м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціальне
конструкторське бюро" Сухіна"до 1)
Публічного акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" 2) Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києвіпро визнання рішення
недійсним та відновлення порушеного
права Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивачаБратищенко Ю.О. (дов. №26 від
23.08.2013 року )від відповідача-1 Семенюта
О.В. (дов. № 54 від 01.07.2013 року)від
відповідача-2 не з'явився
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 18 жовтня 2013 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спеціальне
конструкторське бюро "Сухіна" (надалі
по тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укргазпромбанк" (надалі по
тексту - відповідач-1) та Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (надалі по тексту - відповідач-2)
про визнання рішення недійсним та
відновлення порушеного права, а також
просить суд покласти на відповідачів
судові витрати.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.07.2013 року порушено
слухання справи призначено на 27.08.2013
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Бондарчук В.В., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
Ухвалою Господарського суду від 27.08.2013
року суддя Бондарчук В.В. прийняла
розгляд справи призначено на 24.09.2013
Розпорядженням В.о. голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.
24.09.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача-1 надійшов відзив на позов.
Представник відповідача -2 в судове
засідання 24.09.2013 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 27.08.2013 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні 24.09.2013 року
представник позивача подав клопотання
про витребування у відповідача - 2
наступних документів:
- звіт про оцінку майна, поданий
Публічним акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" для реєстрації права
власності на нежилі приміщення
загальною площею 489,8 кв.м., що складають
284/1000 частин домоволодіння (Літ. А,Б),
площею 1791, 4 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Велика
- копії рішення про реєстрацію права
власності Публічним акціонерним
товариством "Укргазпромбанк" для
реєстрації права власності на нежилі
приміщення загальною площею
489, 8 кв.м., що складають 284/1000 частин
домоволодіння (Літ. А,Б), площею 1791, 4
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Велика Житомирська, 6/11, копії
документів на підставі яких було
зареєстровано права власності на
нежилі приміщення загальною площею 489, 8
кв.м., що складають 284/1000 частин
домоволодіння (Літ. А,Б), площею 1791, 4
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Велика Житомирська, 6/11 за
Публічним акціонерним товариством
- відомості про те, кому та на якій
підставі на даний час належить нежилі
приміщення загальною площею 489, 8 кв.м.,
що складають 284/1000 частин домоволодіння
(Літ. А,Б), площею 1791, 4 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Велика Житомирська, 6/11. У випадку, якщо
вищевказані приміщення належать
третій особі, документи, на підставі
яких право власності від Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" перейшло до власника.
Представник відповідача - 1 не
заперечив проти поданих клопотань про
витребування у відповідача - 2 звіту
про оцінку майна, поданого Публічним
акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" для реєстрації права
власності на нежилі приміщення
загальною площею 489, 8 кв.м., що
складають 284/1000 частин домоволодіння
(Літ. А,Б), площею 1791, 4 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Велика Житомирська, 6/11, копії рішення
про реєстрацію права власності
Публічним акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" для реєстрації права
власності на нежилі приміщення
загальною площею 489, 8 кв.м., що складають
284/1000 частин домоволодіння (Літ. А,Б),
площею 1791, 4 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Велика
Житомирська, 6/11, копії документів на
підставі яких було зареєстровано права
власності на нежилі приміщення
загальною площею 489, 8 кв.м., що складають
284/1000 частин домоволодіння (Літ. А,Б),
площею 1791, 4 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Велика
Житомирська, 6/11 Публічним акціонерним
товариством "Укргазпромбанк" та кому та
на якій підставі на даний час належить
нежилі приміщення загальною площею 489, 8
кв.м., що складають 284/1000 частин
домоволодіння (Літ. А,Б), площею 1791, 4
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Велика Житомирська, 6/11.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.09.2013 року було задоволено
клопотання позивача про витребування
доказів, витребувано у Реєстраційної
служби зазначені в клопотанні позивача
докази, в зв'язку з чим розгляд справи
було відкладено на 18.10.2013 року.
17.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача-2 надійшло пояснення по
справі та належним чином засвідчені
копії документів на виконання ухвали
від 24.09.2013 року.
Представник відповідача-2 в судове
засідання 18.10.2013 року не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
про дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні 18.10.2013 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, в яких просить
суд задовольнити позовні вимоги у
У судовому засіданні 18.10.2013 року
представник позивача заявив усні
клопотання про залучення третіх осіб,
витребування документів в приватного
нотаріуса, відкладення розгляду справи
та письмове клопотання про призначення
судової експертизи для визначення
вартості майна, а саме, нежилих
приміщень загальною площею 489, 8 кв.м., що
складають 284/1000 частин домоволодіння
(Літ. А,Б), площею 1791, 4 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Велика Житомирська, 6/11.
Представник відповідача-1 у судовому
засіданні 18.10.2013 року надав усні
пояснення по суті спору в яких
заперечив проти поданих позивачем
клопотань та проти позову з підстав,
зазначених у відзиві на позов.
Розглянувши подані позивачем усні
клопотання про залучення третіх осіб,
витребування документів в приватного
нотаріуса, відкладення розгляду справи
та письмове клопотання про призначення
судової експертизи, суд відмовляє в їх
задоволенні з підстав
18.10.2013 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача-1 надійшло клопотання про
залучення до матеріалів справи копії
протоколу Наглядової ради Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" № 204/1 від 11.07.2013 року,
який долучається судом до справи, однак
не враховується під час винесення
рішення, оскільки поданий після
проголошення вступної та резолютивної
частини рішення.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2013 року до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
Державною реєстраційною службою
України було внесено запис про
реєстрацію за Публічним акціонерним
товариством "Укргазпромбанк" права
власності на нежилі приміщення
загальною площею 489,8 кв.м., що складають
284/1000 частин домоволодіння (літ. А,Б),
площею1791,4 кв.м, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Велика
Житомирська, 6/11 (надалі - приміщення).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначає про те, що набуття
Публічним акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" права власності на
приміщення здійснено з порушенням прав
позивача, як іпотекодавця, а також з
порушенням інших положень чинного
законодавства України, а саме в
результаті порушень, по-перше, частини
третьої статті 37 Закону України "Про
іпотеку" щодо визначення вартості
майна на момент набуття права
власності; по-друге, внаслідок набуття
права власності на приміщення, що
знаходилися під обтяженням; по-третє,
за відсутності рішення відповідного
органу Публічного акціонерного
товариства "Укргазпромбанк" (Загальних
зборів) про набуття майна у власність.

