донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

10.12.2013 справа №908/3101/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Марченко
О.А.суддівРадіонової О.О., Татенко В.І.
за участю представників сторін:
від
позивача: Мариніч Н.В. -
довіреність №603 від 28.03.2013р.від
відповідача: не з`явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргуКомунального
підприємства "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал" м. Енергодар,
Запорізька областьна рішення
господарського судуЗапорізької
області від23.10.2013р. (повний текст
підписано 25.10.2013р.) у справі№908/3101/13
(суддя Хуторной В.М.)за
позовомДержавного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС" м. Енергодар, Запорізька
область до Комунального підприємства
"Виробничий комбінат "Тепло-водоканал"
м. Енергодар, Запорізька область про
стягнення 7667652,43 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 23.10.2013р. у
справі №908/3101/13 позов Державного
підприємства Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" м. Енергодар,
Запорізька область до Комунального
підприємства "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал" м. Енергодар,
Запорізька область про стягнення 7667652,43
грн. задоволено частково; з відповідача
на користь позивача стягнуто
заборгованість за Договором №10Т-12 від
02.12.2012 р. в сумі 7391673 грн. 04 коп., пеню в
сумі 190009грн. 17 коп., 3% річних в сумі 82151
грн. 57 коп. та судовий збір в сумі 68131
грн. 80 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Комунальне підприємство "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал" м. Енергодар
подало апеляційну скаргу, в якій
останнє просить скасувати судове
рішення у зв'язку з тим, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи; висновки,
викладенні у рішенні суду, не
відповідають обставинам справи; судом
порушені та неправильно застосовані
норми матеріального і процесуального
права. Зокрема, скаржник вважає, що
судом першої інстанції в порушення ст. 5
Закону України «Про реструктуризацію
заборгованості з квартирної плати,
плати за житлово-комунальні послуги,
спожиті газ та електроенергію»
задоволено позовні вимоги про
стягнення пені в розмірі 190009 грн. 17 коп.
зважаючи на укладення відповідачем з
населенням 54 договори на
реструктуризацію заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуг.

Позивач проти скарги заперечує та
просить рішення суду залишити без змін,
у задоволенні скарги відмовити, про що
також зазначив у наданому відзиві на
апеляційну скаргу.

Відповідач наданим йому правом не
скористався, у судове засідання не
з'явився, поважних причин нез'явлення
суду не повідомлено. Про час та місце
судового засідання був сповіщений
належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду про прийняття
апеляційної скарги до провадження у
даній справі сторони були попереджені
про те, що у разі нез'явлення в судове
засідання їх представників, справа
буде розглянута за наявними
матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих
сторонами доказів, та керуючись
статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України -
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду,
переглянувши в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи № 908/3101/13; розглянувши
доводи апеляційної скарги; заслухавши
пояснення представника позивача;
перевіривши застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
апеляційної скарги Комунального
підприємства "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал" м. Енергодар та
скасування рішення господарського
суду Запорізької області від 23.10.2013р. у
справі № 908/3101/13 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України. Апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і переглядає законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Так, 02.12.2012р. між ДП Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" (теплопостачальна
організація) та КП "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал" (споживач) укладено
договір на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії у вигляді гарячої
води №10Т-12.

Відповідно до п.1.1 договору
теплопостачальна організація
зобов'язується надати послуги
споживачу, зазначені у п.1.2 договору в
необхідних йому обсягах відповідно до
умов даного договору та вимог чинного
законодавства, а споживач
зобов'язується сплачувати за отримані
послуги за встановленими тарифами у
строки, які передбачені даним
договором.

Згідно п.1.2 договору, найменуванням
послуг є «послуги з постачання водяної
пари і гарячої води (включно з
холодоагентами)».

За приписом п.4.1 договору розрахунковим
документом на оплату є 2-х сторонній акт
про надання послуг з виробництва
теплової енергії та 2-х сторонній акт
про надання послуг з транспортування
та постачання теплової енергії.
Розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються відповідачем за фактично
спожитий обсяг теплової енергії на
підставі оформлених 2-х сторонніх актів
про додання послуг з виробництва
теплової енергії та з транспортування
та постачання теплової енергії
відповідно до діючого в звітний період
тарифу на теплову енергію.

