КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2012 № 5011-2/6072-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Тищенко А.І.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ТОВ «Інтергіпс-Україна» на рішення господарського суду м.Києва від 03.07.2012 року № 5011-2/6072-2012 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергіпс-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд-ВС»

про стягнення 60 083,62 грн..

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва №5011-2/6072-2012 від 03.07.2012р. відмовлено ТОВ «Інтергіпс-Україна» у задоволенні позову до ТОВ «Новобуд-ВС» про стягнення 60 083,62 грн.

Не погоджуючись з рішенням позивач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на його необґрунтованість, просить його скасувати та прийняти рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, причина суду не відома, враховуючи, що сторони повідомлені належним чином (зворотня сторінка ухвали суду від 26.09.2012), вимоги ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

згідно отриманого судом відзиву на апеляційну скаргу щодо її необґрунтованості, сторона просить розглянути справу у відсутності його представника.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 19.06.2012р. сторонами укладено договір підряду №1/06-09, за умовами якого замовник-позивач доручив, а підрядник-відповідач зобовязався забезпечити виконання робіт з улаштування асфальтобетонного покриття та проведення робіт з вивозу будівельного сміття і благоустрою території, площею 4 431кв.м. за адресою м. Київ, Святошинський р-н. вул. С.Сосніних, 7. Відповідно до п. 1.3 договору склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначається кошторисом та графіком виконання робіт, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення коштів, мотивуючи вимоги тим, що 19.06.2009 р. на виконання умов договору сплатив аванс у розмірі 30 % від договірної ціни у розмірі 63 161, 43 грн., а 01.07.2009 р. було сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 30 % від договірної ціни у розмірі 63 161,43 грн.

26.06.2009р. між сторонами складено та підписано акт виконаних підрядних робіт за червень 2009р. (т. 1, а.с.71), згідно з яким проведено роботи на загальну суму 106 970,01 грн.

Але, в звязку з тим, що роботи виконані неякісно, відповідачу було вручено листа № 2807/2 від 28.07.2009р. у якому, запропоновано усунути недоліки та повідомити про строки їх усунення.

У відповідь, листом № 75 від 30.07.2009р. відповідач зазначив, що неналежне виконання замовником (позивач) положень п. 7.1 договору щодо передачі підряднику підготовленого будівельного майданчика «призвело до того, що, дійсно, під час роботи технологічного транспорту був подряпаний профнастил», тому в згаданих пошкодженнях, на думку підрядника (відповідач), наявна значна доля вини замовника (позивач). Також відповідач послався на дострокове виконання робіт 06.07.2009р. та положення п.9.2 договору щодо усунення можливих недоліків. Водночас, посилаючись на ухилення позивача від приймання робіт у встановленому порядку, вказав на те, що змушений направити акт приймання-передачі виконаних робіт поштою з метою офіційного узгодження спірних питань, додавши по два примірника Акта виконаних робіт Довідки про їх вартість за липень 2009р.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що договором підряду встановлена пеня за несвоєчасне виконання робіт, а не за несвоєчасне усунення недоліків; з матеріалів справи № 40/79, в своїй позовній заяві позивач просив стягнути ту ж саму суму вартості демонтажу й улаштування лотка у складі саме збитків (усунення недоліків). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.12р. по вищевказаній справі, в позові ТОВ «Інтергіпс Україна» було відмовлено.

Крім того, з рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2010 р. по справі № 13/492-14/009-09, залишенням без змін постановою Київського апеляційного господарського суду вбачається, що роботи ТОВ «Новобуд-ВС» закінчені в липні 2009 року і прийняті ТОВ «Інтергіпс-Україна» в серпні 2009 року без зауважень. Таким чином, у позивача немає підстав стверджувати про несвоєчасне виконання робіт.

Господарський суд також зазначив, що договором встановлений строк (14 днів), протягом якого підрядник повинен усунути недоліки. Виходячи з цього, у випадку невиконання цієї умови підрядником у встановлений строк, замовник має право нараховувати штрафні санкції, тому, якщо недоліки в роботі дійсно мали місце, право нараховувати штрафні санкції замовник отримав у вересні 2009 року. Згідно ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочене виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Строк позовної давності за стягненням штрафу і пені закінчився у вересні 2010 року.

