ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2012 р. Справа № 5024/1349/2012

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1- уповн. предст., дов. від 21.01.2011р.

від відповідача: ОСОБА_2 - уповн. предст., дов. від 01.11.2012р.

від третіх осіб: не з'явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк", м. Київ

до Приватного підприємства "Ріелтор-Юг", м.Херсон

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:

- ОСОБА_3, м.Херсон

- ОСОБА_4, м.Херсон с.Антонівка

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Про обставини справи зазначено в ухвалі суду від 04.10.2012р., якою призначалась судова будівельно-технічна експертиза у справі.

Провадження у справі порушено за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - АДРЕСА_1.

Заявою від 07.11.2012р. позивач просить вказати початковою ціною продажу квартири суму 375951грн., визначену експертом.

В обґрунтування вимог позивач вказав наступне.

ОСОБА_3 банком було видано кредит в 50тис.доларів США у відносинах за кредитним договором № 014/2181/3/15282 від 14.05.2008р. Майновим поручителем виконання зобов'язань ОСОБА_3 виступила ОСОБА_4, в іпотеку банку було передано двокімнатну квартиру № 4 загальною площею 51,8м2 у буд. № 4 по вул. Московській у м. Херсоні за договором іпотеки № 014/2181/315282/1 від 14.05.2008р.

Не дивлячись на обтяження цієї квартири реєстрацією іпотеки в Державному реєстрі іпотеки ОСОБА_4 у січні 2012р. передала квартиру до статутного фонду ПП "Ріелтор - Юг", а Херсонське ДБТІ 07.05.2012р. зареєструвало право власності ПП "Ріелтор - Юг" на квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду у м. Херсоні від 08.11.2011р. у справі № 2-2250/11, яке набрало законної сили 21.02.2012р., постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як боржника і поручителя заборгованість у названих кредитних відносинах в сумі 55103,24дол. США, проте рішення не виконано, виконавчі листи повернуто банку органами державної виконавчої служби з мотивів відсутності у боржників майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Позивач стверджує, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набула статус іпотекодавця і має всі його права, несе всі його обов'язки за іпотечним договором.

Відповідач письмово не викладав свого відношення до позову.

Представник відповідача проти позову заперечує з таких підстав.

Позивач має наміри щодо подвійного стягнення однієї і тієї ж суми: борг за кредитом постановлено стягнути з боржника і поручителя рішенням загального суду, цей же борг позивач заявив до стягнення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Правила звернення стягнення на майно, що увійшло до статутного капіталу, передбачають таке стягнення за згодою, рішенням товариства та його учасників.

Предмет іпотеки та об'єкт, щодо якого заявлено вимоги про звернення стягнення, не є тотожними, відрізняються площами.

Про кожне судове засідання у справі всі учасники судового процесу належно повідомлялися судом.

Треті особи не проявили свого відношення до позовних вимог, заяв, клопотань від них до суду не надходило.

Суд не викликав третіх осіб в судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою. Неявка третіх осіб в судове засідання не унеможливлює розгляд цієї справи, не є підставою для відкладення її розгляду за ст.77 ГПК України.

Суд відхилив клопотання представника відповідача про виклик у судове засідання експерта для вияснення питання про ідентифікацію за площами об'єкта іпотеки та предмета, щодо якого заявлено вимоги про звернення стягнення. Судом відхилено це клопотання за наявністю у справі джерел для такої ідентифікації.

С у д в с т а н о в и в:

Відповідно до ст.35 "Звільнення від доказування" ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Рішенням Суворовського районного суду у м. Херсоні від 08.11.2011р. у справі № 2-2250/11 за розглядом позову ПАТ "Ерсте банк" до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення коштів та ухвалою судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 21.02.2012р. у цій справі за результатами апеляційного провадження встановлено, що 14.05.2008р. ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 (позичальник), укладено кредитний договір № 014/2181/3/15282, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 50тис. доларів США, а позичальник мав повернути кредит рівними щомісячними частинами до 13.05.2018р. Порушення позичальником зобов'язань з повернення частин кредиту, зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом стало підставою для дострокового стягнення з позичальника та поручителя 48700,43 доларів США на повернення кредиту, 5418,14 доларів США боргу з відсотків за користування кредитом, 984,67 доларів США в якості пені за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

За позовом, що розглядається, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, що належав іпотекодавцю - майновому поручителю ОСОБА_4, а тепер належить відповідачу - ПП "Ріелтор-Юг", з метою погашення боргу на повернення кредиту в сумі 48700,43доларів США, 15846,01 доларів США відсотків за користування кредитом, 801,15грн. пені за порушення графіку повернення кредиту за період з 01.03.2012р. по 01.09.2012р., 1045,53грн. пені за порушення строків сплати відсотків у період з 01.03.2012р. по 01.09.2012р.

