ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2012 р. Справа № 5024/726/2012

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1- адвоката, посв. від 28.03.2008р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укрінбанк", м. Миколаїв

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Херсон

про стягнення коштів

Про обставини справи зазначено в ухвалі суду від 12.06.2012р., якою розгляд справи відкладався, у судовому засіданні 25.06.2012р. оголошувалась перерва до 12год. 00хв. 10.07.2012р., а в засіданні 10.07.2012р. - до 10год. 45хв. 11.07.2012р.

В судовому засіданні 10.07.2012р. інтереси позивача представляв ОСОБА_3., інтереси відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Провадження у справі порушено за позовом про стягнення 65321,37грн. на повернення кредиту, 49116,16грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами, 23342,14грн. пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 41/241207.

Відповідач визнав позов щодо суми 2019,58грн., стверджує, що позов щодо решти вимог про стягнення коштів на повернення кредиту позивачем не доведений.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності стосовно вимог про пеню, стверджує про недоліки наведеного позивачем розрахунку пені. Поряд із заявою про застосування строку позовної давності щодо заявленої пені представник відповідача заявив і клопотання про зменшення розміру пені з підстав скрутного фінансового стану ФОП ОСОБА_2

С у д в с т а н о в и в:

24.12.2007р. АТ "Український інноваційний банк", правонаступником якого є позивач, та приватним підприємцем ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір № 41/241207, за яким банк зобов'язався надати підприємцю кредит в сумі 127тис.грн. на купівлю автобуса БАЗ 22154 СПГ, 2007р. випуску, зі сплатою 20% річних за користування кредитними коштами, на умовах повернення кредиту частинами за узгодженим графіком щомісячними платежами з січня 2008р. по грудень 2012р.

Як слідує з меморіального ордеру № 5 від 24.12.2007р., копія якого на а.с.20, позичальник отримав від банку 127000грн. в якості кредиту у спірних відносинах.

За поштовим штемпелем на конверті позов заявлено 17.05.2012р. До ціни позову за викладенням позовної заяви позивач до ціни позову відніс 65321,37грн. на повернення кредиту, 49116,16грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами, 23342,14грн. пені за порушення строків сплати відсотків.

В якості "розрахунку заборгованості по кредитному договору", який зазначено в числі додатків до позовної заяви позивач додав до позовної заяви документ, названий "Довідка про заборгованість СПД ОСОБА_2 за КД № 41/241207 від 27.12.2007р.", який власне розрахунків не містить, містить твердження про те, що "загальний обсяг заборгованості по основній частині боргу" становить 65321,37грн., несплачені відсотки з числа нарахованих - 49116,16грн., пеня, нарахована за порушення сплати відсотків, - 23342,14грн.

На вимогу суду з супровідним листом № 13/681 від 21.06.2012р. "доповненням до позовної заяви" позивач надав розрахунок суми неповернутого кредиту ФОП ОСОБА_2, нарахованим та несплаченим відсоткам, а також певні розрахунки пені на суму 6351,74грн. та 8024,83грн.

З підрахунку позивачем на 20.06.2012р. фактів часткового виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредиту (а.с.40) слідує, що станом з 08.05.2012р. до 23.05.2012р. неотриманою позивачем від відповідача сумою на повернення кредиту було 65321,37грн. з наданих 127тис.грн., 23.05.2012р. банком отримано 2000грн., 12.06.2012р. - 1400грн., а за наданими відповідачем суду в копіях квитанціями № 12625 від 21.06.2012р. та № 2333/з20 від 10.07.2012р. він сплатив позивачу ще 1600грн. та 1400грн., відповідно.

Таким чином на час заявлення позову, відповідач не повернув 65321,37грн. з числа отриманого кредиту, після заявлення позову до закінчення провадження у судовій справі ця сума зменшилась на 6400грн. (2000 + 1400 + 1600 + 1400).

У відповідності до графіка повернення кредиту частинами станом на 17.05.2012р. (день заявлення позову) відповідач мав погасити 111890,08грн., а щодо решти - 15109,92грн. 90,08) нормативні строки повернення за договором ще не настало.

Як зазначено, відповідач на час заявлення позову мав не погашене зобов'язання з повернення кредиту значно більше, ніж 15109,92грн., а саме 65321,37грн. при узгодженій графіком щомісячній сумі повернення кредиту в розмірах з 2188,07грн. до 4309,80грн.

Відповідно до ст.1050, 1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення всього кредиту та сплати належних процентів за користування кредитними коштами.

