номер провадження справи 32/78/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2013
Справа № 908/3322/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" (03150,
м.
Київ, вул. Ковпака, буд. 29)

до відповідача Комунального
підприємства РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ
"ЗАПОРІЗЬКА ПРАВДА" (69600, м. Запоріжжя,
пр-т. Леніна, 152)

третя особа - 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача -Управління
Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Запоріжжя (69002,
м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська,
буд. 38)

третя особа - 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Публічне акціонерне
товариство "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК
УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна,
буд. 12)

про стягнення безпідставно одержаних
грошових коштів у сумі 18 428,29 грн.

Суддя Колодій Н.А

Представники:

Від позивача Кравченко О.Ю., на
підставі довіреності № 230 від 06.02.2013 р.

Від відповідача Чорний В.О., на
підставі довіреності б/н від 15.10.2013 р.

Від третьої особи 1 Харченко Р.В., на
підставі довіреності № 6285/01 від 10.09.2013
р.

Від третьої особи 2 Луганська Т.К., на
підставі довіреності № 2826 від 18.11.2013 р.

СУТЬ
СПОРУ:

Заявлені позовні вимоги про стягнення
безпідставно одержаних грошових
коштів у сумі 18 428.29 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.10.2013 р.
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/3322/13
з призначенням судового засідання на
23.10.2013 р.

Ухвалою суду від 23.10.2013 р., у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
судове засідання розгляд справи було
відкладено на 06.11.2013 р.

В судовому засіданні 06.11.2013 р. на
підставі ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 04.12.2013 р.. для
надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 04.12.2013 р., за
клопотанням відповідача строк
розгляду спору було продовжено
відповідно до ст. 69 ГПК України,
оголошено перерву в розгляді справи до
01.1.12.2013 р.

Позивач в судовому засіданні 11.12.2013 р.
підтримує, вимоги, викладені в позовній
заяві і а обґрунтовує їх ст. ст. 1212
Цивільного кодексу України, Законом
України "'Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні",
Інструкцією про міжбанківський
переказ коштів в Україні в
національній валюті, затверджена
постановою Правління НБУ від 16.08.2006 р.
№320.

Представник відповідача позов не
визнав, вважає вимоги позивача
необґрунтованими, з мотивів викладених
у відзиві та поясненнях на позовну
заяву (відзив та пояснення долучені до
матеріалів справи).

Представник третьої особи 1 надав
письмові пояснення по суті-спору, в
яких підтримав позовні вимоги у
повному обсязі

Представник третьої особи 2 в судовому
засіданні погодився з тим, щоб
вирішення спору було покладено на
розсуд суду

За письмовим клопотанням
представників сторін розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

У засіданні суду 11.12.2013 р., на підставі
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 11.4 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", для проведення переказів
через систему міжбанківських
розрахунків Національного банку
України банки-резиденти, Державна
казначейська служба України,
Розрахунковий центр з обслуговування
договорів на фінансових ринках
відкривають рахунки в Національному
банку України.

Відповідно до наданих позивачем
відомостей - ПАТ "Укрсоцбанк" є
безпосереднім учасником системи
електронних платежів Національного
банку України (далі - СЕП НБУ) та має
кореспондентський рахунок № 2 в
ГУ НБУ по м. Києву і області, МФО 321024 для
проведення переказів через систему
міжбанківських розрахунків НБУ.

Заявлені позивачем вимоги
обґрунтовуються тими обставинами, що
04 жовтня 2010 р. на підставі платіжного
доручення № 510 від 04.10.2010 р ПАТ
«Укрсоцбанк» здійснив списання коштів
з поточного рахунку платника
Комунального підприємства РЕДАКЦІЯ
ГАЗЕТИ "ЗАПОРІЗЬКА ПРАВДА" № 683
та сформував один електронний
розрахунковий документ для
здійснення міжбанківського переказу
через кореспондентський рахунок в
НБУ засобами СЕП НБУ на суму 26987,58
грн. У зв'язку з технічним збоєм
програмного забезпечення у ПАТ
"Укрсоцбанк", відбулося дублювання
вищезазначеного електронного
розрахункового документу. В наслідок
чого до СЕП НБУ було відправлено два
міжбанківських електронних
розрахункових документа та кошти з
кореспондентського рахунку ПАТ
«Укрсоцбанк» № 2 були списані
двічі, один з яких є помилковим
переказом.

У зв'язку з цим 05.10.2010р. та 13.10.2010р.
позивачем неналежному отримувачу -
УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя,
було надіслано повідомлення про
помилковий переказ № 10-08/67-3784-247 від
13.10.2010р., в якому пропонувалося
пенсійному фонду протягом трьох днів
від дати одержання повідомлення
повернути суму 26 987,58 грн. на рахунок ПАТ
«Укрсоцбанк».