Пунктом 4.3 договору сторонами
узгоджено, що по закінченню звітного
місяця відповідач зобов'язаний на
протязі 2-х робочих днів з моменту
одержання, підписати надані
теплопостачальною організацією
нарочно акти про надання послуг.

Згідно із п.4.4 договору розрахунки за
відпущену теплову енергію, враховуючи
транспортування та постачання
теплової енергії, здійснюються
споживачем щомісяця, до останнього
числа місяця, наступного за звітним,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок теплопостачальної
організації.

Як встановлено місцевим господарським
судом, позивач свої зобов'язання за
договором виконав належним чином та у
період з лютого 2013р. по травень 2013р.
включно надав відповідачу послуги з
транспортування та постачання
теплової енергії на загальну суму
8096721,12грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи актами про надання
послуг:

- акт №01/02 від 28.02.2013 р. про надання
послуг з виробництва теплової енергії
за лютий 2013 р. на суму 2091912,02 грн.

- акт №02/02 від 28.02.2013 р. про надання
послуг з транспортування та постачання
теплової енергії за лютий 2013 р. на суму
693308,69 грн.

- акт №06/03 від 31.03.2013 р. про надання
послуг з виробництва теплової енергії
за березень 2013 р. на суму 2309028,10 грн.;

- акт №07/03 від 31.03.2013 р. про надання
послуг з транспортування та постачання
теплової енергії за березень 2013 р. на
суму 765262,75 грн.

- акт №08/08 від 30.04.2013 р. про надання
послуг з виробництва теплової енергії
за квітень 2013 р. на суму 1164559,49 грн.

- акт №09/04 від 30.04.2013 р. про надання
послуг з транспортування та постачання
теплової енергії за квітень 2013 р. на
суму 385960,66 грн.

- акт № 26/05 від 31.05.2013 р. про надання
послуг з виробництва теплової енергії
за травень 2013 р. на суму 515749,63 грн.

- акт №27/05 від 31.05.2013 р. про надання
послуг з транспортування та постачання
теплової енергії за травень 2013 р. на
суму 170930,78 грн.

Вказані акти підписані сторонами без
заперечень та скріплені печатками
підприємств.

За твердженням позивача, зобов'язання
за актом №01/02 від 28.02.2013р. на суму 2091912,02
грн. частково припинені шляхом
перерахування грошових коштів в
розмірі 705048,08грн. на поточний рахунок
позивача, що підтверджується платіжним
дорученням №1167 від 17.05.2013р. та
платіжним дорученням №13755 від 11.06.2013р.,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Частиною 3 ст.24 Закону України „Про
теплопостачання" передбачено, що
основними обов'язками споживача
теплової енергії є, зокрема додержання
вимог договору та нормативно-правових
актів.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання щодо
своєчасної сплати наданих послуг
всупереч вимогам договору та закону не
виконав, внаслідок чого ним допущено
прострочення оплати наданих послуг.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Зобов'язанням у свою чергу є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку (ст.509
Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу
України передбачає, що господарські
зобов`язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Виходячи з наведеного, оскільки
відповідачем не надано доказів сплати
боргу на суму 7391673 грн. 04 коп.,
Комунальним підприємством "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал" м.
Енергодар, Запорізька область допущено
порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України щодо належного
виконання договірних зобов'язань. Тому,
позовні вимоги в частині стягнення
боргу в розмірі 7391673грн. 04 коп. судом
першої інстанції задоволені
обґрунтовано.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611
Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановлених
законом або договором мір
відповідальності.

Відповідно до ст.ст.216- 218
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

За приписом п.7.1 договору у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність передбачену
чинним законодавством України та цим
договором.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що у
випадку прострочення сплати наданих
послуг в строк, зазначений в п.4.4
договору, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню за весь час
прострочення в розмірі однієї
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. N543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно вимог п.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

На підставі зазначеного позивачем
нарахована пеня в розмірі облікової
ставки НБУ за загальний період
прострочення з 01.04.2013р. по 10.09.2013р. в сумі
192687,92 грн. від суми заборгованості за
кожним окремим актом з врахуванням
проведених відповідачем оплат.

