервування, переживання, порушення стосунків з оточуючими не прийнято судом до уваги, оскільки такі стосуються виключно прав і інтересів фізичних осіб і не мають відношення до суб'єктів підприємницької діяльності.(т.2, арк.справи 221-227).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скаржники вважають рішення незаконним, зазначаючи, що при вирішенні спору було не-повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки, викладенні в рішенні не від-повідають обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права. Вказують, що судом першої інстанції невірно зроблено висновок щодо припинення провадження у справі в частині вимог ОСОБА_5, неправильно тлумачиться договір про спільне використання примі-щення та постанова №37 від 05.05.2011р. про застосування запобіжних заходів, неправомірно від-хилено вимоги про стягнення вартості торгового павільйона, торгового і холодильного обладнання та вимог щодо компенсації завданої Відповідачем моральної шкоди.(т.3, арк.справи 24-31).

Не погодилась із частковим задоволенням позову і Енергопостачальна компанія, подавши апеляційну скаргу, в якій просила скасувати його в частині задоволення позову ФОП ОСОБА_1 та прийняти нове рішення про повну відмову в задоволення позовних вимог.

Апелянт зокрема зазначає, що відключення торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_1 від електроживлення здійснено на виконання вимог уповноваженого представника органу вико-навчої влади через неусунення недоліків в електроустановці; відсутність необхідності повідомлен-ня споживача згідно ПКЕЕ та Договору про наступне відключення не менше як за три дні пояснює достатнім для попередження Позивачів за 19 днів органом Держпожежнагляду про відключення спірного об'єкту від електроживлення у випадку неусунення недоліків в електроустановці. Вва-жає, що судом не прийнято до уваги залишення 10.01.2012р. без задоволення адміністравтиного позову Позивача-2 про скасування постанови №37 від 05.05.2011р. органу Держпожежнагляду про застосування запобіжних заходів, вважає, що висновок про часткове задоволення позову ФОП ОСОБА_1 зумовлений невірним тлумаченням Договору №73 про постачання електричної енергії споживачам та ПКЕЕ. В частині відмови у позові рішення вважає справедливим і законним.(т.3, арк.справи 4-9).

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду у даній справі від 16 та 17 квітня 2013р. апеляційні скарги Енергопостачальної компанії та ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.(т.3, арк.справи 2, 20).

Сторони надали відзиви та пояснення на апеляційні скарги одне одного, в яких заперечили проти доводів іншої сторони.(т.3, арк.справи 40, 46-49, 51-53).

Позивач-1 і представник Позивача-2 та Третьої особи у судових засіданнях 14 та 28 травня 2013р. підтримали доводи апеляційної скарги, оскаржуване рішення вважають незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та просили суд апеляцій-ної інстанції скасувати його, прийнявши нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі. В той же час, представник Відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, рішення в ос-каржуваній частині вважає незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, просив апеляційний суд скасувати його, прийнявши нове рішення, яким повністю відмо-вити у позові.(т.3, арк.справи 50, 55).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс- танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, металевий вагончик-торговий павільйон розміром 3х9 м у с.Середи Ємільчинського району було придбано ОСОБА_1 у Степанівської пересувної ме-ханізованої колони згідно накладної №302 від 02.06.1993р. Надалі, 02.01.2001р. на підставі догові-ру спільного використання малої архітектурної форми, зазначений металевий вагончик став об'єк-том спільної власності ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7, а з 05.06.2003р. - належить ОСОБА_1А.(т.2, арк.справи 17-18, 24-27).

Відкрите акціонерне товариство «Енергетична компанія «Житомиробленерго» в особі Ємі-льчинського РЕМу-постачальник та ФОП ОСОБА_1-споживач, 01.06.2009р. уклали договір № 73 про постачання електричної енергії споживачам з додатками (надалі в тексті - Договір), згідно з Додатком №3.1 до Договору, об'єктами, що живляться електроенергією від мереж енергосистеми є: магазин у смт.Ємільчине та магазин, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємі-льчинський район, АДРЕСА_1.

Електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених До-говором, нормативними актами та ПКЕЕ. Електропостачання може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні, зокрема, у разі споживання електроенергії після закінчення терміну дії Договору або несплати за електроенергію в узгодженому Договором порядку або неоплати рахунків за електроенергію.(п.п. 6, 6.1 Договору). Згідно п.6.4 Договору, у разі незадовільного стану електроустановок споживача, що загрожує ава-рією, пожежею, створює загрозу життю, а також при невиконанні вимог щодо усунення недоліків в електроустановках споживача - за поданням представників державних органів, на які покладені відповідні обов'язки згідно з чинним законодавством, постачальник зобов'язаний видати спожи-вачеві припис щодо негайного (протягом години) припинення споживання електричної енергії.

У разі виявлення однією із сторін договору порушень його умов, за які законодавством пе-редбачене застосування санкцій, чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або ви-году тощо, на місці оформлюється, двосторонній акт порушень. Акт складається в двох примірни-ках у присутності представників обох сторін Договору. Сторона, дії або бездіяльність, якої стала причиною складання акта, мас право внести до акта свої зауваження.

Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про нео- бхідність складання акта.(п.4.4 Договору).

Договір підписано ФОП ОСОБА_8 та директором Ємільчинського РЕМу, скріплено відбиткоми печатки останнього.(т.1, арк.справи 21-33). На момент розгляду справи - Договір чин-ний.

Матеріалами справи стверджується, що 23.03.2011р. ОСОБА_8, як власник металевого ва-гончика в АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 уклали договір спільного використання приміщення, яким є зазначений вагончик, названий торгівельним павіль-йоном. Згідно зазначеного договору ОСОБА_8 безоплатно надав торговий павільйон ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для здійснення ними підприємницької діяльності.(т.1, арк.справи 34-35).

Того ж дня, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 уклали договір про спільну діяльність, згідно якого ФОП ОСОБА_4 надає під реалізацію ФОП ОСОБА_5 промислові та продовольчі товари.(т.1, арк.справи 36).

Комісією СНПД Ємільчинського РВ УМНС України в Житомирській області 05.05.2011р. проведено планову перевірку додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог законо-давства у сфері пожежної безпеки торгового павільйону ФОП ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1; за результатами планової перевірки комісією складено акт №76 перевірки до-держання (виконання) суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки від 05.05.2011р. Як вбачається із зазначеного акта, перевірка торгового павільйону ФОП ОСОБА_4 відбувалася у присутності ОСОБА_1А.(т.2, арк.справи 92-94).

Цього ж дня - 05.05.2011р., старший інспектор відділу ДПН Ємільчинського РВ виніс При-ватному підприємцю ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 припис на усунення виявлених в ході пере-вірки недоліків, яким запропонував зазначеним особам вжити ряд протипожежних заходів з поси-ланням на конкретні приписи Правил протипожежної безпеки в Україні та із зазначенням терміну виконання для кожного заходу Припис отримано ФОП ОСОБА_1 05.05.2011р., що стверджу-ється підписом останнього.(т.2, арк.справи 89-91).

Головним державним інспектором з нагляду у сфері пожежної безпеки Ємільчинського Ра-йону 05.05.2011р. в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 винесено постанову №37 про засто-сування запобіжних заходів, якою, зокрема, передбачено:

1) зупинити експлуатацію будівлі торгового павільйону АДРЕСА_1;

2) постанову привести в дію 23.05.2011р. шляхом опечатування вхідних дверей, відключен-ня електромережі на вводі.

Разом з тим роз'яснено, що припинення дії постанови можливе лише за умови усунення всіх зазначених недоліків на підставі підтверджуючих матеріалів.

Копію постанови №37 отримано ФОП ОСОБА_1 05.05.2011р., що стверджується під-писом останнього.(т.2, арк.справи 95).

З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2011р. до Ємільчинського РЕМу надійшов лист начальника СНПД Ємільчинського РВ УМНС України в Житомирській області №313 від 23.05. 2011р. про направлення представника Ємільчинського РЕМ за адресою АДРЕСА_1 для знеструмлення 24.05.2011р. о 09 год. 30 хв. торгового павільйону ОСОБА_1 на вводі.