Оскільки отримував коштів залишив без
задоволення вимоги банку, позивач
листом (вих. № 10.2-5/67-8106 від 24.04.2012 р.)
звернувся до відповідача КП «Редакція
газети «Запорізька правда» повернути
банку помилково перераховані кошти.

Між сторонами по справі виник спір щодо
повернення зайво перерахованих кошів,
який був переданий на розгляд
господарського суду Запорізької
області.

Оцінивши вимоги позивача, фактичні
обставини справи, надані сторонами
письмові докази та письмові пояснення,
суд залишає без задоволення вимоги
позивача, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Згідно
зі ст. 20 цього Кодексу право на захист
особа здійснює на свій розсуд.

Загальні підстави виникнення
зобов'язань у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України. Положення цієї
глави застосовуються незалежно від
того, чи було безпідставне набуття або
збереження майна результатом
поведінки набувача, потерпілого, інших
осіб, чи наслідком події.

Приписи статті 1212 ЦК України,
зобов'язують особу, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), повернути
потерпілому це майно. При цьому, в силу
ч. 2 вказаної норми, зазначені положення
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Посилаючись на норми ст. 1212 ЦК України,
позивач вважає, що в наслідок
помилкового переказу, відповідач набув
майно банку ( грошові кошти ) без
достатньої правої підстави, а відтак
зобов'язаний їх повернути.

Пунктом 1.12 ст. 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" визначено поняття "помилковий
переказ". Помилковий переказ - це рух
певної суми коштів, внаслідок якого з
вини банку або іншого суб'єкта переказу
відбувається її списання з рахунку
неналежного платника та/або
зарахування на рахунок неналежного
отримувача чи видача йому цієї суми у
готівковій формі. Неналежним
платником, згідно цього Закону, є особа,
з рахунку якої помилково або
неправомірно переказана сума коштів (а.
1.32 ст. 1 Закону). Неналежним отримувачем
є особа, якій без законних підстав
зарахована сума переказу на її рахунок
або видана їй у готівковій формі (п. 1.23
ст. 1 Закону).

Загальні вимоги щодо функціонування в
Україні системи електронних платежів
Національного банку України та порядку
виконання міжбанківського переказу
коштів через кореспондентські рахунки
банків-резидентів у національній
валюті України визначено Інструкцією
про міжбанківський переказ коштів в
Україні в національній валюті,
затвердженою постановою Правління
Національного банку від 16.08.06р. № 320.

Згідно п. 14 глави 5 цієї Інструкції,
учасник СЕП має право на підставі
файлу-запиту ЩС одержувати інформацію
про проходження сформованих ним
міжбанківських електронних
розрахункових документів.

За результатами інформації отриманої з
інформаційно-пошукової системи НБУ
було підтверджено факт подвійного
списання з кореспондентського рахунку
ПАТ "Укрсоцбанк" міжбанківських
переказу на суму 26987,58 грн., один з яких є
помилковим переказом.

В якості доказу про подвійне
перерахування коштів позивачем надано
витяги з інформаційно-пошукової
системи (ІПС) СЕП НБУ з інформацією про
походження сформованих ПАТ "Уксоцбанк"
двох міжбанківських електронних
розрахункових документів.

Відповідно до п.п. 2.35 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 р. № 22 (далі -
Інструкція), кошти, що помилково
зараховані на рахунок неналежного
отримувача, мають повертатися ним у
строки, встановлені законодавством
України, за порушення яких неналежний
отримувач несе відповідальність
згідно із законодавством України. У
разі неповернення неналежним
отримувачем за будь-яких причин коштів
у зазначений строк повернення їх
здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до абз. 2 пп. 2.36 Інструкції,
банк, який помилково переказав кошти,
зобов'язаний негайно надіслати
повідомлення неналежному отримувачу
(безпосередньо або через банк, що
обслуговує цього отримувача) про
здійснення йому помилкового переказу
та про потребу повернути зазначену
суму протягом трьох робочих днів з дати
надходження такого повідомлення. Форма
повідомлення про помилковий переказ
(далі в цій главі -повідомлення), яке
надсилає банк неналежному отримувачу,
наведена в додатку 22 до цієї
Інструкції.

