КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2012 № 4/417

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Суліма В.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Діпрогаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2011

у справі № 4/417 (ОСОБА_2

за позовом ТОВ "Діпрогаз"

до Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про внесення змін до договору

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва № 4/417 від 06.12.2011 р. відмовлено ТОВ «Діпрогаз» у задоволенні позову до ДП «Укртрансгаз» про внесення змін до договору.

Позивач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти вимог, викладених в апеляційній скразі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 08.04.2011 сторонами укладено договір №05/03/11/110401654 про закупівлю робіт за державні кошти, за умовами якого підрядник-позивач зобовязується у 2011 році виконати за завданням замовника-відповідача проектно-вишукувальні роботи по обєкту «Модернізація і ремонт МГ УПУ на дільниці км 4101,3-4128,4» та отримати позитивний висновок комплексної державної експертизи, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про внесення змін до договору, мотивуючи вимоги тим, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Позивач звернувся до відповідача з листом № 199/07 від 13.07.2011 з пропозицією внести зміни до вищевказаного договору та викласти окремі пункти у новій редакції, зокрема щодо збільшення кошторису, але відповідачем пропозиція безпідставно була відхилена.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що запропонована позивачем вартість робіт перевищує заявлену позивачем при проведенні закупівлі вартість робіт, яка акцептована відповідачем, а згідно Закону України «Про здійснення державних закупівель» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції, позов задоволенню не підлягає.

Заперечуючи проти рішення, позивач наполягає на обґрунтованості заявлених вимог, вважає що господарський суд помилково надав перевагу приписам, передбаченим у Законі України «Про здійснення державних закупівель» перед Господарським, цідильним та податковим кодексами, яки є пріоритетними у врегулюванні договірних відносин.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні умови порядку зміни та розірвання господарських договорів визначені у ст. 188 Господарського кодексу України, в якій зокрема, зазначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Для визначення можливих підстав для зміни або розірвання господарських договорів, слід враховувати загальні правила ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача щодо внесення змін до умов договору у зв'язку із збільшенням цін на послуги позивача, що ним надаються.

Зі змісту ст..632 ЦК України вбачається, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи пунктом 3.2 договору сторони визначили, що ціна вартості послуг, може бути змінена за взаємною згодою сторін.

Між тим,п.1.5договору вказує на те, що обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника.

Звертаючись з позовом про внесення змін до договору, позивачем не наведено підстав, що зумовили необхідність збільшити суму договору (подорожання вартості матеріалів, робіт, тощо) що є істотною умовою.

Крім того, судова колегія вважає доводи позивача про пріоритетність ЦК, ГК України перед Законом України « Про здійснення державних закупівель», оскільки договором передбачено закупівлі робіт саме за державні кошти.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Діпрогаз» залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 4/417 від 06.12.2011 без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва .

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Сулім В.В.

ОСОБА_1

06.02.12 (відправлено)