ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.02.12 р. Справа № 39/263пд

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіної Н.С.

при секретарі Гречух В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: прокурора Центрально-Міського району м. Макіївка в інтересах державі в особі Виконавчого комітету Макіївської міської ради, м.Макіївка

до відповідача: Приватного підприємства „Біт-Стайл, м.Донецьк

про: стягнення 26719,97грн. та зобовязання демонтувати спеціальну конструкцію зовнішньої реклами

за участю:

прокурора: Хрюкалов А.М. за посвідченням;

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Центрально-міського району м. Макіївки в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Макіївської міської ради, м. Макіївка звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства „Біт-Стайл, м.Донецьк про стягнення з останнього: заборгованість в сумі 12651,97грн., 3% річних в сумі 1879,73грн., інфляційних в сумі 12170,74грн. та зобовязання демонтувати спеціальну конструкцію зовнішньої реклами стенд металевий розміром 3*6 м, який розташований за адресою: м. Макіївка, вул. Донецьке шосе.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.02.2012р. строк розгляду справи було продовжено додатково на 15 днів за клопотанням відповідача відповідно приписам ч.3 ст.69 ГПК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №178/1 про тимчасове користування місцями розміщення рекламоносіїв від 27.04.2006р., рішення Виконавчого комітету Макіївської міської ради №560/2 від 27.04.2006р. про продовження строку дії користування рекламоносіями Приватному підприємству «Біт-Стайл», дозвіл №178/1 на розміщення зовнішньої реклами від 27.04.2006р., погодження строком з 27.04.2006р. по 27.04.2011р., акт встановлення факту наявності рекламоносіїв ПП «Біт-Стайл» від 01.07.2011р.

20.02.2012р. позивач через канцелярію суду надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно приписам ст.22 ГПК України, згідно якої просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12018,92грн., 3% в сумі 1385,48грн., інфляційні в сумі 4980,17грн. та зобовязати Приватне підприємство «Біт-Стайл» демонтувати спеціальну конструкцію зовнішньої реклами стенд металевий розміром 3*6 м, який розташований за адресою: м. Макіївка, вул. Донецьке шосе.

Суд розглядає позов з урахуванням наданої заяви.

Представник відповідача надав клопотання про застосування до заявлених вимог строку позовної давності.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

27.04.2006р. між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, Виконком, та Приватним підприємством «Біт-Стайл», Розповсюджувач, було укладено договір про тимчасове користування місцями розміщення рекламоносіїв №178/1. Договір було укладено на підставі статті 16 Закону України „ Про рекламу від 03.07.96р. за №270/96 ВР, із змінами та доповненнями, надалі Закон, та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.03р. за №2067 „ Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами, надалі Правила.

З урахуванням наданих дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, позивач на виконання умов договору надав відповідачеві дозвіл на розміщення спеціальної конструкції зовнішньої реклами на території м. Макіївки за адресою: вул. Донецьке шосе.

Відповідно до розділу 4 договір укладено строком на пять років, та він діє до 27.04.2011р.

Відповідно п.3.3. договору розповсюджувач зобовязався оплатити користування тимчасовим місцем з перерахуванням 30% суми договору в строк до 10 банківських днів з дня прийняття рішення виконкомом міської ради. Решта суми перераховується рівними частками через кожні 6 місяців до закінчення строку дії чинного договору.

Договірна сума за користування рекламним місцем розрахована на підставі «Порядку розрахунку договірних платежів за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій (рекламоносії)», затвердженого рішенням виконкому міської ради від 19.05.2004р. №591 та складає 12651,50грн. за 2006р. 2011р., за один рік 2530,30грн. (п.3.5. договору)

Позивач зазначає, що відповідач умови розділу 3 договору не виконав, за тимчасове користуванням місцями розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами протягом пяти років (кожні 6 місяців) не розрахувався, у звязку з чим за ним за період з 17.05.2006р. по 27.04.2011р. утворився борг в сумі 12018,92грн., який прокурор та позивач намагаються стягнути.

Оцінивши в сукупності викладені позивачем в позовній заяві обставини та представлені в їх обґрунтування докази, господарський суд вважає позовні вимоги прокурора Центрально-міського району м. Макіївки в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Макіївської міської ради, м. Макіївка щодо стягнення заборгованості в сумі 12018,92грн, такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 1 Закону України "Про рекламу" реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг є зовнішньою рекламою. За приписом ст. 2 Закону України Про рекламу відносини, повязані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України регулює вказаний закон.