На виконання вимог п п. 2.36 Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, позивач 05.10.10 р.
засобами СЕП НБУ направив неналежному
отримувачу Управлінню Пенсійного фонд)
України в Жовтневому районі , через
банк, що його обслуговує інформаційне
дебетове повідомлення № 1-373 від 05.10.2010
р. про помилковий переказ в
електронному вигляді, в якому
пропонував протягом 3 днів від дати
одержання повідомлення повернути
кошти в сумі 26987,58 гри. на вказаний
рахунок ПАТ «Укрсоцбанк». Аналогічне
повідомлення було направлено
управлінню Пенсійного фонду 13.10.2010р.
Зазначена вимога була залишена без
задоволення (відповідь суду не надана).

24.04.2012р. на адресу КП «Редакція газети
«Запорізька правда» банком було
направлено лист ( вих. № 10.2-05/67-8106), в
якому повідомлялося, що в результаті
технічного збою на рахунок УГІФУ в
Жовтневому районі м. Запоріжжя була
двічі зарахована грошова сума 26 987,58грн.
При цьому з рахунку КП «Редакція газети
«Запорізька правда» кошти були
перераховані один раз, подвійне
списання пройшло з рахунку ПАТ
«Укрсоцбанк». Крім того повідомлялося,
що звернення банку до органів
Державного казначейства України з
проханням повернути помилково
перераховані кошти залишені без
задоволення з посиланням на норми
законодавства, відповідно до яких
повернення коштів здійснюється
виключно платнику на підставі його
заяви або зараховується в рахунок
майбутніх платежів. З урахуванням
часткового повернення грошових коштів
позивач вимагав від відповідача
повернути банку 18 428, 29грн за рахунок
власних коштів.

Відповідач залишив вимогу банку про
повернення 18 428, 29 грн. без задоволення,
у зв'язку з чим 08.10.2013р. банк звернувся
до суду з позовом про стягнення з
відповідача спірної суми боргу.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи
тим, що питання про повернення
помилково перерахованих коштів ПАТ
"Укрсоцбанк" повинен був вирішувати з
Управлінням Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Запоріжжя
відповідно до п.п. 2.35- 2.37 Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженої
поставною Правління Національного
банку України від 21.01.2004 р. № 22. Зокрема
відповідач вважає, що такі заходи ПАТ
"Укрсоцбанк" хоча і вчинило
(повідомлення на адресу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя від 05.10.2010 р. та від
13.10.2010 р.), але отримавши відмову не
звернулося до суду про стягнення їх у
примусовому порядку, як того вимагає
вищевказана Інструкція.

Відповідач пояснив, що про наявність
помилково перерахованої ПАТ
"Укрсоцбанк" суми 26 987,58 грн. на рахунок
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Запоріжжя
редакції газети стало відомо у січні 2011
року за результатами обміну листами КП
РГ "Запорізька правда" і Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя.

Управлінням ПФУ в Жовтневому районі з
власної ініціативи було проведено
часткове зарахування помилково
перерахованих коштів в рахунок
страхових внесків КП «Редакція газети
«Запорізька правда» на суму 11 658,05 грн.
Ця сума була визнана відповідачем як
борг та повернута позивачу, що
підтверджується наданими суду
доказами (платіжним дорученням № 671 від
30.12.2010 р. на суму 8 559,29 грн. та платіжним
дорученням № 15 від 05.1 1.2013 р. на суму
3098,76 грн.).

Відповідно до Довідки УПФУ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя № 7306/03
від 29.10.2013 р. КП «Редакція газети
«Запорізька правда» на р/р 01076 з
січня 2011р. має дебітове сальдо 15329,53
грн., які за повідомленням управління
не можуть бути використані редакцією в
рахунок майбутніх платежів по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За таких обставин, відповідач вважає,
що позивач безпідставно його визнає
отримувачем коштів.

Третя особа -1 на стороні позивача -
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі, спростовуючи
заперечення відповідача посилається
зокрема на таке.

З 01.01.2011р. набрав чинності Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-У1. Для
реалізації положень зазначеного
Закону було затверджено Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
27.09.2010 року № 21-1 «Порядок зарахування в
рахунок майбутніх платежів єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
помилково сплачених коштів». Пункт 3
цього Порядку передбачає, що у випадку
помилкової сплати суми єдиного внеску
на відповідний рахунок управлінням
Пенсійного фонду України у районі,
місті або районі у місті (далі - орган
Пенсійного фонду), відкритий в органі
Державного казначейства України для їх
зарахування, органом Пенсійного фонду
здійснюється зарахування коштів у
рахунок майбутніх платежів по тому
самому виду платежу (рахунку)
відповідно до встановленого розміру
єдиного внеску, який повинен надходити
на рахунок, на який було їх сплачено, в
порядку календарної черговості
виникнення зобов'язань платника з
цього платежу.

