ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.12 р. Справа № 5006/36/48а/2012

Господарський суд Донецької області у складі судді Гриник М.М.

при секретарі судового засідання Захаровій В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом прокурора м. Дзержинська в інтересах держави в особі Кіровської селищної ради, м. Дзержинськ, Головного Управління Держкомзему у Донецькій області, м. Донецьк

до відповідача-1 Дзержинської міської ради, м. Дзержинськ

до відповідача-2 спільного Українсько російського підприємства закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада», м. Донецьк

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління Держкомзему у місті Дзержинськ, м. Дзержинськ

про скасування рішення ради та визнання недійсним попереднього договору оренди земельної ділянки

Представники сторін:

Прокурор: Шаталова О.О.

від позивача: ОСОБА_1 за довір. б/н від 02.04.2012р.; ОСОБА_2 за довір. №01-60-076-07 від 05.01.2012р.

від відповідача1: ОСОБА_3Г, за довір. б/н від 03.04.2012р.; ОСОБА_4 за довір. б/н від 03.04.2012р.

від відповідача2: не зявився

віт третьої особи: не зявився

Прокурор м. Дзержинська в інтересах держави в особі Кіровської селищної ради, Дзержинськ, Головного Управління Держкомзему у Донецькій області, м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1 Дзержинської міської ради, м. Дзержинськ, до відповідача-2 спільного Українсько російського підприємства закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада», м. Донецьк, про скасування рішення ради та визнання недійсним попереднього договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що п.1.1 рішення Дзержинської міської ради від 20.06.2011р. №6/7-20 „Про передачу в оренду земельних ділянок за попереднім договором порушує вимоги чинного законодавства, оскільки, на думку прокурора, прийнято з перевищенням Дзержинською міською радою повноважень, тому як право розпорядження вказаною земельною ділянкою належить до компетенції Кіровської селищної ради, в межах адміністративно-територіального кордону якої вона розташована.

Ухвалою суду від 20.03.2012р. позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №5006/36/48а/2012, сторони зобовязані надати документи та виконати певні дії.

Ухвалою від 03.04.2012р. до участі у справі суд залучив третю особу без самостійних вимог на предмет спору Управління Держкомзему у місті Дзержинськ, м. Дзержинськ.

Головне управління Держкомзему у Донецької області надало до суду письмові пояснення стосовно питання розташування спірної земельної ділянки у межах міста Дзержинська або за його межами. Крім того, позивач надав до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу без участі свого представника з урахуванням наданих письмових пояснень. Клопотання судом розглянуто та задоволено, оскільки неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню спору між сторонами.

Ухвалою від 17.05.2012р. за клопотанням прокурора строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

Відповідачі відзиви на позовну заяву не надали. Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні, яке відбулось 05.06.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, господарський суд Донецької області , -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратурою м. Дзержинська проведено перевірку додержання вимог законодавства на території м. Дзержинська. Під час проведення перевірки встановлено, що 20.06.2011р. Дзержинською міською радою прийнято рішення №6/7-20 „Про передачу в оренду земельних ділянок за попереднім договором, пунктом 1.1 якого передбачена передача спільному Українсько російському підприємству закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада» в оренду земельної ділянки за попереднім договором площею 1,0360 га для розміщення Дзержинської станції технічного обслуговування, розміщеної за адресою: м. Дзержинськ, вул. Дзержинського, 65а, за рахунок земель транспорту м. Дзержинська.

На підставі п.1.1 вказаного рішення 01.07.2011р. Дзержинською міською радою укладено зі спільним Українсько російським підприємством закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада» попередній договір оренди земельної ділянки строком на 1 рік. Даний договір зареєстровано у виконавчому органі Дзержинської міської ради від 01.07.2011р. за №98.

Згідно п.1 спірного договору орендодавець (відповідач-1) надав, а орендар (відповідач-2) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку на період до підписання договору оренди та його державної реєстрації для розміщення СТО, яка знаходиться за адресою: 85200, м. Дзержинськ, Донецька область, вул. Дзержинського, 65а, загальною площею 1,0360 га.

Пунктом 3 договору передбачено, що на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна, що належать орендарю на праві приватної власності (комплекс станції по технічному обслуговуванню автомобілів). Згідно п. 8 договору оренди він укладений на період оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та її державної реєстрації строком на 1 рік.

Пунктом 15 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення СТО. Відповідно до п. 16 договору цільове призначення земельної ділянки згідно УКЦВЗ-1.11 землі комерційного використання.

Спірний попередній договір оренди підписаний представниками обох сторін, скріплений відбитками печаток, зареєстрований у виконавчому органі Дзержинської міської ради від 01.07.2011р. за №98, завірена копія додана до позову.

Попередній договір оренди земельної ділянки від 01.07.2011р. прокурор вважає недійсним на підставі наступного: укладення попередніх договорів оренди земельної ділянки чинним законодавством не передбачено та суперечить вимогам діючого земельного законодавства; сторонами договору не додержано вимог стосовно обовязкової державної реєстрації договору оренди; відсутні невідємні частини договору, передбачені ч.4 ст.15 Закону України «Про оренду землі»; невизначеність цільового призначення земельної ділянки.

