ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.12 р. Справа № 5006/33/25/2012

Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Сервіс», м.Єнакієве (ідентифікаційний код 32276954)

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, м.Єнакієве (ідентифікаційний код НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості в сумі 7591,72грн., 3% річних у розмірі 85,02грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю №25 від 26.01.2012р.,

від відповідача: ОСОБА_2

Позивач, Комунальне підприємство Єнакіївської міської ради «Сервіс», м.Єнакієве звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, м.Єнакієве про стягнення заборгованості в сумі 7591,72грн., 3% річних у розмірі 85,02грн.

Ухвалою від 08.06.2012р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №5006/33/25/2012, сторони зобовязані надати документи та виконати певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором №38 від 01.07.2011р. в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 7591,72грн. та підстави 3% річних у розмірі 85,02грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору №38 від 01.07.2011р., актів здачі-приймання №690 від 31.08.2011р., №580 від 29.07.2011р., №796 від 30.09.2011р., №1033 від 30.11.2011р., №889 від 14.10.2011р., №1157 від 30.12.2011р., претензії №68/76 від 09.02.2012р., заяви на переказ готівки від 18.11.2011р., акту звіряння взаємних розрахунків від 01.01.2012р., рахунків №796 від 30.09.2011р., №580 від 29.07.2011р., №690 від 31.08.2011р., №1033 від 30.11.2011р., №889 від 14.10.2011р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 527, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 64 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача виклав та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач 21.06.2012р. надав заяву, за якою суму основного боргу у розмірі 7591,72грн. та 3% річних у розмірі 85,02грн. визнав у повному обсязі. Також надав для долучення до матеріалів справи копії актів здачі-приймання №1157 від 30.12.2011р., №796 від 30.09.2011р., рахунків №1157 від 30.12.2011р., №796 від 30.09.2011р., платіжних доручень №2 від 13.06.2012р., б/н від 05.06.2012р., квитанцій.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Під час судового розгляду справи представника позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представника позивача та відповідача, суд встановив:

01.07.2011р. між Комунальним підприємством Єнакіївської міської ради «Сервіс» (виконавець) та ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 (замовник) укладено договір №38 (далі Договір), за умовами якого виконавець надає полігон для розміщення твердих побутових відходів, які вивозяться власним автотранспортом замовника (п.1.1. Договору).

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано а ні змін, ні доповнень щодо виконання умов договору.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами погоджено вартість послуг та порядок їх оплати за договором.

Строк дії договору з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. (п.5.1. Договору).

За п.2.1. Договору замовник зобовязується розміщати ТБВ в суворо зазначеному місці на полігоні звалища, згідно придбаних талонів, дійсних на строк дії договору.

У відповідності до п.2.2. Договору обсяг ТБВ, що розміщуються, складає в квартал 507,0куб.м.

За п.3.1. Договору розрахунок за надані послуги здійснюється щомісячно згідно виставлених рахунків до 10 числа.

Відповідно до п.3.2. Договору договірний тариф на розміщення 1 куб.м. ТБО, що вивозиться власним автотранспортом замовника, згідно затвердженої калькуляції складає 7,98грн. (ПДВ 1,33грн.).

Так, сторонами складені акти здачі-приймання №580 від 29.07.2011р., №690 від 31.08.2011р., №796 від 30.09.2011р., №889 від 14.10.2011р., №1033 від 30.11.2011р., №1157 від 30.12.2011р. на загальну суму 8091,72грн.

Відповідач в судовому засіданні усно підтвердив факт надання йому позивачем відповідних рахунків на оплату.

Так, відповідачем відповідно до квитанції №172 від 18.11.2011р. сплачено 500,00грн.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, у встановлений термін повна оплата відповідачем наданих послуг здійснена не була, внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість за актом №580 від 29.07.2011р. з 10.07.2011р., за актом №690 від 31.08.2011р. з 10.08.2011р., за актом №796 від 30.09.2011р. з 10.09.2011р., за актом №889 від 14.10.2011р. з 10.10.2011р., за актом №1033 від 30.11.2011р. з 10.11.2011р., №1157 від 30.12.2011р. з 10.12.2011р. на загальну суму 7591,72грн.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підпадає під регулювання статей 901-907 Цивільного кодексу України

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем суду не представлено.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія акту звіряння взаємних розрахунків, який підписаний з обох сторін та підписи скріплені відбитками печаток підприємств, за яким за відповідачем за Договором нараховується заборгованість у розмірі 7591,72грн.

Також, відповідачем надано заяву, за якою останній визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних інтересів інших осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 7591,72грн. є обґрунтованими, доведеними належним чином, та є такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 85,02грн.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, господарський суд дійшов висновку, що визначена позивачем нарахувань за період з 10.07.2011р. по 01.05.2012р. у розмірі 85,02грн. не суперечить приписам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 85,02грн. підлягають задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення №610 від 15.05.2012р. за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1641,00грн., тоді як до сплати за вказаним позовом належить сума у розмірі 1609,50грн.

Таким чином, сума переплаченого позивачем судового збору складає 31,50грн.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За приписами ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

За таких обставин, на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» господарський суд Донецької області повертає Комунальному підприємству Єнакіївської міської ради «Сервіс» судовий збір в сумі 31 (тридцять одна)грн.50коп., перерахований платіжним дорученням № 610 від 15.05.2012р. на суму 1641,00грн.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, 610, 612, ст.ст. 901, 903 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 78, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Сервіс», м.Єнакієве до відповідача, ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, м.Єнакієве про стягнення заборгованості в сумі 7591,72грн., 3% річних у розмірі 85,02грн.. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (86427, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Сервіс» (86402, Донецька область, м.Єнакієве, вул.Волзька, буд.56, корпус А/1, ідентифікаційний код 32276954) заборгованість у розмірі 7591,72грн., 3% річних у розмірі 85,02грн., судовий збір у розмірі 1609,50грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Комунальному підприємству Єнакіївської міської ради «Сервіс» (86402, Донецька область, м.Єнакієве, вул.Волзька, буд.56, корпус А/1, ідентифікаційний код 32276954) судовий збір в сумі 31,50грн., перерахований платіжним дорученням № 610 від 15.05.2012р. на суму 1641,00грн.

У судовому засіданні 21.06.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2012р.

Суддя Сич Ю.В.