ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" квітня 2013 р. Справа № 5019/815/12

Суддя Павленко Є.В., розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі ТОВ "Рівнетеплоенерго") на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області у справі № 5019/815/12 за позовом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі НАК "Нафтогаз України") до ТОВ "Рівнетеплоенерго" про стягнення заборгованості в сумі 3 322 964 грн. 70 коп. та за зустрічним позовом ТОВ "Рівнетеплоенерго" до НАК "Нафтогаз України" про визнання частково недійсним договору,

за участю представників:

ТОВ "Рівнетеплоенерго": ОСОБА_1 за дов. від 2 січня 2013 року № 03-05/3,

НАК "Нафтогаз України": не з'явився,

відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області: ОСОБА_2 за дов. від 3 квітня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року НАК "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованості за укладеним між ними договором купівлі-продажу природного газу від 30 вересня 2011 року № 14/2375/11 в сумі 3 322 964 грн. 70 коп., з яких: 2 838 462 грн. 70 коп. сума основного боргу, 215 762 грн. 03 коп. пеня, 198 692 грн. 39 коп. штраф, 41 662 грн. 96 коп. 3% річних, 28 384 грн. 63 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Рівненької області від 24 травня 2012 року порушено провадження у справі № 5019/815/12 та призначено її до розгляду.

3 липня 2012 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "Рівнетеплоенерго" від 2 липня 2012 року № 03-05/1620 про визнання недійсним пункту 7.2 укладеного між сторонами договору на купівлю-продаж природного газу від 30 вересня 2009 року № 14/2375/11, в якому встановлено штрафні санкції за несвоєчасне проведення розрахунків покупцем.

Ухвалою суду від 19 липня 2012 року зустрічну позовну заяву ТОВ "Рівнетеплоенерго" було прийнято для спільного розгляду з первісним позовом НАК "Нафтогаз України".

Рішенням господарського суду Рівненської області від 2 серпня 2012 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2012 року, вимоги НАК "Нафтогаз України" задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Рівнетеплоенерго" 2 838 462 грн. 70 коп. основного боргу, 215 762 грн. 03 коп. пені, 198 692 грн. 39 коп. штрафу, три проценти річних у розмірі 41 662 грн. 96 коп., 28 384 грн. 63 коп. інфляційних втрат, а також 64 380 грн. 00 коп. судового збору. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "Рівнетеплоенерго" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21 листопада 2012 року у даній справі постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2012 року залишено без змін.

4 грудня 2012 року на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 2 серпня 2012 року було видано відповідний наказ.

У квітні 2013 року ТОВ "Рівнетеплоенерго" звернулося до господарського суду Рівненської області зі скаргою, в якій просило визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області при винесенні постанови ВП № 36481907 від 27 лютого 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору, а також просило суд визнати дану постанову недійсною. В обґрунтування зазначеної скарги ТОВ "Рівнетеплоенерго" вказало, що заборгованість, встановлена вищенаведеним рішенням суду, була повністю сплачена боржником у добровільному порядку 6 березня 2013 року. Оскільки відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області не було вчинено будь-яких дій по примусовому виконанню наказу господарського суду Рівненської області від 4 грудня 2012 року, виданого у справі № 5019/815/12, ТОВ "Рівнетеплоенерго" просило суд визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області при винесенні зазначеної постанови, а також визнати дану постанову недійсною.

Ухвалою суду від 2 квітня 2013 року вказана скарга була прийнята до розгляду та призначена до слухання у судовому засіданні на 17 квітня 2013 року.

16 квітня 2013 року через канцелярію суду надійшов відзив відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області від 11 квітня 2013 року № 7885, в якому останній просив суд відмовити ТОВ "Рівнетеплоенерго" у задоволенні вказаної скарги, оскільки оскаржувана постанова була винесена органом примусового виконання рішень у звязку з відсутністю підтвердження повної сплати боржником заборгованості за виконавчим документом від 4 грудня 2012 року № 5019/815/12.

Ухвалою суду від 17 квітня 2013 року розгляд скарги відкладено на 29 квітня 2013 року.

У судовому засіданні 29 квітня 2013 року представник ТОВ "Рівнетеплоенерго" просив суд задовольнити скаргу з викладених у ній підстав.

