РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-30/12382-2012 27.09.12

За позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового

фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

До Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району міста Києва

Про стягнення 9 722,65 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № 044/24-15 від 04.01.12.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю № 64-2370 від 02.04.12.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором оренди житлового приміщення № 5029 від 08.04.11. в розмірі 9 722,65 грн., а саме: 9 084,77 грн. сума основного боргу, пеня 637,88 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідач не виконував належним чином свої договірні зобовязання за Договором оренди житлового приміщення в частині своєчасної та повної оплати орендної плати, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.12. порушено провадження у справі № 5011-30/12382-2012; розгляд справи призначено на 27.09.12. о 11-10.

Представник позивача в судовому засіданні 27.09.12. підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача письмового відзиву не надав, але в усних поясненнях зазначив, що сума основного боргу по Договору оренди житлового приміщення № 5029 від 08.04.11. Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва перед Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»становить 9084,77 грн.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 5011-30/12382-2012.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

08.04.11. між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»(Орендодавець) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (Орендар) укладено Договір № 5029 оренди житлового приміщення (далі - Договір), відповідно до умов якого (п.1.1) Орендодавець передає, а Орендар, на визначений у п. 5.1 Договору строк, приймає в орендне користування квартиру № 104 у будинку № 10 на вул. Борщагівська, (далі - приміщення).

Пунктом. 1.2 Договору визначено, що житлова площа становить 39,90 кв.м.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що всупереч умовам зазначеного вище Договору оренди та законодавства України, відповідачем не було в повному обсязі та вчасно проведено розрахунки перед позивачем по сплаті орендної плати за користування приміщенням за період з 01.04.11. по 31.05.12., в звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 9 722,65 грн., а саме: 9 084,77 грн. сума основного боргу, пеня 637,88 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно правовими актами (ст. 2, ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Частиною. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»визначено, що передача обєкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

В матеріалах справи міститься акт прийому-передачі житлового приміщення від 08.04.11., відповідно до якого Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»передало Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва обєкт оренди, за адресою: АДРЕСА_1.

Даний акт приймання-передачі підписаний уповноваженими представникам сторін та скріплений печатками сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»визначається, що орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що на підставі рішення Київради від 28.09.06. № 18/75 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 27.05.04. № 262/1472 «Про орендне користування житловим приміщенням комунального підприємства «Спецжитлофонд», Договором встановлюється плата за оренду приміщення, яку сплачує Орендар у сумі 11,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі, що складає 657,80 грн. на місяць у т.ч. ПДВ 109,64 грн.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 2.3 Договору, орендні платежі сплачуються Орендарем Орендадавцю щомісячно до 10 числа поточного місяця на рахунок Орендодавця (без виставлення Орендодавцем Орендарю рахунків-фактур на оплату орендних платежів), зазначений у розіділі «Юридичні адреси та банківські резвізити сторін», або на рахунок повідомлений Орендарю Орендодавцем у порядку визначеному п. 7. 1 Договору.

Згідно п. 2.3.1 Договору, сторони домовились, у випадку якщо Орендарю для оплати орендних платежів Орендадавцю необхідні рахунки-фактури то, вказані рахунки-фактури Орендар отримує щомісячно до десятого числа поточного місяця, у Орендодавця за юридичною адресою вказаною у Договорі. У разі не предявлення, протягом десяти днів після сплину вищевказаного строку, Орендарем претензії Орендодавцю про неотримання зазначених рахунків-фактур, рахунки-фактури на оплату орендних платежів вважаються отриманими Орендарем.

Пункотом 2.3.2 Договору визначено, що про необхідність виставлення рахунків-фактур для оплати Орендарем Орендних платежів, Орендар зобовязаний повідомити Орендодавця письмово, протягом двадцяти днів з моменту укладання цього договору. У іншому разі Орендар сплачує Орендодавцю орендну плата згідно п. 2.3 Договору.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»визначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан обєкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

У відповідності до п. 5.1 Договору, сторони домовилися, що умови даного Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли з 08.04.11. по 30.09.11.

15.09.11. сторони уклали Додаткову Угоду № 1 до Договору оренди житлового приміщення № 5029 від 08.04.11., (надалі Додаткова Угода № 1), відповідно до п. 1 Додаткової годи № 1 визначено, що сторони дійшли згоди доповнити договір оренди житлового приміщення від 08.04.11. № 5029, а саме: пункт 2.8, викласти у такій редакції: «Розмір місячної орендної плати Орендодавцю за користування житловими приміщеннями на наступний місяць розраховується шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.»

Згідно ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Пунктом 3 Додаткової Угоди № 1 визначено, що сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору з 01.10.11. по 31.12.11.

09.02.11. сторони уклали Додаткову Угоду № 2 до Договору оренди житлового приміщення № 5029 від 08.04.11., (надалі Додаткова Угода № 2), відповідно до п. 1 Додаткової годи № 2 сторони визначили, що Договір оренди житлового приміщення від 08.04.11. № 5029 продовжено на строк з 01.01.12. по 31.05.12.

В матеріалах справи міститься акт № 467 звірки розрахунків між сторонами, в якому визначена сума заборгованості по сплаті орендних платежів Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва в розмірі 9 084,77 грн. станом на 31.05.12.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.09.12. в усній формі підтвердив, що сума основного боргу по Договору оренди житлового приміщення № 5029 від 08.04.11. Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва перед Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»становить 9084,77 грн.

Судом встановлено, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та Договором, обовязку по сплаті орендної плати за користування житловим приміщенням за період з 01.04.11. по 31.05.12 повністю не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 9084,77 грн.

В звязку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі 6.3 Договору просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 637,88 грн.

Крім того, відповідно до п. 6.5 Договору неустойка, що передбачена п. 6.3 та 6.4 договору нараховується протягом усього строку прострочення виконання зобовязання без будь яких обмежень строків її нарахування.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно ч. 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»від 22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку пені Господарським судом міста Києва було встановлено, що позивачем правомірно нараховано пеню в розмірі 637,88 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 77, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»задоволено повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ) на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»(04071, м. Київ, вул. Оболонська, 34, ) 9 084 (девять тисяч вісімдесят чотири) грн. 77 коп. основного боргу, 637 (шістсот тридцять сім) грн. 88 коп. - пені, 1609 (одна тисяча шістсот девять) грн. 50 коп. судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано.

Повне рішення

складено 01.10.12.

Суддя Т.М. Ващенко