Позов підлягає задоволенню з врахуванням наведених обставин, що застосовуються у справі на підставі ст.35 ГПК України, та наступного.

14.05.2008р. між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 014/2181/3/15282/1, за яким ОСОБА_4 передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 площею 51,8м2, житловою площею 39,4м2. За договором іпотеки, копія якого на а.с.12-14, зазначено, що ним забезпечуються вимоги банку, які витікають з кредитного договору № 014/2128/3/15282 від 14.05.2008р. щодо кредитування банком ОСОБА_3 сумою в 50 тис. доларів США.

Обтяження названої квартири АДРЕСА_3 іпотекою зареєстровано в Державному реєстрі іпотек 14.05.2008р., про що свідчить витяг з цього реєстру № 37758025 від 11.09.2012р., копія якого на а.с.44.

Всупереч зазначеному обтяженню ОСОБА_4 за протоколом зборів засновників ПП "Ріелтор-Юг" № 01 від 27.01.2012р. ( копія на а.с.54) та актом-додатком до протоколу (копія на а.с.55) оцінки і прийняття-передачі майна до статутного капіталу передала квартиру АДРЕСА_2 до статутного капіталу ПП "Ріелтор-Юг", при цьому вказавши вартістю квартири суму 7тис.грн.

Начальником управління комунальної власності Херсонської міської ради 14.04.2012р. видано ПП "Ріелтор-Юг" свідоцтво (копія на а.с.56) про право власності цього підприємства на АДРЕСА_4, в якому зазначено, що загальна площа квартири складає 47,8м2, а житлова - 39,6м2.

Тут слід зауважити, що при зазначенні в договорі іпотеки на 14.05.2008р. загальної площі квартири як 51,8м2, а житлової як 39,4м2 за технічним паспортом на квартиру ще з 16.03.2006р. її загальна площа значилась в розмірі 47,8м2, а житлова - 39,6м2 (копія технічного паспорту на а с.130-133). Ці ж розміри (47,8 та 39,6) визначено і враховано експертом за висновком від 18.10.2012р. проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи (висновок на а.с.108-115).

Відтак в договорі іпотеки в 2008р. перенесено відомості про розміри квартири з договору її купівлі-продажу від 05.07.2005р., за яким квартиру набула ОСОБА_4 у ОСОБА_5, при тому, що за технічним паспортом з 2006р. значаться розміри квартири як 39,6м2 (житлова площа) та 47,8м2 (загальна площа). Ці ж розміри вже значаться за документами державної реєстрації станом на теперішній час. Поряд з цим у кредитному договорі у п.3.6 є посилання на іпотеку, в якому загальна площа квартири зазначена відповідно дійсності - 47,8м2.

07.05.2012р. Херсонським ДБТІ вчинено державну реєстрацію права власності ПП "Ріелтор-Юг" на АДРЕСА_5, про що свідчить витяг про таку реєстрацію № 34051458 (копія на а.с.57).

Відповідно до ст.23 Закону "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права, несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже набувач іпотечного майна відповідає перед банком в розмірі, відповідальності іпотекодавця - майного поручителя щодо зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Учасники процесу не надали суду доказів сплати позичальником, поручителем (він же є і майновим поручителем), набувачем іпотечного майна спірних сум за позовом на користь банку, банк стверджує про неотримання таких сум, тому й заявив позов.

Виконавчі листи про солідарне стягнення сум за названим судовим рішенням у справі № 2-2250/11 з боржника і поручителя повернуті стягувачеві органами ДВС за відповідними постановами від 04.09.2012р. та 05.09.2012р. з мотивів відсутності у боржників майна, на яке б могло бути звернуто стягнення за виконавчими листами (копії постанов на а. с. 51, 53).