Також вбачається, що постанову №37 від 05.05.2011р. виконано працівником ОСОБА_10 шляхом відключення 24.05.2011р. електромережі на вводі, пломбування вхідних две-рей, торгового павільйону по АДРЕСА_1 в присутності ОСОБА_1, що ствер-джується копією наряду №182 та рукописними написами та підписами на бланці постанови №37. (т.2, арк.справи 96, 97).

При цьому, матеріали справи не містять як доказів попереднього повідомлення Енергопос-тачальною компанією ФОП ОСОБА_1 як споживача за Договором про припинення поста-чання електроенергії, так і доказів вручення припису щодо негайного припинення споживання елек-тричної енергії.

Позивач-1 24.05.2011р. звернувся до Ємільчинського РЕМ з клопотанням повідомити про підстави відключення від електромережі та вимагав невідкладно відновити постачання електро-енергії.

Ємільчинський РЕМ відхилив обвинувачення у незаконному відключенні торгівельного па-вільйону, роз'яснивши, що не приймав рішення про припинення постачання електричної енергії споживачеві, а відключив торгівельний павільйон від електроживлення виконуючи постанову №37 від 05.05.2011р. про застосування запобіжних заходів, винесену СНПД Ємільчинського РВ УМНС України в Житомирській області, порекомендувавши заявнику звертатись з даного питання до ор-ганів Держпожежнагляду.(т.1, арк.справи 37, 38).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась 10.05.2011р. до суду з адмініст-ративним позовом до Ємільчинського РВ УМНС України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №37 від 05.05.2011р. про застосування запобіжних захо-дів.

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 09.06.2011р. ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні адміністративного позову, оскільки суд дійшов висновку, що постанову №37 про застосування запобіжних заходів від 05.05.2011р. прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про пожежну безпеку». Ухвалою Жи-томирського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2012р. постанову Ємільчинського ра-йонного суду від 09.06.2011р. залишено без змін.(т.2, арк.справи 108-110, 111-113).

Разом з тим, листом від 10.08.2011р. Держенергонагляд визнав неправомірними дії енерго-постачальника з припинення 24.05.2011р. електропостачання торгівельного павільйону, оскільки всупереч приписам законодавства - енергопостачальником не було направлено споживачу пові-домлення про припинення подачі електричної енергії.(т.1, арк.справи 54-55).

На вимогу ОСОБА_1 від 09.11.2011р. з посиланням на лист Держенергонагляду від 10.08.2011р. відновити постачання електроенергії, директор Ємільчинського РЕМу повідомив, що питання можливості відновлення електропостачання торгівельного павільйону буде розглянуто лише після надання дозволу на підключення торгівельного павільйону до електромережі головним державним інспектором з нагляду у сфері пожежної безпеки Ємільчинського РВ УМНС України в Житомирській області.(т.1, арк.справи 39, 40).

Матеріалами справи стверджується, що Національна комісія, що здійснює державне регу-лювання у сфері енергетики (НКРЕ) листом №304/11/27-12 від 17.02.2012р. роз'яснила про відсут-ність у Держтехногенбезпеки України повноважень надавати електропередавальним організаціям (постачальниками електричної енергії) обов'язкові для виконання приписи щодо припинення пе-редачі (постачання) електричної енергії, крім випадків виявлення порушень і недоліків у сфері по-жежної та техногенної безпеки, цивільного захисту безпосередньо на об'єктах електропередаваль-них організацій.

Поряд з цим, НКРЕ зазначила, що відповідні обов'язки згідно ст.9 Закону України «Про електроенергетику» щодо зобов'язань видавати споживачам та електропередавальним організа-ціям та/або постачальникам електричної енергії обов'язкові для виконання приписи покладені на Державну інспекцію з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд).(т.1, арк.справи 56, 57).

Матеріали справи свідчать, що відновлення енергопостачання торгівельного павільйону відбулося 08.06.2012р., про що Ємільчинським РЕМом складено Акт технічної перевірки точки обліку електричної енергії з однофазним лічильником від 08.06.2012р., Технічними висновками від 08.06. 2012р. та Актом збереження пломб від 08.06.2012р.(т.2, арк.справи 57-61).