Відповідно до частини першої ст. 16 Закону України Про рекламу розміщення зовнішньої реклами, у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За вимогами пунктів 3, 16, 24, 32 Правил, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Так, у відповідності до зазначених норм, позивач, є органом уповноваженим згідно із Законом та Правилами здійснювати регулювання в сфері розміщення зовнішньої реклами, були надані відповідачу дозволи на розміщення зовнішньої, після чого між позивачем та відповідачем був укладений спірний договір.

Доказами у справі підтверджено, що сторони в належній формі з урахуванням вимог ст. 638 ЦК України, досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме відносно його предмету, умов, що визначені за законом, як істотні та необхідні для даного виду договору, а тому він вважається укладеним згідно ст.ст. 180, 181 ГК України.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди, який регулюється ст.ст. 759 786 ЦК України.

Пункт 1 ст. 759 ЦК України як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 283 ГК України як спеціальна норма передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За змістом статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно п.3.3. договору розповсюджувач зобовязався оплатити користування тимчасовим місцем з перерахуванням 30% суми договору в строк до 10 банківських днів з дня прийняття рішення виконкомом міської ради. Решта суми перераховується рівними частками через кожні 6 місяців до закінчення строку дії чинного договору.

Договірна сума за користування рекламним місцем розрахована на підставі «Порядку розрахунку договірних платежів за тимчасове користування місцями розміщення спеціальних конструкцій (рекламоносії)», затвердженого рішенням виконкому міської ради від 19.05.2004р. №591 та складає 12651,50грн. за 2006р. 2011р., за один рік 2530,30грн. (п.3.5. договору).

Відповідачем не була сплачена орендна плата в сумі 12018,92грн. за період з 17.05.2006р. по 27.04.2011р.

В силу статті 599 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачами доведено факт невиконання відповідачем зобовязань за договором оренди у частині своєчасного внесення орендних платежів за тимчасове користування місцем розміщення рекламоносія. Однак, відповідачем заявлено клопотання про застосування до заявлених вимог строку позовної давності.

Відповідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

В частині четвертій статті 267 ЦК України зазначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В даному випадку строк позовної давності застосовується лише до вимоги про сплату заборгованості в сумі 7590,92грн. за період з 17.05.2006р. по 17.11.2008р., у звязку з тим, що строки виконання зобовязання настали: 18.05.2006р. в сумі 3795,45грн., 18.11.2006р. в сумі 885,61грн., 18.05.2007р. в сумі 885,61грн.. 18.11.2007р. в сумі 253,03грн., 18.05.2008р. в сумі 885,61грн. та 18.11.2008р. в сумі 885,61грн., в силу ст.251 ЦК України перебіг строку позовної давності розпочався з 18.05.2006р. на суму 3795,45грн., 18.11.2006р. на суму 885,61грн., 18.05.2007р. на суму 885,61грн.. 18.11.2007р. на суму 253,03грн., 18.05.2008р. на суму 885,61грн. та 18.11.2008р. на суму 885,61грн., а відповідно ст.257 ЦК України закінчився 18.05.2009р. на суму 3795,45грн., 18.11.2009р. на суму 885,61грн., 18.05.2010р. на суму 885,61грн.. 18.11.2010р. на суму 253,03грн., 18.05.2011р. на суму 885,61грн. та 18.11.2011р. на суму 885,61грн Як встановлено судом позовну заяву подано 07.12.2011р., про що свідчить календарний штемпель поштового відділення на конверті в якому надійшла позовна заява.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості в сумі 7590,90грн. за період з 17.05.2006р. по 17.11.2008р. є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на застосування строків позовної давності.

Щодо позовних вимог стосовно стягнення заборгованості в сумі 4428,00грн., то до них строк позовної давності не застосовується з огляду на те, що строк виконання означеного зобовязання настав 18.05.2009р. в сумі 885,61грн., 18.11.2009р. в сумі 885,61грн., 18.05.2010р. в сумі 885,61грн., 18.11.2010р. в сумі 885,61грн. та 28.04.2011р. в сумі 885,56грн., тобто в силу ст.251 ЦК України перебіг строку позовної давності розпочався з 18.05.2009р. на суму 885,61грн., 18.11.2009р. на суму 885,61грн., 18.05.2010р. на суму 885,61грн., 18.11.2010р. на суму 885,61грн. та 28.04.2011р. на суму 885,56грн., а відповідно ст.257 ЦК України закінчився 18.05.2012р. на суму 885,61грн., 18.11.2012р. на суму 885,61грн., 18.05.2013р. на суму 885,61грн., 18.11.2013р. на суму 885,61грн. та 28.04.2014р. на суму 885,56грн.. Як встановлено судом позовну заяву подано 07.12.2011р., про свідчить календарний штемпель поштового відділення на конверті в якому надійшла позовна заява.

