ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2013 р.Справа № 916/2960/13

За позовом: комунального підприємства
"МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА"

до відповідача: комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси"

про стягнення 88 455,94 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від позивача: Мороз А.А., довіреність
№01.24-27 від 01.11.2013р.

Від відповідача: Пашали М.А.,
довіреність №01-11-28 від 17.01.2013р.

Відповідно до ст.77 ГПК України
оголошувалась перерва в судовому
засіданні з 23.12.2013р. до 24.12.2013р. о 11 год. 40
хв.

Суть спору: Позивач, комунальне
підприємство "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ
ОДЕСА", звернувся до господарського
суду Одеської області з позовної
заявою про стягнення з комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" 88 455,94 грн., де 15 054,04 грн. - 3% річних,
73 401,90 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.11.2013р. позовну заяву
(вх.№4559/13) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/2960/13 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи від
04.12.2013р. (вх.№37028/13) судом задоволено, про
що свідчить відповідна ухвала суду.

04.12.2013р. позивач звернувся до суду з
заявою про зменшення розміру позовних
вимог (вх.№37108/13), відповідно до якої
просить суд стягнути з відповідача
основний борг в розмірі 156 142,59 грн., 3%
річних в розмірі 15 054,04 грн., пеню в
розмірі 73 401,90 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.12.2013р. провадження в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 156 142,59 грн. припинено.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує та просить суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені
позивачем позовні вимоги не визначає з
підстав викладених у відзиві на позов
(вх.№38736/13 від 18.12.13р.) та просить суд
відмовити у їх задоволенні в повному
обсязі.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив:

01 листопада 2007р. між комунальним
підприємством "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ
ОДЕСА" (Постачальник) та комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" (Покупець) було укладено договір
купівлі-продажу теплової енергії у
вигляді гарячої води на потреби
опалення та гарячого водозабезпечення
населення, що мешкає в домах
комунальної власності м. Одеси №872/08,
згідно умов п.1.1. якого, у відповідності
з умовами даного Договору
Постачальник виробляє та передає
Покупцю теплову енергію у вигляді
гарячої води для потреб опалення
населення, що мешкає в домах
комунальної власності м. Одеси, що
розташовані по вул. Центральний
аеропорт №№1, 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 23, дитячий
садок №204 "Ластівка" та гарячого
водозабезпечення в домі по вул.
Центральній аеропорт, №15, а Покупець
приймає та сплачує теплову енергію.

Відповідно до п.1.2. Договору теплова
енергія у вигляді гарячої води
передається в кількості та в строки, з
параметрами якості, визначеними в
додатку №1 до Договору (Графік
температури мережної води в теплових
мережах у відповідності від
температури зовнішнього повітря).

Як вбачається зі змісту п.п.2.1., 2.3., 2.6.
Договору тариф на продаж
Постачальником теплової енергії у
вигляді гарячої води для потреб
опалення та гарячого водозабезпечення
населення, що мешкає в домах,
зазначених в п.1.1. визначається згідно
діючого законодавства та
встановлюється органом місцевого
самоврядування - виконавчим комітетом
Одеської міської ради. Тариф на дату
укладання Договору складає згідно
рішення виконкому ОМР від 15.03.2007р.
№188-166,10 грн. за 1Гкал з врахуванням ПДВ.
Зміна ціни (тарифу) оформлюється
Сторонами окремим Додатком до Договору
протягом 10-ти календарних днів з дня
надання Постачальником документів,
підтверджуючих встановлення тарифів.
Покупець оплачує вартість теплової
енергії, що постачається за цим
Договором до 10-го числа місяця,
наступного за звітним.

Із змісту п.3.2. Договору сторони не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним, складають двосторонній акт
про кількість та вартість отриманої у
звітному місяці теплової енергії (акт
приймання-передачі теплової енергії)
підписують та скріплюють його
печатками підприємств. Розрахунок
кількості теплової енергії відпущеної
Покупцю проводиться згідно методики,
що зазначена в Додатку №3.

У відповідності до п.п.5.1., 5.4. Договору
за невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за цим Договором
несуть відповідальність у
відповідності з діючим законодавством
України та цим Договором. У разі
порушення строків оплати, передбачених
Договором, Покупець сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості, за кожен
день прострочки платежу, включаючи
день оплати.

