ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" вересня 2012 р.Справа № 5023/2176/12 (н.р. 5023/7560/11) вх. № 2176/12 (н.р. 7560/11)

Господарський суд Харківської області у складі:
Головуючий суддя Френдій Н.А.
судді Аюпова Р.М. Шатерніков М.І.
при секретарі судового засідання Алексєєвій Т.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Корпорації "Таско", вул. Ярославська, 5/2 Б, м. Київ, 04071

до військової частини НОМЕР_1 м. Лозова, Харківська область, 64601

за участю військового прокурора Харківського гарнізону, вул. Клочківська, 228, м.Харків, 61045.
3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України, вул. Грушевського, 30/1, м. Київ, 01021

про стягнення збитків у розмірі 1 558 453,89 грн.

за участю прокурора - Гелета О.О. (посвідчення №618 від 27.07.2006 р.),

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;
відповідача - Криворучко Г.В. ( довіреність №3689 від 29.09.2011 р.),
3-ї особи - Новиков В.А. (довіреність №220/51/д від 03.01.2012 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Корпорація "ТАСКО", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) суму збитків в розмірі 1558453,89 грн. та покладення на відповідача судових витрат.

Прокурор надав суду пояснення по справі (вх.№14594 від 03.09.2012 р.), в яких зазначає, що 28.02.2002 р. між Міністерством оборони України та корпорацією "Таско" укладено договір про утилізацію непридатних для подальшого використання і зберігання боєприпасів №127/ж/18, відповідно до умов якого (п. 1.1., 1.2., 1.4.) корпорація "Таско" була виконавцем робіт з утилізації боєприпасів та їх елементів, при цьому договором передбачено (п. 2.4.), що продукти та інші матеріальні цінності, отримані під час виконання Договору, є власністю Замовника (Міністерства оборони України), поряд з цим, п.2.5. договору корпорації "Таско" надано право на реалізацію майна отриманого в ході утилізації, а також для використання його у власних цілях, сума доходів узгоджується сторонами окремо, в "Специфікації продуктів, отриманих в ході утилізації", оплата проводиться за фактичну виконану роботу і визначається, як комісійна винагорода, таким чином, прокурор зазначає, що корпорація "Таско" є виконавцем робіт з комплексної утилізації непридатних для подальшого використання і зберігання боєприпасів, а майно передане для утилізації, а також їх елементи, що утворились в процесі утилізації, згідно до змісту Договору є власністю Міністерства оборони України. В поясненнях прокурор також посилається на укладення корпорацією "Таско" з військовою частиною НОМЕР_1 12.09.2002 р. договору з надання послуг по підготовці боєприпасів та їх елементів, непридатних для подальшого використання і зберігання, до комплексної утилізації №057/у, в пункті 1.1. якого зазначено, що "Цей договір укладено на підставі Договору №127/ж/18 від 28.02.2002 р. Про утилізацію непридатних для подальшого використання і зберігання боєприпасів", таким чином, прокурор зазначає, що майно, яке рахувалось за корпорацією "Таско" та знаходилось у військової частини НОМЕР_1 станом на 12.09.2002 р. фактично є майном Міністерства оборони України. Прокурор в поясненнях робить висновок, що майно, яке передавалось на зберігання від корпорації "Таско" до військової частини НОМЕР_1 по договору №007/248 від 25.03.2005р., фактично знаходилось у військовій частині НОМЕР_1 до 2004 року на підставі договору №057/у від 12.09.2002 р., та відповідно до договору №127/ж/18 від 28.02.2002 р. є майном Міністерства оборони України.

Позивач явки свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, через канцелярію господарського суду Харківської області за вх.№13347 від 03.09.2012 р. надав додаткові пояснення з врахуванням відзиву 3-ї особи, в яких зазначає, що правовідносини між сторонами щодо виконання робіт з утилізації непридатних боєприпасів регулювалися договором №127/ж/18 про утилізацію непридатних для подальшого використання і зберігання боєприпасів, укладеним 22.02.2002 р. та договором №057/у від 12.09.2002 р. з надання послуг по підготовці боєприпасів та їх елементів, непридатних для подальшого використання і зберігання, до комплексної утилізації і не пов`язані з договором зберігання від 25.03.2005 р. №007, предметом якого є те, що корпорація "Таско" (поклажодавець) передає, а військова частина НОМЕР_2 (зберігач) приймає та зобов`язується зберігати боєприпаси та їх елементи та повернути майно поклажодавцеві у схоронності, у зв`язку з чим позивач вважає необгрунтованими посилання у відзиві на накази МО СРСР №260 та МО України №165, оскільки дані накази, на думку позивача, регулюють питання пов`язані з забезпеченням потреб відомства та його структурних підрозділів, і не містять обов`язковості їх застосування при наданні військовими частинами послуг пов`язаних з їх господарською діяльністю. Позивач також посилається на те, що факт передачі майна по договору №007 на зберігання військовій частині НОМЕР_2 за актом приймання - передачі, який підписаний уповноваженою особою, командиром військової частини підтверджено рішенням господарського суду міста Києва від 07.02.2012 р. у справі №5011-3/313-2012, яке набрало законної сили, та на те, що факт належності боєприпасів корпорації "Таско" встановлений судовим рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2011 р. №26/51, яке набрало законної сили, по справі за позовом корпорації "Таско" до ДП "Зовнішньоторгівельна фірма "Таско-експорт" про стягнення коштів.