Заперечуючи проти рішення в повному обсязі, позивач наполягає на тому, що підтвердженням нанесених відповідачем, в ході неякісного виконання робіт, збитків є висновок експертної компанії «Бюро судових експертиз», згідно якого розмір збитків становить 342 699,40грн., а відповідно висновку судової експертизи, вартість робіт щодо усунення недоліків становить 446 071,20грн., на усунення пошкоджень матеріалів 10 632грн. Судом не взято до уваги, що ТОВ «Новобуд-ВС» виконав роботи з асфальтованого покриття площею 4095кв.м, що на 336кв.м. менше ніж передбачено договором. Отже, відповідач не виконав роботи в обумовлені договором строки та виконав роботи, що не відповідають нормативним документам, тому несе відповідальність у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Так, в силу ч. 1 ст. 837, ч.4ч.6 ст.882 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Об'єктом ризику є матеріали, що надані сторонами. Залежно від строку здачі підрядником результатів робіт, встановленого у договорі, ризик у ст. 842 ЦК України поділяється на дві групи - коли випадкове знищення або пошкодження матеріалу відбулося: а) до настання строку здачі і б) коли воно сталося після нього. У першому разі цей ризик покладається на сторону яка надала матеріал, у другому - на сторону, що пропустила строк для передачі матеріалу роботи або його прийняття.

Частиною 3 ст. 849 ЦК України визначено, якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Відповідно до ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Дослідивши і зясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу положень частини другої названої статті збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З рішення господарського суду м. Києва № 40/79 від 18.10.2011р. вбачається, що ТОВ«Інтергіпс-Україна» звернулося з позовом про стягнення коштів, обґрунтовуючи вимоги тим, що ТОВ «Новобуд-ВС» порушило умови договору підряду №1/06-09, у відповідності до якого взяв зобов'язання виконувати роботи з улаштування асфальтобетонного покриття та проведення робіт з вивозу будівельного сміття і благоустрою території, однак в процесі виконання договору виявлено ряд недоліків та недоопрацювань, на факт нанесення збитків шляхом неякісного виконання робіт позивач посилався на висновок експертної компанії «Бюро судових експертиз» від 16.08.09 року, згідно якого розмір завданих відповідачем збитків пов'язаних зі встановленням асфальтобетонного покриття становить 342 699,40 грн. Позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2012р., залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2012р., рішення Господарського суду № 40/79 від 18.10.2011р. скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні позову, апеляційна та касаційна інстанції вказали на те, що відшкодування збитків можливе у разі наявності реальних втрат, а не тих, які відповідно до положень Цивільного кодексу України можуть виникнути у майбутньому. Отже, витрати, які може понести позивач в майбутньому, помилково віднесені судом першої інстанції до складу збитків. Вимагати відшкодування збитків замовник має право лише у разі неусунення цих недоліків у призначений підрядникові строк та після відмови замовника, у звязку з цим від договору. Проте доказів встановлення замовником строку для усунення підрядником недоліків, а також доказів відмови позивача від договору або його розірвання матеріали справи не містять та позивачем суду не надано. Отже, позивач не дотримався приписів частини 3 статті 849 Цивільного кодексу України, які є передумовою вимог про відшкодування збитків.

Посилання позивача на те, що у справі № 13/492-14/009-09 за позовом ТОВ «Новобуд-ВС» підрядник визнав невиконання робіт в повному обсязі не приймаються до уваги в звязку з наступним.

Рішенням господарського суду Київської області № 13/492-14/009-09 від 05.02.2010р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2012р. встановлено, що ТОВ «Інтергіпс-Україна» не надавало будь-яких претензій чи зауважень з приводу недоліків виконаних робіт у термін передбачений договором, тому такі роботи вважаються прийнятими замовником, отже останній зобов'язаний їх оплатити.

Таким чином, спір між тими ж сторонами, про тож же предмет позову і з тих же підстав вже розглядався, про що є відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність вимог щодо стягнення з відповідача збитків.

Статтею 232 ГК України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування. Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Висновки суду першої інстанції, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, правомірними.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Інтергіпс-Україна» залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 5011-2/6072-2012 від 03.07.2012р. без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Тищенко А.І.

ОСОБА_1