Повернення коштів здійснюється на
підставі заяви платника, яка подається
в довільній формі до органу Пенсійного
фонду, в якому він перебуває на обліку
як платник єдиного внеску. У заяві
обов'язково зазначаються: найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника,
ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або
ідентифікаційний номер (за наявності),
причини повернення коштів, суми
платежу, що підлягають поверненню. До
заяви платник обов'язково додає
оригінал або копію розрахункового
документа (квитанцію, платіжне
доручення тощо), який підтверджує
помилкову сплату коштів на рахунок
органу Пенсійного фонду. До заяви
платник обов'язково додає оригінал або
копію розрахункового документа
(квитанцію, платіжне доручення тощо),
який підтверджує помилкову сплату
коштів на рахунок органу Пенсійного
фонду. Після отримання заяви від
платника орган Пенсійного фонду
проводить перевірку викладених даних,
і у разі необхідності має право
вимагати надання додаткових
документів, інформації, пояснень від
посадових осіб платника. На підставі
отриманих даних орган Пенсійного фонду
готує висновок про повернення
помилково сплачених коштів або про
відмову у поверненні помилково
сплачених коштів, при цьому обов'язково
зазначає причину такої відмови.
Останнім етапом повернення коштів є
підготовка розрахункових документів
та направлення їх відповідним органам
Державного казначейства України.

Крім того, в своїх поясненнях третя
особа-1 посилається на ті обставини, що
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» № 406-УІІ від
04.07.2013 р. Пенсійний фонд України передав
свої повноваження з адміністрування
єдиного внеску шляхом його збору,
ведення обліку надходжень від його
сплати та здійснення контролю за
сплатою єдиного внеску центральному
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, тобто
територіальним органам Міністерства
доходів та зборів України. Всі подальші
питання про повернення помилково
сплачених коштів до органів Пенсійного
фонду необхідно вирішувати сумісно з
відповідним територіальним
управлінням Міністерства доходів та
зборів.

Таким чином, третя особа вважає, що у
разі дотримання відповідачем
певної процедури у нього є не
гарантована можливість повернути
через органи Держказначейства на свою
користь 15 329,53 грн, які обліковуються
на його особовому рахунку як дебітове
сальдо.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона має довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Юридична зацікавленість позивача у
вирішенні спору судом, покладає на
нього обов'язок довести, що цивільні
права та інтереси позивача порушені, не
визнаються чи оспорюються
відповідачем.

Фактично позивач посилається на
те, що внаслідок помилкового переказу
відповідач без достатньої на те
правової підстави набув грошові
кошти банку, які в силу приписів ст.1212
ГПК України зобов'язаний повернути.

Матеріалами справи доведений та
не оспорюється учасниками процесу
факт помилкового переказу грошових
коштів в сумі 26 987,58 грн. Однак між
сторонами виник спір з приводу того,
хто є отримувачем помилкового
переказу і хто зобов'язаний його
повернути.

Суд погоджується з правовою
позицією відповідача, оскільки
відповідно до положень п.1.12 ст.1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», неналежним
отримувачем є особа, якій без законних
підстав зарахована сума переказу на її
рахунок або видана їй у готівковій
формі (п. 1.23 ст. 1 Закону).

Спірна сума надійшла на рахунок
Управління Пенсійного фонду України,
і лише частково була зарахована як
страхові внески КП «Редакція газети
«Запорізька правда» ( в частині
зарахованої суми спір між сторонами
відсутній). Решта коштів - сума відносно
якої виник спір, обліковується на
рахунках Пенсійного фонду як
дебітове сальдо. При цьому, як слідує
з пояснень третьої особи-1 в наслідок
змін в законодавстві України, ця сума
не може бути використана в рахунок
наступних платежів.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства та оцінивши фактичні
обставини справи, суд дійшов
висновку, що на момент розгляду
даного спору відповідач не є
власником або розпорядником спірних
грошових коштів.

Суд не приймає до уваги доводи
позивача та третьої особи щодо
можливості повернення відповідачу
через органи Держказначейства у разі
дотримання певної процедури цих
коштів. По-перше, таке повернення не є
гарантованим, оскільки законом
передбачена можливість отримання
мотивованої відмови. По-друге, і
головне - власником (набувачем) цих
коштів відповідач стане лише у разі
їх отримання (повернення).

За таких обставин, суд вважає
безпідставними та необґрунтованими
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 18 428,29 грн безпідставно
одержаних грошових коштів.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір при відмові у
задоволенні позову суд залишає за
позивачем

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до
Комунального підприємства РЕДАКЦІЯ
ГАЗЕТИ "ЗАПОРІЗЬКА ПРАВДА" за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Запоріжжя та
Публічне акціонерне товариство
"ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про
стягнення 18 428,29 грн. відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК
України "25" грудня 2013 р.

Суддя
Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.