ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2012 р. Справа № 5010/548/2012-19/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , при секретарі судового засідання Конашенко О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,

вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача: фізичної особи підприємця ОСОБА_1 вул.Шухевичів,14/12, м.Івано-Франківськ,76010

третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління капітального будівництва виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Незалежності, 6, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення 1128604,48 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2, (довіреність № 2306/01-20/67-в від )

від відповідача: представник ОСОБА_3, (довіреність № 884 від 18.06.12.)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : представник ОСОБА_4, (довіреність № 01-11/308 від 18.06.12.)

ВСТАНОВИВ:

виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся в суд із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1128604,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору щодо внесення коштів пайової участі на спорудження магістральних інженерних мереж, споруд та автодоріг мікрорайону № 4 на вулиці Хіміків - Тролейбусна в м.Івано-Франківську №2-4-05-ін від 04.02.05 із додатковими угодами.

03.07.12 представник позивача в судовому засіданні подав клопотання вх.№4448/2012-свх про зменшення позовних вимог, згідно уточненого розрахунку, а саме просить стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - 1028394,26 грн. - основного боргу, 38543,65 грн. - 3% річних, 60253,31 грн. - інфляційних втрат.

Враховуючи закріплений ст. 129 Конституції України принцип диспозитивності учасників судового процесу, зокрема, диспозитивний характер прав позивача, який визначений ст.22 ГПК України щодо права позивача до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, суд розглядає позов згідно заявленого позивачем клопотання.

Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління капітального будівництва виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, подані учасниками процесу та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14.12.04 №446 "Про проведення конкурсу на право забудови мікрорайонів затверджено "Умови конкурсу на право забудови мікрорайонів в м. Івано-Франківську" (а. с. 14).

За результатами проведення конкурсу визначено, що переможцем конкурсу на будівництво багатоквартирних житлових будинків в мікрорайоні №4 на вулиці Хіміків - Тролейбусна в м.Івано-Франківську, стала приватний підприємець ОСОБА_1.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.06.05 № 189 "Про матеріали управління архітектури і містобудування виконкому міської ради" (пункт 7.4.) дозволено: ФОП ОСОБА_1 проводити проектно-пошукові роботи для будівництва багатоквартирного житлового будинку ( № 15 по генплану) в мікрорайоні № 4 на вулиці Хіміків - Тролейбусній , при умови пайової участі у спорудженні інженерних мереж та споруд (а.с.12).

04.02.05 між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради в особі першого заступника міського голови ОСОБА_5 ("Сторона 1" за договором, позивач у справі), Управлінням капітального будівництва міськвиконкому в особі начальника управління ОСОБА_6 ("Сторона 2" за договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у справі) та приватним підприємцем ОСОБА_1, на підставі п. 2.3.2., п. 2.4.2., п. 3.2., п. 3.3. "Умов конкурсу на право забудови мікрорайонів в м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.12.04 № 446, укладено договір № 2-4-05-ін про пайову участь на спорудження інженерних мереж, споруд та доріг підземної автостоянки та доріг мікрорайону № 4 вулиці Хіміків - Тролейбусна в м. Івано-Франківську (далі за текстом - договір) (а. с. 20).

Зазначений договір укладено в письмовій формі, підписано повноважними представниками трьох сторін, їх підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України.

Станом на час розгляду даної справи, зазначений договір не розірвано, не змінено, рішення органу місцевого самоврядування та його виконавчого органу, які слугували підставою для його укладення, не скасовані у встановленому законом порядку, таких доказів сторони суду не представили, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до п. 1 даного договору, відповідач прийняла на себе зобов'язання внести кошти пайової участі на спорудження інженерних мереж, споруд та автодоріг мікрорайону № 4 вулиці Хіміків - Тролейбусна в м. Івано-Франківську та провести відселення і знесення існуючого житлового фонду, відповідно до розбивки кварталів забудови, а управління капітального будівництва міськвиконкому звести силами підрядних будівельних організацій мережі та споруди.

Згідно п. 2.1 цього договору, вартість даного договору на момент його укладення встановлюється у розмірі 781476,73 грн. на підставі зведеного кошторисного розрахунку забудови мікрорайону, в залежності від кількості квадратних метрів загальної площі (8750 м.кв.) визначеного "Стороні 3" обєкта житловий будинок № 15 по генплану забудови, виходячи із вартості дольової участі 89,31 грн. (16,51 у. о.) за 1м.кв. загальної площі.

Розділом 3 договору визначено порядок внесення пайової участі, а саме: п. 3.1 вказано, що відповідач вносить пайову участь шляхом перерахування коштів, зазначених в п. 2.1 даного договору на розрахунковий рахунок виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у розмірі 75% суми у 2-х місячний термін з дня підписання цього договору, але не пізніше моменту укладення договору оренди землі під будівництво виділеного об'єкту, згідно до "Умов конкурсу", та надає "Стороні 2" банківську гарантію про перерахування залишку коштів пайової участі, а решту коштів пайової участі (25%) протягом 8-ми місяців з дня підписання договору, але не пізніше 3-х місяців від початку будівництва виділеного об'єкта. При цьому будівництво власного об'єкту відповідач зобов'язується розпочати впродовж 6-ти місяців з дня підписання цього договору.

Відповідно до п. 4.2.1 договору, "Сторона 3" за договором зобов'язувалась вносити пайову участь у терміни, що вказані в п. 3.1 даного договору.