Згідно зі ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вже зазначено, поряд з сумою на повернення кредиту в 48700,43 доларів США до ціни позову віднесено 15846,01 доларів США боргу за відсотками, нарахованими до 04.09.2012р., з яких у судовому рішенні у справі № 2-2250/11 встановлено наявність боргу в 48700,43 доларів США щодо повернення кредиту та 5418,14 доларів США в якості відсотків за користування кредитом по березень 2011р.

Також до ціни позову віднесено 801,15 грн. пені за період з 01.03.2012р. по 01.09.2012р. порушення строків повернення частин кредиту та 1045,53грн. пені за той же період порушення строків сплати відсотків за користування кредитом.

Розрахунки відсотків, пені, наведені позивачем (а.с.15,16), судом перевірено.

У порівнянні з вказаним у рішенні у справі № 2-2250/11 розмір відсотків за позовом більший за рахунок їх нарахування за період після врахованого в названому рішенні до 04.09.2012р.

Норма про пеню передбачена розділом 9 договору, за яким позичальник за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу.

Розрахунок пені вчинено з врахуванням обмеження пені за розміром подвійною обліковою ставкою Національного банку України Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для задоволення позову. При цьому суд визначає початковою ціною продажу предмета іпотеки 375951 грн. - суму, визначену експертом за проведеною у справі судовою будівельно-технічною експертизою як ринкову вартість квартири (висновок експерта від 18.10.2012 р. на а. с. 108-115).

Задовольняючи позов суд відносить на відповідача судовий збір за позовом.

Згідно зі ст.575 ЦК України іпотека вважається окремим видом застави, а згідно з ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги.

Заперечення відповідача спростовуються викладеним (зокрема щодо ідентифікації предмета іпотеки за площею), а також наступним.

Стверджуваного відповідачем подвійного стягнення у відносинах нема. Назване рішення загального суду про солідарне стягнення коштів з боржника і порушення, як вже зазначено, не виконане з-за відсутності майна у позичальника і поручителя. Таким чином, фактичного стягнення, отримання коштів не відбулось, а відповідно до викладеного встановлені судом обставинами та застосовані норми не містять підстав для відмови у позові.

Стверджуванні відповідачем підстави для відмови у позові за ст.41, 57, 59 Закону України "Про господарські товариства" насправді такими підставами щодо спірних відносин не є (відповідач вважає про неможливість задоволення позову всупереч правилам звернення стягнення на статутний капітал господарського товариства - без наявності рішення учасників та загальних зборів про таке стягнення) у звязку з таким.

Статті 41, 59 названого закону визначають вищий орган акціонерного товариства та компетенцію загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю, а ст.57 викладена так: "Звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами.

Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві".

По-перше, відповідно до вчиненого судом спеціального витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 62,63) та статуту ПП "Рієлтер-Юг" (копія на а.с. 70-76) відповідач є приватним підприємством, ці документи не містять даних про наявність у нього статуту господарського товариства.

По-друге, при зверненні стягнення на предмет іпотеки у звязку з невиконанням зобовязань та при зміні власника цього предмету у випадку (для вирішення питання про таке звернення), якщо таким власником стало господарське товариство, законодавство про звернення стягнення на предмет іпотеки є спеціальним у порівнянні із законодавством про господарські товариства.

По-третє, вказані відповідачем ст.41, 57, 59 Закону України "Про господарські товариства" не містять заборони на судове стягнення.

По-четверте: відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Квартира іпотекодавцем відчужена без згоди банку, відтак навіть у випадку, якщо б набувачем квартири було господарське товариство, щодо квартири за недійсним правочином не виникли б обмеження стосовно звернення стягнення як на частку статутного капіталу.

Керуючись ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (загальна площа - 47,8м2, житлова - 39,6м2), належну Приватному підприємству "Ріелтор-Юг", шляхом продажу квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 375951грн., з метою задоволення за рахунок предмету іпотеки майнових вимог ПАТ "Ерсте Банк" по кредитному договору № 014/2181/3/15282 від 14.05.2008р. щодо заборгованості за кредитом та відсотками у загальній сумі 64546,44 доларів США, пені в сумі 1846грн. 68коп., витрат зі сплати судового збору у розмірі 10355грн. 50коп.

Повне рішення складено

12.11.2012р.

Суддя В.В. Чернявський