Договір вступає в силу з 19 листопада
2007р. та діє до 30 вересня 2008р. в частині
поставки теплової енергії, а в частині
розрахунку до повного виконання
зобов'язань. Договір вважається
щорічно продовженим на той же термін,
якщо за місяць до закінчення строку
дії Договору не послідує письмова
заява однієї зі сторін про розірвання
Договору. Припинення дії Договору не
звільняє Сторони від необхідності
виконання зобов'язань, прийнятих на
себе при його підписанні (п.8.1.
Договору).

Додатковими угодами від 28.01.2008р., від
12.05.2008р., від 26.07.2010р., від 04.11.2011р. сторони
погоди внесення змін до договору
купівлі-продажу теплової енергії у
вигляді гарячої води на потреби
опалення та гарячого водозабезпечення
населення, що мешкає в домах
комунальної власності м. Одеси №872/08
від 01.11.2007р.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем відповідачу було
належним чином надано теплову енергію
для забезпечення нормальної
життєдіяльності мешканців зазначених
в договорі будинків.

В свою чергу, відповідач лише
часткового сплачував грошові кошти за
отриману теплову енергію, внаслідок
чого у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем по
виставленим рахункам-фактурам №СФ-0000476
від 29.02.2012р. на суму 165 168,41 грн., №СФ-0000151
від 288 170,72 грн., загалом в сумі 306 142,59 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
було повністю сплачено суму боргу в
розмірі 306 142,59 грн., про що свідчить
відповідна банківська довідка.

Безпідставна відмова відповідача від
сплати вартості отриманої теплової
нергії за договором купівлі-продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води на потреби опалення та гарячого
водозабезпечення населення, що мешкає
в домах комунальної власності м. Одеси
№872/08 від 01.11.2007р. і стало підставою для
позивача звернутись до господарського
суду Одеської області із даним позовом
за захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Таким чином, позивачем заявлено
позовні вимоги про стягнення
комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" 15 054,04 грн.
3% річних, 73 401,90 пені.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за отриману теплову
енергію.

Перевіривши розрахунок позивача трьох
процентів річних в сумі 15 054,04 грн., суд
встановив, що позовні вимоги в цій
частині відповідають вимогам чинного
законодавства, їх розрахунок
здійснений позивачем належним чином, у
зв'язку з чим підлягають судом
задоволенню в повній мірі.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією. Відсотки
за неправомірне користування чужими
коштами справляються по день сплати
суми цих коштів кредитору, якщо законом
або договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк. За
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Таким чином, прострочення відповідача
щодо оплати вартості отриманої
теплової енергії на підставі договору
№872/08 від 01.11.2007р. в сумі 140 974,18 грн.
виникло 19.02.2012р., в сумі 165 168,41 грн.
виникло 21.03.2012р., а з врахуванням
встановлення чинним законодавством
України, зокрема ст.258 ЦК України
спеціальної позовної давності в один
рік, суд дійшов висновку що останнім
днем для звернення до суду для
стягнення пені є відповідно 19.02.2013р. та
21.03.2013р., а приймаючи до уваги те, що
позивач звернувся до суду із даною
позовною заявою 01.11.2013р., у зв'язку з чим
суд відмовляє позивачу у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
пені з підстав пропущення строку.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги комунального
підприємства "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ
ОДЕСА", у зв'язку з чим з комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" на користь позивача підлягає
стягненню сума 3% річних в розмірі 15 054,04
грн.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 3
423,89 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства
"МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА" -
задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" (65029,
Одеська обл., м. Одеса, вул. Балківська,
1-Б, код ЄДРЮОФОП 34674102) на користь
комунального підприємства
"МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ ОДЕСА" (65054,
Одеська обл., м. Одеса -54, Аеропорт ЦА
(Цивільної Авіації), код ЄДРЮОФОП 30441902)
15 054 (п'ятнадцять тисяч п'ятдесят чотири)
грн. 54 коп. 3% річних, 3 423 (три тисячі
чотириста двадцять три) грн. 89 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено
30.12.2013р.

Суддя
Цісельський О.В.