РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-70/2605-2012 23.04.12

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»в особі відокремленого підрозділу "Спеціалізоване управління механізації і автотранспорту», м. Київ

про стягнення 9889,42 грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники:

від позивача Качор Т.В. -пред. по довір.

від відповідача Бутник І.І. -пред. по довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення 5077,89 грн. заборгованості за Договором № Т-236/12-39-04 від 31.12.2009р., посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань та умов щодо оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2012р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 15.03.2012р.

15.03.12 у судове засідання з'явилися представники сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.03.2012р. надав відзив на позовну заяву.

Представник позивача заявив клопотання про оголошення у судовому засіданні перерви для ознайомлення з відзивом на позов.

Представник відповідача не заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Суд визнав клопотання представника позивача про оголошення в судовому засіданні перерви обґрунтованим та задовольнив його.

В судовому засіданні 15.03.2012р. було оголошено перерву до 29.03.2012р., відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 29.03.12 представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення основного боргу та 3% річних, проти стягнення пені заперечував.

У судовому засіданні 29.03.12 оголошено перерву до 05.04.12.

02.04.2012р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні 05.04.12 представник позивача заявив про збільшення розміру позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9 889,42грн., з яких 7 622,17 грн. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 1 903,45 грн. - пені, 383,80 грн. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 609,50 грн. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, в яких підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача частково визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, а також 3% річних та інфляційних збитків. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

В судовому засіданні 05.04.12 оголошено перерву на 23.04.12.

23.04.12 у судове засідання з'явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе продовжити слухання справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи судом 23.04.12 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством «Київгаз»та Відокремленим підрозділом «Спеціалізоване управління механізації і автотранспорту»Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»був укладений Договір на технічне обслуговування об'єктів газопостачання №Т-236/12-39-04 від 31.12.2009р.

В матеріалах справи міститься Статут Публічного акціонерного товариства «Київгаз», затверджений позачерговими загальними зборами акціонерів (протокол від 17.12.2010р.) з якого вбачається, що Відкрите акціонерне товариство «Київгаз» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Київгаз». А відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», затвердженого загальними зборами акціонерів (протокол від 14.03.2012р.), Відкрите акціонерне товариство «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт».

Відповідно до п. 1.3 Положення про Відокремлений підрозділ Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»«Спеціалізоване управління механізації і автотранспорту», затвердженого Наказом Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»№31-08/11 від 31.08.11 (далі - Положення) відокремлений підрозділ не має статусу юридичної особи.

Відповідно до п. 1.6 Положення, відокремлений підрозділ від імені Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», має право вчиняти правочин та інші юридичні дії за погодженням з Публічним акціонерним товариством «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт», набувати майнових та немайнових прав та обов'язків, відкривати поточні рахунки в банківських установах, мати окремий баланс, обліковувати на окремому балансі відокремлене майно та вести самостійно розрахунки.

Згідно з п. 1.7 Положення, відокремлений підрозділ несе повну і необмежену відповідальність за зобов'язаннями Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт». Публічне акціонерне товариство «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»несе повну і необмежену відповідальність за зобов'язаннями Відокремленого підрозділу.

Відповідно до умов Договору №Т-236/12-39-04 від 31.12.09 позивач прийняв на себе зобов'язання виконати роботи, передбачені п. 1.2 Договору, а відповідач зобов'язався своєчасно внести передоплату за послуги в розмірі 100% вартості робіт, визначених в п. 2.1, п. 3.1 Договору (п. 1.2, 3.1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору №Т-236/12-39-04 від 31.12.09 договірна вартість послуг по річному обслуговуванню об'єктів газопостачання складає суму 14 696,30 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору Замовних перераховує Підряднику в термін з 01.01.10 по 30.01.10 передоплату за І півріччя в розмірі 50% вартості робіт та в термін з 01.06.10 по 15.06.10 передоплату за ІІ півріччя в розмірі 50% вартості робіт визначених в п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору по закінченні кварталу Підрядник передає замовнику Акти виконаних робіт. Протягом 5-ти днів з дня отримання Актів Замовник розглядає та підписує їх.

На виконання умов Договору №Т-236/12-39-04 від 31.12.09 позивач виконав роботи, що підтверджується Актом приймання-здачі виконаних робіт №236/12-39-04 від 01.04.10 на суму 524,87 грн., Актом приймання-здачі виконаних робіт від 22.03.10 на суму 6 298,42 грн., Актом приймання-здачі виконаних робіт №236/12-39-04 від 14.12.10 на суму 7 873,01 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками без зауважень та приймається судом, як належні докази виконання позивачем договірних зобов'язань.