Матеріали справи містять також рішення Адміністративної колегії Житомирського облас-ного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.08.2012р. у справі № 4.7.2-65/2012, яким визнано: що Енергопостачальна компанія займає монопольне становище на ринку передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами в межах належних їй дію-чих мереж, що розташовані на території Житомирської області, з частками 100 відсотків відповід-но; дії Енергопостачальної компанії в особі Ємільчинського РЕМ, що полягають у безпідставному відключенні від електричних мереж торгового павільйону, який знаходиться по АДРЕСА_1 є порушенням законодавства про захист економічної конкурен-ції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист еконо-мічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем, шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживача, що було б неможливим за умов значної конкуренції на ринку.

Виходячи із зазначених висновків, на підставі ст.ст. 173, 176, 193 ГК України, 275, 276, 319, 320, 526, 1166 ЦК України, ст.ст. 24, 25 Закону України «Про електроенергетику», ч.2 ст.55 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст.ст. 2, 4-10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», умов п.п.2.1.1, 2.1.2, 4.1.1, 4.1.2 Договору ФОП ОСОБА_1 нарахував збитки та ма-теріальну шкоду в сумі 175 748 грн. 98 коп. та 50 000 грн. компенсації за моральну шкоду, ФОП ОСОБА_4 - 54 643 грн. 58 коп. збитків та матеріальної шкоди та 50 000 грн. за моральну шкоду, а ФОП ОСОБА_5 - 87 033 грн. 32 коп. збитків та матеріальної шкоди та 25 000 грн. компенсації за моральну шкоду.(т.1, арк.справи 8, 111-113).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що обидві апеляційні скарги безпідставні і не підля-гають задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідача-ми можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, зокрема, громадя-ни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно повідомлення державного реєстратора Ємільчинської районної державної адмініст-рації від 30.11.2012р. відповідно до ст.47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» 27.09.2012р. проведено державну реєстрацію припинення підп-риємницької діяльності ОСОБА_5.(т.1, арк.справи 129).

Оскільки провадження у даній справі порушено 04.01.2013р., а запис про державну реєстра-цію припинення підприємницької діяльності Позивача-3 внесено до ЄДРПОУ 27.09.2012р., місце-вий господарський суд дійшов вірного висновку, що втрата ОСОБА_5 на дату подання позову статусу суб'єкта підприємницької діяльності унеможливлює її участь в судовому процесі у госпо-дарському суді як сторони і підставно припинив провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК Ук-раїни.(т.1, арк.спррави 141-142).

Тому, заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги не розглядатимуться і апеляційним судом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) встановлено, що циві-льні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавcтва, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші пра-вочини, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України), суб'-єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсут-ності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положен-ня ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підста-вою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи стверджено, що 01.06.2009р. з моменту укладення сторонами Догово-ру №73 між ними виникли відносини енергопостачання.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України, за договором енергопостачання підприємство (енерго-постачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абонен-ту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором ре-жиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з п.5.1 Правил користування електричною енергією (надалі в тексті - ПКЕЕ), затвер-джених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996р., з наступними змінами і доповненнями, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між поста-чальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріп-леній території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Спо-живання електричної енергії без дозволу не допускається.

Згідно з ч.5 ст.24 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, чинній на день відк-лючення споживача), енергопостачальники зобов'язані забезпечувати надійне постачання електрич-ної енергії згідно з умовами ліцензій та договорів. Аналогічні положення містить і п.7.1 ПКЕЕ.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відпо-відно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одно-стороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, пунктом 7.5 ПКЕЕ передбачено обов'язок постачальника електричної енергії припинити повністю або частково постачання електричної енергії споживачу, зокрема, у випадку невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади. При цьому, обов'язко-вою умовою припинення постачання електричної енергії є попередження енергопостачальною ор-ганізацією споживача не пізніше, ніж за три робочі дні.

Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії офо-рмляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається ок-ремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропос-тачання буде повністю або частково припинено.