Відповідно ч.2 ст.255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 4428,00грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факт порушення виконання відповідачем грошового обовязку з оплати тимчасового користування місцями розміщення рекламоносія підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі положень наведеної вище правової норми, позивачем за прострочення виконання відповідачем грошового обовязку з оплати тимчасового користування місцями розміщення рекламоносія, заявлені вимоги щодо стягнення з останнього 3% річних в сумі 1385,48грн. нарахованих за періоди з 17.05.2006р. по 17.11.2006р., з 17.11.2006р. по 17.05.2007р., з 17.05.2007р. по 17.11.2007р., з 17.11.2007р. по 17.05.2008р.. з 17.05.2008р. по 17.11.2008р., з 17.11.2008р. по 17.05.2009р., з 17.05.2009р. по 17.11.2009р., з 17.11.2009р. по 17.05.2010р., з 17.05.2010р. по 17.11.2010р., з 17.11.2010р. по 27.04.2011р. та з 27.04.2011р. по 21.02.2012р., а також інфляційних в сумі 4980,17грн. за періоди червня 2006р. по листопад 2006р., з грудня 2006р. по травень 2007р., з червня 2007р. по листопад 2007р., з грудня 2007р. по травень 2008р., з червня 2008р. по листопад 2008р., з грудня 2008р. по травень 2009р., з червня 2009р. по листопад 2009р., з грудня 2009р. по травень 2010р., з червня 2010р. по листопад 2010р., з грудня 2010р. по квітень 2011р., з травня 2011р. по січень 2012р.

Відповідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки 3% річних в сумі 1149,55грн. та інфляційні в сумі 4550,79грн. нараховуються у звязку з невиконанням грошового зобовязання строк позовної давності по якому сплинув, вимоги в цій частині також підлягають залишенню без задоволення.

Таким чином, заявлені вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 235,93грн. та інфляційних в сумі 429,38грн., які нараховані у звязку з невиконанням грошового зобовязання, яке підлягає задоволенню, господарський суд вважає також ці вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги щодо зобовязання Приватного підприємства «Біт-Стайл» демонтувати спеціальну конструкцію зовнішньої реклами стенд металевий розміром 3*6 м, який розташований за адресою: м. Макіївка, вул. Донецьке шосе, то суд вважає, що ця вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 2.2.7. договору встановлено, що у випадку припинення строку експлуатації конструкції рекламоносія зовнішньої реклами, Розповсюджувач здійснює її демонтаж у строк не більше 10 днів після закінчення строку дії договору та здійснює відновлення території на якій розташовувалося місце для розміщення спеціальної конструкції рекламоносія.

Строк дії договору закінчився 27.04.2011р. відповідно п.4.2. договору.

У силу частини першої ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідач не здійснив демонтаж означеної конструкції відповідно п.2.2.7. договору, про що свідчить акт про встановлення факту наявності рекламоносіїв Приватного підприємства «Біт-Стайл» від 01.07.2011р.

Таким чином, позовні вимоги прокурора Центрально-Міського району м. Макіївка в інтересах державі в особі Виконавчого комітету Макіївської міської ради, м.Макіївка щодо зобовязання Приватного підприємства «Біт-Стайл» демонтувати спеціальну конструкцію зовнішньої реклами стенд металевий розміром 3*6 м, який розташований за адресою: м. Макіївка, вул. Донецьке шосе, слід задовольнити.

Судовий збір від сплати якого, позивач звільнений у встановленому законом порядку підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету України згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги прокурора Центрально-Міського району м. Макіївка в інтересах державі в особі Виконавчого комітету Макіївської міської ради, м.Макіївка задовольнити частково.

Зобовязати Приватне підприємство «Біт-Стайл», м. Донецьк демонтувати спеціальну конструкцію зовнішньої реклами стенд металевий розміром 3*6 м, який розташований за адресою: м. Макіївка, вул. Донецьке шосе.

Стягнути з Приватного підприємства «Біт-Стайл», м. Донецьк на користь Виконавчого комітету Макіївської міської ради, м.Макіївка заборгованість в сумі 4428,00грн., 3% річних в сумі 235,93грн., інфляційні в сумі 429,38грн.

Стягнути з Приватного підприємства «Біт-Стайл», м. Донецьк на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1332,04грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення підписано 24.02.2012р.

Суддя Морщагіна Н.С.