Перевіривши розрахунок позивача,
виходячи з того, що відповідачем
прострочена оплата наданих за
договором послуг та з огляду на приписи
ст.549, ст.610, ст.611 Цивільного кодексу
України, п.4.5 договору, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду щодо обґрунтованості позовних
вимог в частині стягнення пені за
період з 01.04.2013р. по 10.09.2013р. в розмірі
190009,17 грн. та з відмовою місцевим
господарським судом позивачеві в іншій
частині позивних вимог про стягнення
пені, з огляду на невірно визначену
останнім кількість днів прострочення
оплати заборгованості за актом № 01/02
від 28.02.2013 року за період з 11.06.2013 року по
12.08.2013 р.

Крім того, позивач заявляє вимоги щодо
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
83291,47грн. за загальний період
прострочення з 01.04.2013р. по 10.09.2013р. з
урахуванням кожного окремого акту та
проведених відповідачем оплат.

За приписом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок позивача,
апеляційна інстанція погоджується з
правильністю висновків місцевого
господарського суду щодо
обґрунтованості вимог в частині
стягнення 3% річних за період з 01.04.2013р.
по 10.09.2013р в розмірі 82151,57 грн. та вважає
правомірною відмову місцевим
господарським судом позивачеві в іншій
частині вимог про стягнення 3% річних
зважаючи на невірно визначену
позивачем кількість днів прострочення
оплати заборгованості за актом № 01/02
від 28.02.2013 року за період з 11.06.2013 року по
12.08.2013 р.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що місцевим господарським судом в
порядку ст.43 ГПК України всебічно,
повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи в їх сукупності і
вірно застосовано норми
процесуального та матеріального права.

Твердження скаржника про порушення і
неправильне застосування судом першої
інстанції норм законодавства при
прийнятті рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає.

Рішення господарського суду
Запорізької області з урахуванням
мотивів, зазначених апеляційним судом,
відповідає фактичним обставинам
справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
не впливають на правильність висновків
суду першої інстанції та спростовані
вищевикладеними висновками судової
колегії.

Зокрема, твердження скаржника про
порушення судом першої інстанції ст. 5
Закону України «Про реструктуризацію
заборгованості з квартирної плати,
плати за житлово-комунальні послуги,
спожиті газ та електроенергію» при
задоволенні позовних вимоги в частині
стягнення пені в розмірі 190009,17 грн.
зважаючи на укладення відповідачем з
населенням 54 договори на
реструктуризацію заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуги,
колегія суддів не приймає з огляду на
наступне:

Стаття 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що перегляд апеляційним
судом справи здійснюється за наявними
та додатково поданими у справі
доказами. Додаткові докази приймаються
судом, якщо заявник обґрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали
від нього.

Як свідчать матеріали справи, при
розгляді спору судом першої інстанції
відповідачем заперечення щодо
стягнення пені з посиланням на
укладення договорів з населенням про
реструктуризацію заборгованості за
спожиті житлово-комунальні послуги не
подавались, договори, укладення яких за
твердженням відповідача є підставою
для відмови у позові в частині
стягнення пені, ані суду першої
інстанції, ані апеляційному
господарському не надані, неможливість
їх надання не обґрунтовано, у зв'язку з
чим доводи скаржника, викладені в
апеляційній сказі, не приймаються
колегією суддів до уваги.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Запорізької області від 23.10.2013р. у
справі №908/3101/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, що відповідає
приписам ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, тому
залишає зазначене рішення без змін, а
апеляційну скаргу за наведеними в ній
мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника скарги по
справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал" м. Енергодар,
Запорізька область залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 23.10.2013р. у
справі №908/3101/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

У судовому засіданні 10.12.2013р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови підписаний
13.12.2013р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

В.М. Татенко

Надруковано: 5 прим.

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ГСЗО;

1 - ДАГС.