Враховуючи, що працівники Ємільчинського РЕМ припинили постачання електричної ене-ргії споживачу без обов'язкового попередження, а лише на підставі звернення начальника СНПД Ємільчинського РВ УМНС України в Житомирській області від 23.05.2011р.(т.2, арк.спр-ави 96), - суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що такі дії Енергопостачальної компа-нії суперечать умовам Договору і приписам п.п. 7.1, 7.5 ПКЕЕ.

При цьому, суд визнав помилковими міркування Відповідача щодо узгодженості його дій з приписами п.6.4 Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, оскільки вказаним пунктом не передбачена обов'язкова участь спеці-аліста служби енергонагляду в знеструмленні.

Відтак, матеріалами справи стверджується, що всупереч умов п.п. 6, 6.3, 6.4 Договору - без попереднього повідомлення та без припису щодо негайного припинення споживання електричної енергії об'єкт споживача-ФОП ОСОБА_1 в с.Середи Ємільчинського району був відключений від електроживлення Енергопостачальною компанією і таке відключення тривало з 24.05.2011р. по 07.06.2012р.

Оскільки доводи Енергопостачальної компанії, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до заперечення протиправності відключення від електроживлення об'єкта споживача 24.05.2011р. і таке заперечення, на думку апеляційного суду спростовується матеріалами справи з мотивів вик-ладених вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Відповідача безпідставна і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як зазначалось вище, Позивачі нарахували завдані їм неправомірними діями Відповідача збитки і шкоду, суми яких наведені у прохальній частині позовної заяви та у розрахунку позовних вимог.(т.1, арк.справи 8, 111-113)

Так зокрема, Позивач-1 відповідно до умов п.4.1.2 Договору нарахував 38 477 грн. 74 грн. двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

Розглядаючи дану вимогу, на підставі приписів ст.611 ЦК України щодо настання правових наслідків, встановлених договором або законом у випадку порушення зобов'язання, ч.10 ст.24 За-кону України «Про електроенергетику», згідно якої енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами дого-вору на користування електричною енергією), п.8.4 ПКЕЕ та п.4.1.2 Договору, яким Позивач-1 і Відповідач узгодили, що у разі перерви в постачанні електричної енергії споживачу з вини поста-чальника понад встановлені для струмоприймачів відповідної категорії строки - постачальник несе відповідальність перед споживачем у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної ене-ргії, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення даної вимоги.

При цьому, суд врахував, що Позивач-1 безпідставно застосував обсяг електричної енергії, виходячи з дозволеної потужності, оскільки такий не відповідає договірним обсягам постачання на 2011 та 2012 роки, які становлять 600 кВт за місяць разом на два об'єкти, або по 300 кВт на кож-ний.(т.2, арк.справи 118-120). Крім того, при обчисленні суми Позивач-1 помилково застосував та-рифи, встановлені на березень та червень 2012р., відповідно 90,02 коп. та 93,46 коп. за 1 кВт год, тоді як з постанов НКРЕ від 24.02.2012р. №187 та від 25.05.2012р. вбачається, що тарифи на елект-ричну енергію у березні та червні 2012р. становили відповідно 93,02 коп. та 94,67 коп. за 1 кВт год. Позивач-1 також провів нарахування за період по 08.06.2012р., хоч 08.06.2012р. постачання елект-роенергії вже було відновлено і обчилення слід здійснювати по 07.06.2012р.

Апеляційний суд вважає правильним розрахунок, здійснений місцевим судом, згідно якого двократна вартість недовідпущеної Відповідачем електричної енергії за період з 24.05.2011р. по 07.06.2012р. становить 7 886 грн. 24 коп. (3 943,12 грн. х 2).(т.2, арк.справи 224-зворот).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, по-винен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зо-бов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Крім стягнення суми договірної відповідальності, предметом даної справи є стягнення ма-теріальної шкоди і компенсації за моральну шкоду.