На підставі викладених встановлених судом обставин та наведеної норми з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 58921,37грн. на повернення кредиту (65321,37 - 6400), провадження стосовно вимог про стягнення 6400грн., сплачених відповідачем на користь позивача після заявлення позову та до закінчення провадження у справі, підлягає припиненню на підставі п.1-1) ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору щодо цієї суми на час вирішення спору.

Розрахунок відсотків за користування кредитними коштами позивач надав також на вимогу суду, склав його під час провадження у справі станом на 20.06.23012р. (а.с.40 на звороті, 41). За цим розрахунком наведено дані про нарахування 102034,54грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами по 19.06.2012р.

Надавши цей розрахунок, позивач не збільшував розміру позовних вимог щодо відсотків: до ціни позову віднесено в якості відсотків 49116,16грн. З того ж розрахунку слідує, що станом нарахувань та оплат по 30.04.2012р. відповідач не сплатив у якості відсотків 49116,15грн., за травень 2012р. нараховано 1375,66грн. в якості відсотків, за червень - 814,15грн., платежів на погашення відсотків не було, суми за ці два місяці до позовних вимог окрім 0,01грн. не віднесено, на них розмір вимог позивачем не збільшувався.

Відповідач не надав доказів сплати заявлених 49116,16грн. в якості відсотків за користування кредитних коштів.

Згідно зі ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, зокрема, у відповідності до умов договору, вимог чинного законодавства; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання має сплатити борг на вимогу кредитора.

На підставі викладеного заявлені 49116,16грн. боргу за відсотками підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Пунктом 11.1 договору передбачено норму про пеню: у разі порушення строків повернення кредиту та /або сплати процентів за ним позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за весь період прострочки платежу.

Як вже зазначено, в якості розрахунку пені на суму 23342,14грн. позивач надав "Довідку...", яка такого розрахунку насправді не містить, містить лише твердження про те, що станом на 11.05.2012р. пеня, нарахована за порушення строків сплати відсотків складає 23342,14грн.

Суд не повернув позовну заяву в частині вимог про пеню на підставі п.3 ст.63 ГПК України, оскільки на стадії прийняття позовної заяви не мав повноважень щодо оцінки доказів: позивачем задекларовано в якості розрахунку "Довідку...", судом прийнято до розгляду вимогу з таким розрахунком.

Після встановлення в судовому засіданні 12.06.2012р. відсутності в "Довідці..." розрахунку заявленої пені суд ухвалою від 12.06.2012р. зобов'язав позивача надати суду повний арифметичний розрахунок пені із зазначенням сум, на які пеню нараховано, з врахуванням норм про перетворення грошового зобов'язання в борг щодо відсотків помісячно, розміру пені, врахуванням строків нарахування пені за ст.232 ГК України, врахуванням як виникнення боргів, так і часткового погашення зобов'язань.

Відповідач заявив до стягнення 23342,14грн. пені, нарахованої до 11.05.2012р. за порушення строків сплати відсотків.

Розмір цієї вимоги позивач не зменшував, період нарахування не змінював, проте в додатку до листа № 13/681 від 21.06.2012р. з посиланням на виконання вимоги суду надав розрахунок пені за порушення строків сплати відсотків з 20.06.2011р. по 19.06.2012р. лише на суму 6351,74грн. (а.с.41 на звороті). Позивач в тому ж додатку надав розрахунок пені за порушення строків погашення кредиту за той же період на суму 8023,83грн., але до числа позовних вимог не відніс вимог про пеню за неповернення кредиту (заявлено лише пеню за порушення строків сплати відсотків). Підстави вимог про пеню не змінювались у відповідності до ст.22 ГПК України. Незаявлені вимоги про 8023,83грн. пені за неповернення кредиту судом не розглядаються.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

До числа таких матеріалів відноситься обґрунтований розрахунок пені.

Стосовно заявленої суми пені в 16990,40грн. (23342,14 - 6351,74) позивач на вимогу суду не надав ніякого розрахунку, поважної причини такого ненадання не навів.

Наданий позивачем розрахунок пені на 6351,74грн. не є обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Ні договором, ні законом цей строк щодо спірних зобов'язань не змінювався, як не змінювався спеціальний строк позовної давності в 1 рік щодо пені (ст.258 ЦК України). Про застосування строку позовної давності до вимог про пеню заявлено відповідачем.

Зобов'язання, які погашаються частинами (саме такими є відсотки за користування кредитними коштами, які за тим же графіком сплачуються щомісячно у певних сумах), потребують дотримання названого 6-місячного строку нарахування при розрахунку пені у зв'язку з їх невиконанням: стосовно кожної місячної суми нарахувань відсотків з перетворенням їх в борг з несплатою в строк розпочинає перебіг 6 місячний строк нарахування пені.