Таким чином, Відповідачем були виконані роботи на загальну суму 14 696,30 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору № Т-236/12-39-04 від 31.12.09 вартість робіт на суму 7 873,01 грн. Відповідач зобов'язаний був оплатити в термін з 01.06.2010р. по 15.06.2010р. Проте, Відповідач не оплатив вищевказані роботи в терміни, передбачені п.3.1 Договору, що свідчить про порушення строків оплати робіт.

14.11.2011р. Позивач звернувся до Відповідача з претензією №2892/09-2, в якій вимагав повного проведення розрахунків та оплати наданих робіт. Однак, сума заборгованості не була сплачена відповідачем.

Згідно із ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підряднику обумовлену ціну після здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з п. 3.1 Договору в термін з 01.06.10 по 15.06.10 Відповідач вносить передоплату в розмірі 50% від вартості робі.

Судом встановлено, що в термін з 01.06.10 по 15.06.10 передоплати у розмірі 7 348,15 грн. внесено не було.

Згідно ст. 173 ГК України, якщо один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення.

Враховуючи наявність вини з боку відповідача, вимоги позивача про нарахування інфляційних витрат та 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, однак суд вважає за необхідне перевірити наведений позивачем розрахунок з огляду на наступне.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами за період з 01.01.10 по 20.03.12, Позивачем виконані роботи за Договором № Т-236/12-39-04 від 31.12.09 на загальну суму 14 696,30 грн., проте оплата надійшла на суму 7 817,22 грн.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем на дату розгляду справи складає 6 879,08 грн.

Акт звірки взаєморозрахунків підписаний сторонами та скріплений печатками сторін, у зв'язку з чим, приймається судом як належний доказ існування заборгованості за Договором № Т-236/12-39-04 від 31.12.09 у сумі 6879,08 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору Замовник перераховує Підряднику в термін з 01.01.10 по 30.01.10 передоплату за І півріччя в розмірі 50% від вартості робіт та в термін з 01.06.10 по 15.06.10 передоплату за ІІ півріччя в розмірі 50% вартості робіт визначених в п.2.1 Договору.

Таким чином, 15.06.10 - останній день внесення передоплати за Договором № Т-236/12-39-04 від 31.12.09 за ІІ півріччя, у зв'язку з чим, з 16.06.10 починається перебіг строку для нарахування інфляційних та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Суд перевірив надані Позивачем розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 16.06.10 по 20.03.12 з врахуванням того, що початок перебігу строку для нарахування інфляційних та трьох процентів розпочався 16.06.10.

Так, за перерахунком 3% річних складає:

6 879,08 грн.*3%*644 дня/365днів =364,12 грн.

Рекомендації Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 року щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ передбачають, що сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця -червня. Для визначення індексу за будь-який період щомісячні індекси, які складають відповідний період перемножуються.

Розмір збитків від інфляції становить:

6879,08 грн.(заборгованість)*111,2% (зведений індекс інфляції):100%- 6879,08 грн.=770,46 грн.

Позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог поданій до суду 02.04.12р. просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 383,80 грн. та суму втрат від інфляції у розмірі 743,09 грн.

06.04.12 представником відповідача подано заяву про визнання позову в частині стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних збитків. Відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З огляду на те, що дії відповідача по визнанню позову є формою реалізації його процесуального права встановленого ч.5 ст.78 ГПК України, а також враховуючи те, що такі дії не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу, 3% річних у розмірі 364,12 грн. та інфляційних збитків, у розмірі заявленому позивачем, а саме, у розмірі 743,09 грн.

Щодо стягнення пені у розмірі 1903,45 грн., суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з роз'ясненням Вищого Арбітражного суду від 29.04.1994р. пеня не підлягає стягненню, якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої ст.ст. 1,2 Закону, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

В Договорі № Т-236/12-39-04 не встановлено конкретного розміру відповідальності сторін, а тому суд визнає вимогу позивача в частині стягнення пені не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»(01010, м. Київ, пров. Інженерний, 4-А, ), в особі Відокремленого підрозділу «Спеціалізоване управління механізації і автотранспорту», з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Публічного акціонерного товариства «Київгаз»(01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4Б, ) 6879 (шість тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 08 коп. -основного боргу, 743 (сімсот сорок три) грн. 09 коп. -інфляційного збитку, три проценти річних -364 (триста шістдесят чотири) грн. 12 коп., та 1299 (одну тисячу двісті дев'яносто дев'ять) грн. 77 коп. - судового збору.

3.В іншій частині позову -відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Капцова Т.П.