КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2012 № 5011-58/104-2012
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Рєпіної Л.О.
суддів: Тарасенко К.В.

Суліма В.В.

розглянув апеляційну скаргу Військового прокурора Білоцерківського гарнізону на рішення господарського суду м. Києва від 21.05.2011 року № 5011-58/104-2012 (суддя Блажівська О.Є.)
за позовом Військового прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесем»
про стягнення 31 679,39 грн.
зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесем»
до Білоцерківського гарнізону в особі військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про стягнення 118 311,53 грн.
дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва №5011-58/104-2012 від 21.05.2012р. відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позову.
Не погоджуючись з рішенням Військовий прокурор звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його частково скасувати та прийняти рішення про задоволення первісного позову.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, з невідомих причин. Враховуючи наявність поштового повідомлення про отримання ухвали суду про розгляд справи, відсутність клопотань, врахувавши думку сторін, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутність.
Представник відповідача, проти вимог викладених в апеляційній скарзі заперечив, просить залишити їх без задоволення, рішення суду без змін.
Розглянувши справу за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено матеріалами справи, 02.09.2011 сторонами укладено договір №43-11 від 2 вересня 2011 року по наданню послуг з встановлення системи відео спостереження та охоронно - спостережної сигналізації на об`єктах військової частини НОМЕР_1
Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.
Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Прокурор, звернувся в інтересах в/ч НОМЕР_1 з позовом про стягнення штрафних санкцій, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач у встановлений строк не виконав роботи, передбачені договором, претензія залишена без задоволення, таким чином, за неналежне виконання умов договору, відповідачем повинна бути сплачена пеня.
В свою чергу відповідач звернувся з зустрічним позовом про стягнення коштів за виконані роботи, в обґрунтування наводить те, що на адресу в/ч направив лист про завершення виконання робіт та акти виконаних робіт, але в/ч відповіла, що роботі не виконані. Враховуючи, що акти виконаних робіт підписані не були, оплата за роботи не проведена, позивачу (за зустрічним позовом) спричинені збитки.
Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів, господарський суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача за неналежне виконання зобов`язань за договором у строк до 20.10.11 року. Щодо зустрічного позову, то суд зазначив, що фактично виконані роботи не відповідають роботам вказаним у актах виконаних робіт, на підставі чого позивач за первісним позовом правомірно відмовився підписувати акти виконаних робіт, а тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.
Заперечуючи проти рішення про відмову у задоволенні первісного позову, апелянт вказує на те, що суд припустився помилки, оскільки відповідач зобов`язався в термін до 01.11.2011 надати послуги, обумовлені договором та Протоколом узгодження обсягу надання послуг, але станом на 22.11.2011 послуги не надані, претензія щодо усунення недоліків залишена без реагування, в зв`язку з чим, відповідач, відповідно до договору сплачує пеню за неналежне виконання зобов`язань.
Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.
Відповідно до вимог ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань наступають наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).
Між тим, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Колегія суддів враховуючи специфіку позивача як режимного об`єкту, враховує, що з листування сторін вбачається перешкоди працівників відповідача у доступі до приміщень, в яких повинні були проводитись роботи. Відповідач в листах неодноразово звертав увагу на ці труднощі, але у відповідях, позивач ігнорував дані зауваження, що є порушенням п.6.1.1 договору щодо забезпечення вільного доступу підрядника до місця надання послуг.
З матеріалів справи вбачається, що роботи, все ж відповідачем виконувались, разом з тим, їх якість не відповідає роботам, технічно обумовленим у договорі.
Проте, п. 6.1.2 договору покладає на позивача обов`язок надати відповідачеві технічні вимоги на системи відео спостереження та охоронно-спостережної сигналізації. Між тим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження передачі позивачем технічних вимог.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військового прокурора Білоцерківського гарнізону залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 5011-58/104-2012 від 21.05.2012р. без змін.
2. Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Тарасенко К.В.

Сулім В.В.

30.07.12 (відправлено)