Розглядаючи спір колегія суддів приймає до уваги, що збитками, відповідно чч. 2, 3 ст.22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно приписів ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Тобто, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру, а їх стяг-нення (відшкодування) передбачено на випадок будь-якого господарського правопорушення, якщо інше не передбачене законом. Для цього необхідно виконати певні розрахунки і підкріпити їх від-повідними доказами, які беззастережно підтверджували б їх реальний розмір на визначену дату.

При визначені неодержаних доходів (втраченої вигоди) враховуються заходи, вжиті креди-тором щодо їх одержання. Тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отри-мані у випадку належного виконання боржником своїх зобов'язань.(п.4 ст.623 ЦК України).

Так Позивачем-1 заявлено до стягнення 23 495 грн. 00 коп., що складає вартість металевого вагончика, визначену на підставі висновку незалежної оцінки (т.1, арк.справи 64-68), оскільки ос-танній прийшов у непридатний для використання стан в результаті гниття та розпаду продуктів, які знаходились в торгівельному павільйоні, у холодильнику і морозильних камерах, розмноження бактерій, шкідників; - 450 грн. за проведення оцінки майна та 4,50 грн. за банківські послуги (т.1, арк.справи 110); - 19 371 грн. вартість торгового обладнання згідно рахунку-фактури від 21.12.2010 р. (т.1, арк.справи 99); - 5 650 грн. вартості морозильних камер та холодильника (т.1, арк.справи 100-101), які вийшли з ладу, на підтердження чого надано протокол №8-3, складений 12.09.2012р. Електротехнічною-вимірювальною лабораторією ЄСРОК «Агроенергетик», згідно якого опір ізо-ляції зазначеної електротехніки не відповідає вимогам ПТЕЕС, ПБЕЕС та НУЕ (т.1, арк.справи 74). Крім того, стягнення з Відповідача вартості транспортних, канцелярських витрат, проїзду на загальну суму 426 грн. 25 коп. Позивач-1 обґрунтовує понесенням супутніх витрат, пов'язаних з поданням звернень Відповідачу, позовної заяви до суду, звернення до вищих контролюючих орга-нів.(т.1, арк.справи 101).

Заявляючи до стягнення 7 330 грн. 79 коп. суми єдиного податку та єдиного соціального вне-ску до Пенсійного фонду України, Позивач-2 посилається на те, що через неотримання прибутку сплата вказаної суми стала непередбачуваними збитком, оскільки Відповідач своїми діями унемо-жливив здійснення Позивачем-2 підприємницької діяльності, з якою пов'язується сплата обов'яз-кових платежів. Заявляючи до стягнення 19 991 грн.(мінімальну заробітну плату за 19 місяців), По-зивач-2 покликається, що зазначена сума була б отримана ним, якби його права не були порушені Відповідачем.

Разом з тим, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію ви-ни; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наяв-ність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вирішуючи даний спір, судова колегія приймає до уваги, що важливим елементом дока-зування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою за-подіювача та шкодою потерпілої сторони. Позивач повинен довести, що протиправна дія заподію-вача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки (п.6 роз'яс-нення Вищого арбітражного Суду №02-5/215 від 01.04.1994р. «Про деякі питання практики вирі-шення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди»).

Під шкодою розуміється матеріальні втрати, які виражаються у зменшенні майна потерпі-лого в результаті порушення належного йому майнового права. Шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, зав-дана шкода відшкодовується в повному обсязі.

ОСОБА_3, як вірно зазначив суд першої інстанції, незважаючи на неправомірне припинення електропостачання об'єкту споживача - жодних дій щодо майна Позивачів Відповідач не вчиняв, не вбачається і причинно-наслідкового зв'язку між дією Відповідача та заявленими до стягнення Позивачем-1 вартості металевого вагончика, торгового обладнання, холодильної та морозильної техніки, а Позивачем-2 не доведено, що неотримані ним доходи і сплата обов'язкових платежів до бюджету є наслідком неправомірних дій Відповідача, не обґрунтовано і не доведено наявність ви-ни останнього. Сплата Позивачем-2 єдиного соціального внеску не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України і не пов'язується законом із результатами підприємницької діяльності, рівно як стяг-нення мінімальної заробітної плати за 19 місяців суперечить засадам підприємництва та не ґрунту-ється на матеріалах справи.

