Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" грудня 2013 р.
Справа № 906/1480/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Павліченко Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Гавріш Н.С. - представник
за довіреністю від 28.07.13 р., дійсна до
31.12.2014 р.

від відповідача: Фещенко Р.В. -
представник за дов. №10-796 від 01.10.12 р.,
дійсна до 01.10.15 р.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні 17.12.13року з оголошеною
перервою до 14: 00 год. 24. 12.13року в м.
Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
нафто-газова компанія" (м.Харків)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал" (м.Малин-2)

про стягнення 339275,04 грн.

Позивач ТОВ "Українська нафто-газова
компанія" звернувся до господарського
суду з позовом до ТОВ "Папір-мал" про
стягнення 3% річних в сумі 39 038,80 грн.,
пені в сумі 191 745,30грн., інфляційних
витрат в сумі 108 490,94грн. за порушення
відповідачем строку виконання
грошового зобов'язання з оплати
придбаного природного газу , що виникло
з Договору купівлі-продажу природного
газу № Т/12-07-48 від 22.06.2012року.

В обгрунтування правових підстав
позову посилався як на договірні, так і
на законодавчі підстави
цивільної-правової відповідальності
відповідача за порушення грошового
зобов'язання.

Ухвалою від 16.10.13року порушено
провадження у справі та вжито
відповідні заходи.

До початку розгляду справи по суті
позивачем предмет та підстави позову
не змінено , відповідачем зустрічного
позову не подано.

У відзиві на позовну заяву відповідач
заперечив обгрунтованість доводів
останнього, посилаючись на досягнуту з
позивачем домовленість про визначення
20 серпня 2013року як останнього дня
строку виконання зобов'язання з
оплати природного газу та про
виконання цього зобов'язання у повному
обсязі 19 серпня 2013 року. У зв'язку з цим
доводив, що в діях відповідача
відсутнє порушення умови п.5.1 Договору
в частині порядку та строків
розрахунків, оскільки останню змінено
сторонами, а тому відсутні підстави
для застосування цивільно-правової
відповідальності у вигляді пені,
інфляційних та річних. Просив у позові
відмовити.

В ході вирішення спору представник
позивача наполягав на задоволенні
позову, представник відповідача -
заперечував.

Відповідно до ухвали від 05.12.13року спір
вирішено у строк, передбачений ч. 3 ст. 69
ГПК України.

В засіданні суду 24.12.13року
представникам сторін оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення суду .

Заслухавши представників сторін та
дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2012року між позивачем як
продавцем та відповідачем як покупцем
укладено Договір купівлі-продажу
природного газу № Т/12-07-48 (далі -
Договір), за умовами п.1.1 якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ виключно для власних потреб як
кінцевому споживачу, а покупець за
умовами п. 5.1 - оплатити природний газ
та вартість його транспортування
територією України виключно грошовими
коштами в такому порядку:

- в розмірі 100% (сто відсотків) від
вартості спожитого газу подекадно,
починаючи відлік декад від першого
числа поточного місяця поставки газу,
але не пізніше двох банківських днів
після кожної декади;

- остаточний розрахунок здійснити на
підставі акту приймання-передачі газу
(за звітний місяць) до 5 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

У п. 10.1 Договору сторони погодили, що
договір в частині поставки природного
газу діє до 31.12.2012року, а в частині
проведення розрахунків за газ - до їх
повного здійснення.

31. 10. 2012 року, 12 12.12року та 31.01.13року
сторони уклали додаткові угоди № 1 , № 2
та №3 до Договору в частині зміни
обсягів поставки природного газу та
його вартості . Окрім того, у п. 1
Додаткової угоди №2 сторони погодили ,
що основний Договір діє до 31.12.2013року , а
в частині проведення розрахунків за
газ - до їх повного здійснення.

У період липня 2012 року - квітня 2013 року
позивачем поставлено відповідачу
природний газ загальною вартістю 7 829
069,81 грн., який прийнято останнім за
актами приймання-передачі по
кількості та якості без будь-яких
заперечень ( а. с. 31-38 Т.1).

Як встановлено судом, відповідач
розрахунки за поставлений природний
газ здійснював частково , однак
починаючи з лютого 2013року повідомляв
позивача письмово про причини
неналежного виконання зазначеного
зобов'язання, просив не припиняти
газопостачання підприємства,
пропонував нові строки розрахунку
тощо. Заборгованість за придбаний
природний газ відповідач постійно
зменшував. Так , якщо станом на 15.02.13
року заборгованість складала 3 369 851,38
грн., то станом на 31 .07.2013року - 1
350 716,63 грн. ( а.с.39 Т. 1, а.с.25 Т.2).

У листі від 17.04.2013 року за № 04-241/1
відповідач звернувся до позивача з
наступною пропозицією : відступити від
дотримання вимог пункту 5.1 Договору на
період з 15 січня по 20 серпня 2013року, а
саме, не заперечувати щодо здійснення
більшої кількості чергових платежів
за газ у місяці його поставки ( а. с. 26
Т.2).