Відповідач-1 проти позову заперечує,
посилаючись на те, що вищевказана
реєстрація права власності здійснена у
повній відповідності до чинного
законодавства України та при повному
дотриманні прав позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті 4 цього Закону обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до пункту 27 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, є укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно.

Як свідчать матеріали справи та не
заперечується сторонами підставою для
реєстрації за відповідачем-1 права
власності на приміщення був Іпотечний
договір, укладений 06.08.2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
Акціонерний банк "Укргазпромбанк"
(Іпотекодержатель), правонаступником
якого у відповідності до пункту 1.2
Статуту є відповідач-1, та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Спеціальне конструкторське бюро
"Сухіна" (Іпотекодавець), що посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Морозовою С.В. та зареєстрований за №
20839 (надалі по тексту - Іпотечний
договір).

У відповідності до пункту 1.1 Іпотечного
договору, цей договір забезпечує
вимоги Іпотекодержателя в повному
обсязі, що випливають з Договору
банківського кредиту (кредитна лінія)
№ 1229-КЛ/08 від 06.08.2008 року.

Предметом іпотеки є нежилі приміщення
(в літ. "А"), загальною площею 489,8 кв.м., що
складає 284/1000 частин домоволодіння (літ
"А", "Б") площею 1 791,40 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця
Велика Житомирська, 6/11 (пункт 1.4
Іпотечного договору).

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки може бути здійснено: на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (тобто шляхом
позасудового врегулювання).

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. Позасудове
врегулювання здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною третьою вказаної
статті договір про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання у порядку, встановленому
статтею 37 цього Закону.

У відповідності до статті 37 Закону
України "Про іпотеку" іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки. Правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, є договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками та
передбачає передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання.

Так, відповідне застереження міститься
в Іпотечному договорі, укладеному між
позивачем та відповідачем -1 06.08.2008 року,
зокрема, у відповідності до пункту 11.1
цього договору, в редакції Договору про
внесення змін та доповнень від 31.08.2011
року, посвідченого приватним
нотаріусом Морозовою С.В. 31.08.2011 року за
реєстровим № 20839, звернення
стягнення на предмет іпотеки може
здійснюватись шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки. При реалізації даного
способу задоволення вимог
іпотекодержателя, цей іпотечний
договір є правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на предмет іпотеки.
Сторони ознайомлені зі змістом
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, зокрема - з переліком
правовстановлюючих документів, на
підставі яких реєструється право
власності на об'єкти нерухомого майна.

Таким чином, право на набуття
відповідачем-1 права власності на
приміщення в результаті звернення
стягнення на предмет іпотеки та
реєстрація такого права власності
чітко передбачені нормами чинного
законодавства України (статті 33, 36, 37
Закону України "Про іпотеку") та умовами
укладеного між сторонами Іпотечного
договору.