Позивачем також заявлено клопотання (вх.№13349 від 03.09.2012 р.) про призначення судової експертизи по визначенню вартості боєприпасів на день звернення позивача до суду.

Відповідачем надані пояснення з врахуванням відзиву 3-ї особи, які були підтримані у судовому засіданні його повноважним представником, в яких відповідач зазначає, що відповідно до договору №057/У від 12.09.2002 р. корпорацією "Таско" було передано військовій частині НОМЕР_1 455,98739 тон ІІ та ІІІ категорії непридатних для подальшого використання та зберігання боєприпасів та їх елементів та станом на 01.01.2004 року згідно даних книги обліку боєприпасів військової частини НОМЕР_1 залишилося неутилізованими слідуюча кількість боєприпасів, а саме: 1. Постріл 122 мм ВС - 3 в кількості 1012 шт., 2. Постріл 122 мм ВС - 12 в кількості 193 шт., 3. Постріл 122 мм ВС - 13 в кількості 3492 шт., 4. Порох марки ДРП в кількості 0,91825 тон., 5. Підривник ДТМ - 75 в кількості 1806 штук., при цьому відповідач посилається на пункт 1.1. договору №007 від 25.03.2005р., яким передбачено, що поклажодавець передає, а зберігач приймає та зобов`язується зберігати боєприпаси та їх елементи "майно", що отримане за договорами виконання робіт з розбирання боєприпасів та повернути майно поклажодавцеві у схоронності згідно з умовами цього договору, разом з тим вказує, що корпорацією "Таско" військовій частині НОМЕР_1 не передавались та кількість боєприпасів, яка вказана в акті приймання - передачі від 25.03.2005 р., водночас відповідач зазначає, що ствердження позивача про передачу вже реставрованих боєприпасів є безпідставним і не підтверджується жодними документами.

3-я особа через свого повноважного представника у судове засідання надала суду листи-відповіді МОУ, які на його думку підтверджують той факт, що ТОВ Таско» дозволу на реставрацію майна, яке отримане позивачем на утилізацію, не надавалося.

У зв`язку з надходженням клопотання від позивача про призначення експертизи, прокурор та відповідач через свого повноваженого представника звернулись до суду з клопотаннями продовжити строк розгляду спору з метою надання часу для ознайомлення та підготовки письмових пояснень з приводу заявленого клопотання.

Суд, розглянувши вищезаначені клопотання прокурора та відповідача задовольняє їх виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду справи, еле не більше як на п`ятнадцять днів.

Строк вирішення спору у даній справі спливає 03.09.2012 р. (з урахуванням положень ст. 69 ГПК України), але, враховуючи необхідність надання прокурору та відповідачу часу для ознайомлення та підготовки письмових поясненнь з приводу заявленого клопотання позивачем про призначення експертизи, суд вважає за можливе задовільнити вказні заяви прокурора та відповідача та продовжити термін розгляду спрору на 15 днів, а саме до 18 вересня 2012 року.

Враховуючи принцип змагальності сторін, те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд, на підставі ст. 77 ГПК України вважає необхідним відкласти розгляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 69, 77, 86 ГПК України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Продовжити строк розгляду справи до "18" вересня 2012 р.

2. Розгляд справи відкласти на "17" вересня 2012 р. о 12:30.

3. Зобов`язати позивача надати:

докази права власності на майно, яке було передане на зберігання відповідачу, в тому числі проведення його збирання, виготовлення, реставрації, тощо;

- документальне підтвердження передачі відповідачу на зберігання майна, яке було реставроване.

Попередити сторони та третю особу, що у разі неявки їх представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Суддя Суддя Френдій Н.А. Аюпова Р.М. Шатерніков М.І.