11.11.09 між сторонами за договором укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 2-4-05-ін від 04.02.05 про пайову участь на спорудження інженерних мереж, споруд та доріг мікрорайону № 4 вулиці Хіміків - Тролейбусна в м. Івано-Франківську (а. с. 18).

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1, "Сторона 3" приймає на себе зобовязання внести кошти пайової участі на спорудження інженерних мереж та автодоріг мікрорайону мікрорайону № 4 вулиці Хіміків - Тролейбусна в м. Івано-Франківську, а "Сторона 2" звести силами підрядних будівельних організації ці мережі та споруди.

Пунктом 2.1 Додаткової угоди №1 від 11.11.09 до договору встановлено, що вартість даної додаткової угоди, на момент укладення встановлюється в розмірі 621917,53 грн., виходячи із проіндексованого зведеного кошторисного розрахунку забудови мікрорайону та в залежності від кількості квадратних метрів загальної площі , визначено відповідачу об'єкта (житловий будинок № 15 за генпланом забудови), виходячи із вартості дольової участі 124,31 грн. за 1 кв.м. загальної площі.

Пунктом 3.1 Додаткової угоди № 1, визначено, що "Сторона 3" вносить пайову участь шляхом перерахування коштів, зазначених в п.2.1 даної Додаткової угоди на розрахунковий рахунок "Сторони 1" в трьохмісячний термін з дня підписання додаткової угоди, але не пізніше ніж за місяць до введення житлового будинку в експлуатацію.

18.12.09 між сторонами за вищевказаним договором укладено Додаткову угоду № 2 до договору № 2-4-05-ін від 04.02.05 (а. с. 17).

Пунктом 1 Додаткової угоди № 2 встановлено, що "Сторона 1" та "Сторона 2" погоджує відстрочення платежу за договором № 2-4-05 від 04.02.05 та додаткової угоди № 1 в сумі 1033394,26 грн. , а ФОП ОСОБА_1 зобов"язується в термін до 01.12.10 сплатити кошти пайової участі. Термін сплати не повинен перевищувати 01.12.10.

Однак, відповідач в порушення умов договору та додаткових угод, взяті на себе зобов'язання щодо перерахування коштів на пайову участь не виконав, у зв'язку з чим основна заборгованість на момент звернення до суду становить 1028394,26 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача надсилав листи-попередження вих. № 1-11/20 від 20.01.11 та №129/01-16/48-в від 31.01.12 з вимогою в термін до 20.02.12 погасити заборгованість (а. с. 8,9). Проте, дані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що вини кає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з під став, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зо бов'язаний вчинити певну дію господарського чи управ лінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від пе вних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому чи слі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сто рони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками го сподарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчи нити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України визначено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідач доказів належного виконання своїх зобовязань не надав, доводи позивача не спростував.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобовязання щодо сплати коштів на пайову участь, тому вимоги позивача про стягнення 1028394,26 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Аналогічної практики дотримується Львівський апеляційний господарський суд (постанови у справах №5010/239/2012-18/13, №5010/256/2012-9/14).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов"язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

На підставі вказаної норми закону, позивачем відповідачу нараховані інфляційні втрати в сумі 60253,31грн. та 3 % річних в сумі 38543,65 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Господарським судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 59839,44 грн. за період з 01.12.10 по 29.02.12.

В решті суми інфляційних нарахувань слід відмовити.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд самостійно здійснив перерахунок відсотків річних. Згідно розрахунку суду 3% річних становить 38445,27 грн. за період з 01.12.10 по 29.02.12 та підлягають задоволенню. В решті суми річних слід відмовити.

За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: 1028394,26 грн. - основного боргу, 59839,44 грн. - інфляційних нарахувань та 38445,27 грн. - 3% річних.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати, понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи пропорційно до задоволених вимог.

Судом також враховано наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлено в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2012 року становить 1 073 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

В спірному випадку позивач сплатив 22572,10 грн., про що свідчить платіжне доручення № 292 від 03 квітня 2012 року року. Однак, 03.07.12 позивачем зменшено розмір позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 1127191,22 грн., тобто судовий збір з вказаної суми має становити 22543,82 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради з Державного бюджету України 28,28 грн. - зайво сплаченого судового збору, про що видати ухвалу.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 614, 625, 629 Цивільного Кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, Законом України "Про судовий збір", керуючись ст.ст.22, 43, 49, 55 ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління капітального будівництва виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про стягнення 1127191,22 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 вул.Шухевичів,14/12, м.Івано-Франківськ,76010 ( код НОМЕР_1) на користь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради , вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004 (рахунок міський бюджет м. Івано-Франківська, р/р 0002, код платежу 50110000, код 20568100; МФО 836014; УДК в Івано-Франківській області) - 1028394,26 (один мільйон двадцять вісім тисяч триста дев"яносто чотири гривні двадцять шість копійок) - основного боргу; 38445,27 ( тридцять вісім тисяч чотириста сорок п"ять гривень двадцять сім копійок) - 3 % річних; 59839,44 (п"ятдесят дев"ять тисяч вісімсот тридцять дев"ять гривень сорок чотири копійки) - інфляційних нарахувань; 22561,84 (двадцять дві тисячі п"ятсот шістдесят одну гривню вісімдесят чотири копійки) - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.07.12

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_7 09.07.12