Відповідачем-1 та відповідачем-2 надано
до матеріалів справи Висновок про
вартість об'єкта оцінки: нежилі
приміщення (в літ. "А"), загальною площею
489,8 кв.м., що складає 284/1000 частин
домоволодіння (літ "А", "Б") площею 1 791,40
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вулиця Велика Житомирська, 6/11 та Звіт
про оцінку вказаних нежилих приміщень,
проведений суб'єктом оціночної
діяльності - Товариством з обмеженою
відповідальністю "Канзас", у
відповідності до яких ринкова вартість
вказаних приміщень станом на 25.06.2013
року складає 13 262 400,00 грн. з ПДВ.

Приймаючи до уваги вищенаведене,
твердження позивача про порушення
статті 37 Закону України "Про іпотеку" в
частині здійснення реєстрації права
власності відповідача - 1 на приміщення
без визначення вартості майна
суб'єктом оціночної діяльності є
необґрунтованим та спростовується
матеріалами справи.

Судом також не приймаються до уваги
твердження позивача про набуття
відповідачем-1 права власності та
реєстрацію такого права на приміщення,
що перебували під обтяженням з огляду
на наступне.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав. Держава
гарантує достовірність зареєстрованих
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", виникають з моменту такої
реєстрації.

Позивачем не надано доказів того, що
обтяження, а саме заборона відчуження
нерухомого майна - нежилих приміщень
загальною площею 489,8 кв.м., що складає
284/1000 частин домоволодіння (літ. А,Б)
загальною площею 1791,4 кв.м. за адресою
вул. Велика Житомирська, 6/11 у м. Києві,
накладене на підставі постанови
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімової А.Н. про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 21.01.2013 року було
зареєстроване в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно, та відповідно
до статті 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" набуло чинності.

Зважаючи на те, що позовні вимоги
полягають у визнанні недійсним рішення
відповідача-2 про державну реєстрацію
права власності відповідача-1 на
приміщення, господарським судом
досліджуються підстави та
правомірність винесення відповідачем-2
такого рішення.

У відповідності до пункту 5 частини 1
статті 23 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено лише у разі, якщо заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна.

Згідно із пунктом 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відтак, за відсутності факту державної
реєстрації будь-яких обтяжень
(наявності в Державному реєстрі
відповідного запису) щодо нежилих
приміщень загальною площею 489,8 кв.м., що
складає 284/1000 частин домоволодіння (літ.
А,Б) загальною площею 1791,4 кв.м.
за адресою вул. Велика Житомирська, 6/11 у
м. Києві, в тому числі згідно постанови
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімової А.Н. від 21.01.2013 року, у
державного реєстратора були відсутні
підстави для відмови у здійсненні
державної реєстрації права власності
Публічного акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" на вказані вище
приміщення.

Крім того, відповідачем-1 було надано до
матеріалів справи постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 10.07.2013 року про повернення
стягувачеві (Публічному акціонерному
товариству "Укргазпромбанк")
виконавчого документа, а саме наказу
Господарського суду м. Києва №
5011-65/4637-2012 від 17.05.2012 року, за яким і
здійснювалось виконавче провадження, в
межах якого 21.01.2013 року було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Таким чином, до подання заяви про
державну реєстрацію його права
власності на приміщення Публічним
акціонерним товариством
"Укргазпромбанк" було вжито заходів для
недопущення існування одночасно двох
видів звернення стягнення на майно
позивача: за виконавчим документом в
межах відкритого виконавчого
провадження і внаслідок реалізації
положень Іпотечного договору про
набуття права власності на предмет
іпотеки. А прийнявши рішення про
задоволення його вимог шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання зобов'язання
позивача за Договором банківського
кредиту, відповідач-1 відмовився від
стягнення за виконавчим документом
(наказом Господарського суду м. Києва
від 17.05.2012 року № 5011-65/4637-2012), про що
свідчить подання ним заяви про
повернення вказаного виконавчого
документу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами статті 17 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. У
відповідності до статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження" за
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Аналіз вказаних вище норм Закону
свідчить про те, що арешт майна
боржника може бути накладеним лише в
межах відкритого виконавчого
провадження, а тому в разі повернення
виконавчого документу стягувачу
виконавче провадження з виконання
відповідного виконавчого документу
перестає існувати, а тому не можуть
бути чинними і заходи, застосовані в
межах такого виконавчого провадження.