Представник відділу ДВС просив суд відмовити ТОВ "Рівнетеплоенерго" у задоволенні його скарги з підстав, викладених у відзиві від 11 квітня 2013 року № 7885.

НАК "Нафтогаз України" про дату, час та місце розгляду даної скарги була повідомлена належним чином, проте явку своїх повноважних представників у призначені судові засідання не забезпечила.

Частиною 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників ТОВ "Рівнетеплоенерго" та відділу ДВС, суд дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

Відповідно до частини 1 статті 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Судом встановлено, що 11 лютого 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 36481907 з виконання наказу господарського суду Рівненської області від 4 грудня 2012 року, виданого у справі № 5019/815/12. У вказаному документі був встановлений строк для добровільного виконання боржником рішення суду до 17 лютого 2013 року.

У звязку з несвоєчасним одержанням боржником документів виконавчого провадження № 36481907, постановою вищезазначеного державного виконавця від 13 лютого 2013 року провадження виконавчих дій було відкладено до 26 лютого 2013 року.

27 лютого 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у звязку з невиконанням боржником рішення господарського суду Рівненської області від 2 серпня 2012 року у добровільному порядку.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом.

Статтею 1 Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 19 Закону підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ (у тому числі відповідно до статті 17 Закону наказ на примусове виконання).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частина 2 зазначеної статті).

Частиною 1 статті 27 Закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Водночас частиною 3 даної статті встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

З матеріалів справи вбачається, що листами від 12 лютого 2013 року № 03-05/341/277 та від 6 березня 2013 року № 03-05/505/399 ТОВ "Рівнетеплоенерго" зверталося до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 із заявою про відкладення провадження виконавчих дій по примусовому виконанню наказу господарського суду Рівненської області від 4 грудня 2012 року № 5019/815/12 та заявою про закінчення вказаного виконавчого провадження. Свої заяви скаржник обґрунтовував тим, що 7 грудня 2012 року відбулося погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію по населенню за договором поставки природного газу від 30 вересня 2011 року № 14/2375/11 та договором про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та органами місцевого самоврядування від 1 грудня 2012 року № 362/517з в сумі 2 837 249 грн. 07 коп. Сума заборгованості в розмірі 1 213 грн. 63 коп., була сплачена заявником НАК "Нафтогаз України" платіжним дорученням від 6 лютого 2013 року № 1894.

Остаточне погашення суми боргу, встановленого вказаним судовим рішенням, була перерахована боржником на рахунок НАК "Нафтогаз України" платіжним дорученням від 6 березня 2013 року № 636. Згідно даного розрахункового документу ТОВ "Рівнетеплоенерго" у добровільному порядку сплатило стягувачу 548 882 грн. 01 коп., з яких: 215 762 грн. 03 коп. пеня, 198 692 грн. 39 коп. штраф, 41 662 грн. 96 коп. 3% річних, 28 384 грн. 63 коп. інфляційні втрати, 64 380 грн. 00 коп. судовий збір (т. 2, а.с. 137).

Документи, що підтверджують сплату ТОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за наказом від 4 грудня 2012 року № 5019/815/12, були долучені скаржником до вищезазначених заяв.

Статтею 32 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області не було вчинено жодних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 4 грудня 2012 року № 5019/815/12.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" передбачено, що відповідно до статей 45, 46 Закону витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Водночас з аналізу вищезазначених приписів норм Закону вбачається, що достатньою правовою підставою для стягнення виконавчого збору є наявність в сукупності таких обставин: сплив строку, встановленого для добровільного виконання судового рішення та здійснення виконавчою службою дій, повязаних з примусовим виконанням такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 5 квітня 2012 року у справі № 14/54.

Ухвалами суду від 2 квітня 2013 року та від 17 квітня 2013 року у виконавчої служби витребовувалися докази примусового виконання наказу від 4 грудня 2012 року № 5019/815/12. Проте вказані докази подані не були. Інші документи, які б могли свідчити про проведення таких дій, у матеріалах справи відсутні.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ухвалене у даній справі судове рішення виконано боржником в добровільному порядку і державною виконавчою службою не вчинялося дій по його примусовому виконанню, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "Рівнетеплоенерго", у звязку з чим його скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області при винесенні постанови ВП № 36481907 від 27 лютого 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

2. Визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області від 27 лютого 2013 року ВП № 36481907 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суддя Є.В. Павленко