У відповідь на лист відповідача ,
позивач листом від 20.07.2013року № О/13-613
підтвердив, що не заперечує щодо
здійснення більшої кількості чергових
платежів за газ у місяці його поставки,
однак наполягає на здійсненні
розрахунку не пізніше 20 серпня 2013року,
та попередив, що в разі непогашення
боргу підприємство буде відключено
від системи газопостачання ( а. с. 27 Т.2).

Листом від 25.07.2013року № О/25/07-13 позивач
наголосив на невідкладному погашенню
заборгованості за поставлений
природний газ до 20 серпня 2013року та
повідомив, що у випадку виконання даної
вимоги , відключення заводу від системи
газопостачання, та відповідальність,
передбачена розділом 6 Договору,
застосовуватись не будуть ( а. с. 233 Т.2).

Як встановлено судом, відповідач
здійснив остаточний розрахунок за
поставлений природний газ 19 серпня
2013року ( а. с. 57-213 Т.2).

Дослідивши матеріали справи, надавши
наявним доказам у сукупності правову
оцінку в порядку ст.ст. 4-7 та 43 ГПК
України, господарський суд дійшов
висновку відмовити у позові з
наступних підстав.

За змістом п.1.1 Договору у відповідача
виникло грошове зобов'язання з оплати
придбаного у власність природного
газу.

Строк його виконання погоджений
сторонами у п. 5.1 Договору та як
остаточний день його виконання
вважається кожне 5 число місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

У розділі 6 Договору сторони
передбачили, що за невиконання або
неналежне виконання договірних
зобов'язань, у покупця настає
відповідальність, передбачена чинним
законодавством України (п. 6.1);
обов'язок сплати пені у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 20 (двадцять) днів
додатково обов'язок сплати штрафу у
розмірі 10 (десять) відсотків від суми
простроченого платежу ( п. 6.2);
відключення підприємства від
газопостачання в установленому
законодавством порядку та оформлення
акту приймання-передачі природного
газу в обсязі фактично оплаченого газу
( п.6.3).

Правові наслідки порушення грошових
зобов'язань передбачені, зокрема,
приписами ст.ст. 549-552,611,625 ЦК України та
ст. ст. 229-232,234, 343 ГК України.

Посилаючись на порушення відповідачем
договірних строків розрахунків,
позивач на підставі п.6.2 Договору
нарахував пеню в сумі 191 745,30 грн. та на
підставі ст. 625 ЦК України інфляційні
втрати в сумі 39 038,80 грн. Та 3% річних в
сумі 108 490,94 грн. ( а.с. 9-12).

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. За загальним правилом,
одностороння зміна його умов, в тому
числі, в частині відповідальності , не
допускається ( ст. 525 ЦК України). Зміна
договору, в тому числі , в частині
відповідальності, вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
( ст. 654 ЦК України).

Договір укладено сторонами у простій
письмовій формі шляхом складання
єдиного документа. Розділ 6 Договору,
який стосується відповідальності за
невиконання грошових зобов'язань, є
частиною цього Договору.

У п. 9.3 Договору сторони погодили, що
усі зміни і доповнення до цього
договору оформлюються письмово та
підписуються уповноваженими
представниками сторін.

Оскільки укладений сторонами Договір є
правочином ( ст. 202 ЦК України), тоді
застосуванню підлягають приписи ст. 207
ЦК України про те, що:

- правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони;

- правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами) ;

- правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими
актами цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Про можливість укладення договору , в
тому числі в тій його частині, яка
стосується відповідальності за
невиконання грошових зобов'язань
шляхом обміну листами, телеграмами,
факсограмами, телефонограмами та
іншими документами роз'яснюється у п.1.6
Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.13року.

Відповідно , шляхом обміну листами є
можливою зміна договору в тій його
частині, яка стосується
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язанння, зокрема,
визначенні умов щодо її незастосування
у разі виконання такого зобов'язання у
новий погоджений сторонами строк.

Судом встановлено, що як Договір , так і
наступне листування сторонами в
частині зміни договірних строків
розрахунку за поставлений природний
газ до 20 серпня 2013року та
незастосування, у зв'язку з цим,
відповідальності , передбаченої
розділом 6 цього Договору , підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками юридичних
осіб.

Оскільки відповідач виконав грошове
зобов'язання до закінчення погодженого
сторонами строку - 20 серпня 2013року,
позивач не мав правових підстав
вважати, що останнє є простроченим за
умовою пункту 5.1 Договору, яку
сторонами змінено.

Відсутність факту прострочення
виконання грошового зобов'язання
спростовує підстави для застосування
цивільно-правовової відповідальності
у вигляді пені , інфляційних та річних.

З врахуванням викладеного, позовні
вимоги суд вважає такими, що не
грунтуються на договірних
домовленостях та нормах чинного
законодавства.

Зазначене є підставою для відмови у
позові ( ст. 33 ГПК України) та покладення
судового збору на позивача у повному
обсязі ( ч.5 ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7,33,43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08 січня 2014 року.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2 - позивачу на
адресу представника Гавріш Н.С. ( 01004,
м.Київ, вул. Басейна/Червоноармійська,
буд. 1-3/2, літ "А", офіс Д-18 ( рек.) , 3 -
відповідачу - (рек).