Позивачем не надано суду постанови про
відкриття виконавчого провадження, яке
б існувало на час винесення спірного
рішення про державну реєстрацію права
власності відповідача-1 на приміщення,
та в межах якого було б накладено арешт
на вказані приміщення, а заборона на їх
відчуження була б зареєстрована в
Державному реєстрі як відповідне
обтяження. Необґрунтованим є посилання
позивача також на постанову Державної
виконавчої служби від 21.01.2013 року про
стягнення виконавчого збору за
відсутності постанови про відкриття
виконавчого провадження з виконання
цієї постанови та постанови про арешт
майна в межах такого відкритого
виконавчого провадження. Пункт другий
постанови від 10.07.2013 року про
повернення виконавчого документу
стягувачу свідчить про те, що постанова
про стягнення виконавчого збору станом
на дату її винесення лише була
направлена для виконання до відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві.

Також відхиляється судом як
необґрунтоване посилання позивача на
неправомірність набуття відповідачем-1
приміщень у власність без рішення
відповідного органу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк", оскільки позивач не
зазначає ані норми законодавства, що
встановлювали обов'язкову наявність
такого рішення, ані конкретні
положення статутних документів
Публічного акціонерного товариства
"Укргазпромбанк", які передбачають
такий обов'язок.

Водночас, аналіз змісту Статуту
відповідача-1, який міститься в
матеріалах справи, свідчить про
відсутність в ньому положень, що
вказували б на необхідність прийняття
будь-яким органом Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" рішення, чи погодження
ними питання щодо набуття права
власності на майно, що є предметом
іпотеки в рахунок виконання
зобов'язання іпотекодавця за Договором
банківського кредиту. Так, перелік
питань, що віднесені до виключної
компетенції Загальних зборів
Публічного акціонерного товариства
"Укргазпромбанк", визначених пунктом
6.2.5 Статуту, затвердженого Загальними
зборами акціонерів 08.11.2010 року
(протокол № 21) не містить питання щодо
погодження або надання згоди на
здійснення товариством вказаної вище
операції.

За таких умов, господарський суд
приходить до висновку, що державна
реєстрація права власності Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк" на нежилі приміщення
(в літ. "А"), загальною площею 489,8 кв.м., що
складає 284/1000 частин домоволодіння (літ
"А", "Б") площею 1 791,40 кв.м., що знаходиться
за адресою: м. Київ, вулиця Велика
Житомирська, 6/11 була здійснена 11.07.2013
року відповідачем-2 у відповідності до
вимог чинного в Україні законодавства
на підставі Іпотечного договору від
06.08.2008 року із змінами та доповненнями у
зв'язку із набуттям відповідачем-1
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання зобов'язання
позивача за Договором банківського
кредиту.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень
(стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України).

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не надано суду
належних та безумовних доказів, які б
підтверджували викладені в позовній
заяві обставини, які могли б слугувати
підставою для визнання недійсними
рішення відповідача-2 про реєстрацію
права власності відповідача-1 на нежилі
приміщення (в літ. "А"), загальною площею
489,8 кв.м., що складає 284/1000 частин
домоволодіння (літ "А", "Б") площею 1 791,40
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вулиця Велика Житомирська, 6/11 та
відповідного зобов'язання поновити
право власності позивача на ці
приміщення.

У відповідності до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Тобто, підставами для
захисту цивільного права є його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту статті 21
Господарського процесуального кодексу
України набуття особою процесуального
статусу відповідача закон пов'язує не з
дійсною наявністю матеріальних
правовідносин між сторонами та
відповідно кореспондуючого обов'язку
відповідача здійснити певні дії на
користь позивача або утриматись від їх
вчинення задля захисту та реалізації
прав і законних інтересів позивача, а
лише з фактом пред'явлення позову до
особи.

Водночас, належним відповідачем у
справі може бути лише особа, яка має
зобов'язання перед позивачем за
обставинами, які є предметом позову. В
інших випадках задоволення позову
унеможливлюється, оскільки у такого
відповідача відсутні будь-які
зобов'язання перед позивачем щодо
припинення порушення його прав та
законних інтересів, оскільки не він є
особою, що має відповідати за спірними
правовідносинами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
позивачем належним чином не
обґрунтовано та не конкретизовано у
чому саме полягає порушення його прав
та інтересів відповідачем - 1 та, як
вбачається зі змісту прохальної
частини позовної заяви, фактично не
заявлено позовних вимог до Публічного
акціонерного товариства
"Укргазпромбанк".

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми
Господарського процесуального кодексу
України можливе в разі, коли предмет
спору існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є необґрунтованими, а тому у
позові слід відмовити у повному обсязі.

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.10.2013 року

Суддя
С.В. Стасюк