ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" травня 2013 р.Справа № 922/1253/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання: Ліпчанська В.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Хряка О.О. службове посвідчення №013774 від 06.12.12 р.;

позивача - Ворожбянова А.М. довіреність №08-11/7/2-13 від 02.01.2013 р.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши матеріали справи за позовом Першого заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою щодо стягнення з відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 збитків у розмірі 2 845 920,94 грн. за використання земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,4665 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-2" без правовстановлюючих документів. Також прокурор просить покласти на відповідача судові витрати.

Присутній представник прокуратури у судовому засіданні підтримав заяву про забезпечення позову, яка ним надана через канцелярію господарського суду Харківської області 29 квітня 2013 року за вх. №16488, яка була прийнята судом до розгляду. У своїй ї заяві прокурор, посилаючись на ст. ст. 66, 67 ГПК України, просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 вчиняти будь - які дії щодо відчудження (дарування, продажу та ін.) об'єкту нерухомого майна літ. "А-2" площею 715,0 кв.м. по АДРЕСА_2. Свою заяву прокурор обґрунтовує тим, що невжиття вказаних заходів щодо забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду Харківської області по даній справі, так як відповідач, може вчинити будь - яки дії, щодо відчудження об'єкту нерухомого майна літ. "А-2" площею 715,0 кв.м. по АДРЕСА_2.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлену прокуратурою міста Харкова заяву про забезпечення позову та просив ії задовольнити.

Представник відповідача у судове засіданні не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, враховуючи підтверджені ними обставини справи, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, а також Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що прокурор звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення збитків з відповідача ФОП ОСОБА_2 за використання земельної ділянки що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,4665 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-2" без правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 66, ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду.

Як зазначалося в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову": п.3. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України № 01-8/2776 від 12.12.2006 року "Про деякі питання практики забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд повинен оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками судового розгляду.

Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним, а заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

Право здійснення забезпечення позову та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу, повинна довести його необхідність та адекватність.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

П.2.2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК України). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За результатами обстеження уповноваженими посадовими особами управління земельних відносин Харківської міської ради складено акт від 29.11.2012 р. за № 3871/12, яким визначено межі, площу та конфігурацію земельної ділянки, що використовується ФО-П ОСОБА_2 Згідно даного акту обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,4665 га по АДРЕСА_2 використовується ФО-П ОСОБА_2 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-2".

Право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 ФО-П ОСОБА_2 не оформлено, чим порушено вимоги ст. 126 Земельного кодексу України.

Згідно інформації КП "Харківське Міське бюро технічної інвентаризації" від 28.11.2012 р. № 10824 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-2" загальною площею 715,0 кв.м по АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2004 р. посвідченого державним нотаріусом п'ятої Харківської державної нотаріальної контори Лакізою І.В.

Згідно акту про визначення збитків від 07.12.2012 р. № 311 затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.12.2012 р., № 808 неодержаний Харківською міською радою дохід за використання ФО-П ОСОБА_2, земельної ділянки загальною площею 0,4665 га по АДРЕСА_2 без правовстановлюючих документів складає 2 845 920,94 грн.

За таких підстав, Харківській міській раді нанесені збитки у вигляді неодержаного доходу за використання земельної ділянки за вказаною адресою з порушенням вимог земельного законодавства, чим порушуються інтереси власника земельної ділянки - територіальної громади м. Харкова в особі міської ради щодо володіння, користування та розпорядження даною земельною ділянкою.

А відтак, порушуються вимоги Рішення Конституційного Суду від 1 грудня 2004 р. про те, що тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в господарському процесуальному кодексі України та законах України, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд вважає, що є очевидна небезпека заподіянню шкоди правам та інтересам держави та позивача, захист цих прав може стати неможливим без прийняття вище зазначених заходів забезпечення, та для відновлення цих прав необхідні будуть значні зусилля та витрати. Таким чином, невжиття заходів забезпечення по даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене та те, що разі вчинення ФО-П ОСОБА_2 будь-яких дій щодо відчуження (шляхом дарування, продажу та ін.) даного нерухомого майна і зміни його власників, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів Харківської міської ради при розгляді даної справи, суд вважає за необхідне заяву прокурора про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на об'єкт нерухомого майна літ. "А-2" площею 715,0 кв.м по АДРЕСА_2. Заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (61176, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) вчиняти будь-які дії щодо відчуження (дарування, продажу та ін.) об'єкту нерухомого майна літ. "А-2" площею 715,0 кв.м по АДРЕСА_2.

Керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву прокурора про забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову першого заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61176, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про стягнення збитків у сумі 2 845 920,94 грн. шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна літ. "А-2" площею 715,0 кв.м по АДРЕСА_2.

3. Заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (61176, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) вчиняти будь-які дії щодо відчуження (дарування, продажу та ін.) об'єкту нерухомого майна літ. "А-2" площею 715,0 кв.м по АДРЕСА_2.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ).

5. Ухвала набирає чинності з моменту її винесення, тобто з 27.05.2013 р. та підлягає негайному виконанню, в порядку встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

6. Строк пред'явлення ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить один рік, тобто - до 28.05.2014 року.

7. Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Светлічний Ю.В.