Відповідно, розрахунок пені щодо боргу з відсотків вчиняється стосовно кожного щомісячного зобов'язання окремо. Саме ці вимоги до обґрунтованого розрахунку пені судом наведено позивачу за ухвалою про покладення обов'язку з надання розрахунку пені.

Розрахунок пені стосовно щомісячних відсотків, вчинюваний без дотримання наведених вимог обґрунтованості розрахунка, вчинюваний стосовно суми загалом наростаючим підсумком, унеможливлює об'єктивну перевірку як дотримання 6-місячного строку нарахування, так і річного строку позовної давності.

Саме такий розрахунок вчинено позивачем: розпочато нарахування пені на борг за відсотками в сумі 31184,19грн. на 20.06.2011р. (при тому, що щомісячні відсотки складають від 283,08грн. до 2157,26грн. - графік на а.с.12 звороті, 13) без врахування дат виникнення складових цієї суми як боргів з неоплатами їх у певні строки, та відповідно названих 6-місячних строків нарахувань щодо таких складових, що також унеможливлює і визначення дат початку й закінчення перебігу строку позивної давності. Наступні нарахування ще за 12-ма (крім першої) строчками вчинено також наростаючим підсумком, без врахування тези про сплив 6-місячного строку стосовно частин боргу. Знову таки, стосовно цих строчок нарахувань неможливо об'єктивно повно врахувати перебіг як 6-місячного строку нарахування, так і річного строку позивної давності.

Вимоги про стягнення пені, нарахованої за межами 6-місячного строку, та вимоги про стягнення пені, заявленої до стягнення за межами річного строку позовної давності, про яку заявлено відповідачем, не мають підстав для задоволення, але пеня, нарахована та заявлена в межах цих строків має підстави для стягнення. З- за недоліків наведеного позивачем розрахунку суд не зміг розділити пеню в межах та поза межами цих строків, відтак не має підстав об'єктивно ні задовольнити вимоги про пеню в сумі 6351,74грн., ні відмовити в них, ні задовольнити їх частково, залишає їх без розгляду з тих же підстав за п.5 ч.1 ст.81 ГПК України. Суд і під час судових засідань, і протягом перебування в нарадчій кімнаті об'єктивно не зміг усунути недоліки розрахунку позивача з-за відсутності даних за цим розрахунком про період (дати) перетворення в борг щомісячних складових загальної суми відсотків, з якої позивач розпочав розрахунок.

Суд зауважує, що в судових засіданнях 12.06.2012р. та 25.06.2012р. при обговоренні змісту розрахунків пені за несплату щомісячних відсотків представники позивача висловлювали розуміння вимог до таких розрахунків, обумовлених п.6 ст. 232 ГК України. Більш того, перерва в судовому засіданні 10.07.2012р. оголошувалась за усвідомлення представником позивача невідповідності наданого розрахунку пені та з нагадуванням судом наведених в ухвалі вимог до обґрунтованості такого розрахунку. Але в судовому засіданні 10.07.2012р. представник позивача пояснив, що іншого окрім наданого розрахунку пені позивач надавати суду не буде, вважає достатнім наданий розрахунок, наявний у справі, стверджував, що особи, відповідальні за складання таких розрахунків у банку, завжди їх складають так само, не мають іншої комп'ютерної програми для витребуваного судом розрахунку, не будуть надавати суду інший розрахунок, за вимогою суду.

Причина ненадання суду витребуваного розрахунку не є повноважною.

Позивач в розрахунку також не врахував зменшення розміру облікової ставки Національного банку України до 7,5% з 23.03.2012р.

Судовий збір у розмірі 0,02% від стягуваної суми покладається на відповідача (це 2160,75грн.).

Решта судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір" у зв'язку з припиненням провадження щодо вимог про стягнення 6400грн. та залишення без розгляду вимог про стягнення 23342,14грн.

Керуючись п.5 ч.1 ст.81, п.1-1) ч.1 ст.80, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов щодо вимог про стягнення 58921грн. 37коп. на повернення кредиту та щодо 49116грн. 16коп. в якості відсотків за користування кредитом.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ "Український інноваційний банк" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укрінбанк" 58921грн. 37коп. на повернення кредиту, 49116грн. 16коп. в якості відсотків за користування кредитними коштами, 2160грн.75коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Припинити провадження щодо вимог про стягнення 6400грн. на повернення кредиту.

4. Залишити без розгляду вимоги про стягнення 23342грн. 14коп. пені.

5. Повернути ПАТ "Український інноваційний банк" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укрінбанк" з Державного бюджету України 594грн.85коп. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № 2612506 від 16.05.2012р.

Повне рішення складено

12.07.2012р.

Суддя В.В. Чернявський