При цьому вбачається, що обчислення розміру збитків та неотриманих доходів ґрунтується на безпідставних міркуваннях та припущеннях, оскільки з моменту виконання чинної постанови №37 майно не вилучалось, не перебувало під арештом чи забороною, а Позивачі не були позбавле-ні права володіння, користування та розпорядження металевим вагончиком по АДРЕСА_1 та торговим обладнанням, холодильною та морозильною технікою і товарно-матеріаль-ними цінностями, що знаходились там.

Крім того, відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушен-ням зобов'язання, але, у всякому разі - не сприяти їх збільшенню. При цьому, матеріали справи не містять доказів вчинення апелянтами дій, спрямованих на запобігання негативних наслідків зне-струмлення вагончика, крім листування з Відповідачем та іншими органами з приводу право-мірності відключення.

Колегія суддів також звертає увагу, що внесення припису ФОП ОСОБА_4 і ОСОБА_1 та застосування передбачених постановою №37 від 05.05.2011р. запобіжних заходів було спрямо-ване на припинення подальшої експлуатації електрообладнання металевого вагончика із грубими численними порушеннями протипожежної безпеки з боку підприємців. Припинення дії постанови №37 можливе лише за умови усунення Позивачем-2 всіх зазначених недоліків на підставі підтвер-джуючих матеріалів.

Постанова №37 від 05.05.2011р. є чинною, а матеріали справи не містять доказів виконання ФОП ОСОБА_4 чи ФОП ОСОБА_1 припису від 05.05.2011р.(т.2, арк.справи 57-61, 95).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, місцевий господарський суд дійшов обґрунто-ваного висновку про безпідставність позовних вимог, що зумовлює відмову Позивачу в задоволен-ні зазначених позовних вимог.

В обґрунтування вимоги про стягнення 100 000 грн. компенсації моральної шкоди Позивачі вказують на те, що припинення електропостачання торгівельного павільйона перешкоджало їх під-приємницькій діяльності, а сам факт відключення і невизнання в подальшому Відповідачем його неправомірності - завдали апелянтам значних моральних страждань, нервування, переживання, по-рушення стосунків в сім'ї та з оточуючими, в результаті чого погіршився їх психологічний та емо-ційний стан.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про безпідставність зазначених вимог, колегія суддів приймає до уваги наступне:

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завда-ної внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, вста-новлених частиною другою цієї статті.(ч.1 ст.1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір гро-шового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопору-шення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбав-лення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне зна-чення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст.ст. 269, 270 ЦК України, право на повагу до гідності та честі віднесене до особистих немайнових прав фізичної особи, тобто прав, які не мають економічного змісту.

Відповідно до ст.271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можли-вість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Отже, реалізація зазначених особистих немайнових прав фізичною особою неможлива у сфері, що виходить за межі її праватного життя, зокрема - в сфері господарських правовідносин.

У постанові Пленуму Верховного Суду України N4 від 31.03.95р. зі змінами та доповнен-нями від 25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслі-док моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юри-дичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найме-нування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчинен-ням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

З огляду на те, що жодних доказів приниження ділової репутації Позивачів та підриву дові-ри до їх діяльності матеріали справи не містять, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення компенсації моральної шкоди - відповідає матеріа-лам справи, встановленим фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в цій частині не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Позивачів і Третьої особи також безпідставна і не підлягає задоволенню, тому, враховуючи висновок про без-підставність апеляційної скарги Відповідача - рішення господарського суду Житомирської області від 21.03.2013р. у справі №12/906/13/13-г залишається без змін.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час розгляду спору судом першої інстанції, судовою колегією не вста-новлено, тому мотиви, з яких подано апеляційні скарги не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в них доводи не спростовують висновків суду.

Враховуючи виявлення факту сплати апелянтами судового збору у розмірі, що перевищує встановлений законодавством розмір, апеляційний суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зайво сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 46, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Житомиробл-енерго» на рішення господарського суду Житомирської області від 21.03.2013р. у справі №12/906/ 13/13-г - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №12/906/13/13-г повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Савченко Г.І.