Господарський суд не погоджується з таким висновком прокурора на підставі наступного:

Статтею 122 Земельного кодексу України, пунктом 12 Розділу Х „Перехідні положення Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих в приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

На теперішній час розмежування земель державної та комунальної власності у місті Дзержинську не проведено. Процедуру розмежування у районах і містах Донецької області та в цілому по Україні вже розпочато, але виникнення права комунальної власності на даний час неможливо через відсутність встановлення Кабінетом Міністрів України форми державного акта на право комунальної власності, як передбачено ст. 14 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності».

Таким чином, до розмежування земель державної та комунальної власності усі землі, окрім переданих до приватної власності, перебувають у державній власності. Пункт 12 Розділу Х „Перехідні положення Земельного кодексу України наділив повноваженнями щодо розпорядження цими землями в межах населених пунктів відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Дзержинська міська рада, приймаючи рішення від 20.06.2011р. №6/7-20, керувалася Конституцією України, Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні, Земельним кодексом України і діяла в межах наданих їй повноважень.

Згідно ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_5 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Тобто, територія міста та межа міської ради є відповідною територією та межею міста обласного значення як адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до ст. 173 Земельного кодексу України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Для визначення приналежності будь-якої земельної ділянки до території певної адміністративно-територіальної одиниці в Україні використовуються облікові дані державного земельного кадастру.

Згідно положень Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2010р. №749 „Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці кадастрове зонування як складова частина державного земельного кадастру передбачає встановлення кадастрових номерів. Згідно вказаного Порядку кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки. Порядком встановлено, що перші десять цифр кадастрового номеру земельної ділянки є кодом згідно з Класифікатором обєктів адміністративно-територіального устрою України, затвердженим наказом Держкомстату України від 31.10.1997р. №659.

Згідно з індексною кадастровою картою Донецької області земельним ділянкам, розташованим в межах міста Дзержинська, присвоюється код НОМЕР_1, а земельним ділянкам, розташованим в межах смт. Кірове, присвоюється код НОМЕР_2. Кадастровий номер спірної земельної ділянки складає :00:03:049. При цьому перший рівень класифікації, який складається з двозначного числа, визначає область. В даному випадку це число 14 Донецька область. Другий рівень класифікації, який складається з тризначного числа, визначає місто обласного підпорядкування. В даному випадку число 112 означає місто Дзержинськ.

З матеріалів справи вбачається, що винесенню Дзержинською міською радою оспорюваного рішення та укладенню попереднього договору оренди земельної ділянки передувала наявність рішення Дзержинської міської ради від 15.11.2000р. №390 «Про надання земельної ділянки спільному Українсько російському підприємству закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада», згідно якого відповідачу-2 надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 1,0360 га (кадастровий номер :00:03:049), розташовану в м. Дзержинськ, вул. Дзержинського, 65а, для розміщення Дзержинської станції технічного обслуговування. На підставі вказаного рішення Дзержинською міською радою укладено зі спільним Українсько російським підприємством закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада» договір оренди земельної ділянки від 20.04.2001р. строком на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Дзержинським міським відділом земельних ресурсів надано висновок №115 від 16.05.2001р. про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, згідно якого договір оренди земельної ділянки для розміщення Дзержинської станції технічного обслуговування СП Українсько російського підприємства «Донецьк Лада» у формі закритого акціонерного товариства відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає державній реєстрації за місцем розташування в Дзержинській міській раді. Так, договір оренди земельної ділянки від 20.04.2001р. зареєстровано у Дзержинській міській раді, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 16.05.2001р. за №13. До вказаного договору сторонами складено план (схему) земельної ділянки та акт обстеження меж земельної ділянки.

20.06.2011р. Дзержинською міською радою винесено рішення №6/7-22 «Про видачу дозволів на складання проектів землеустрою по відведенню земельних ділянок та технічних документацій по засвідченню права на земельні ділянки», яким дозволено спільному Українсько російському підприємству закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада» складання технічної документації по землеустрою для складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку площею 1,0360 га, розташовану в м. Дзержинськ, вул. Дзержинського, 65а, для розміщення Дзержинської станції технічного обслуговування. Разом з цим, Дзержинською міською радою винесено рішення №6/7-20, яким спірна земельна ділянка передана у платне строкове користування відповідачу-2 на період до підписання договору оренди та його державної реєстрації для розміщення СТО. При цьому, на земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомості, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, реєстраційним посвідченням №57 від 29.03.2000р. Крім того, в матеріалах справи є витяг №5/104 від 24.01.2011р. з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :00:03:049.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає порушення вільного волевиявлення та не відповідність його внутрішній волі учасника правочину, не спрямованість сторони на реальне настання правових наслідків правочину та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 34 Закону України "Про прокуратуру" визначає завдання прокурора в судовому процесі: прокурор, який бере участь в розгляді справ у судах, додержуючи принципу незалежності суддів і підкорення їх тільки закону, сприяє виконанню вимог закону про всебічний, повний і об'єктивний розгляд справ та постановленню судових рішень, що ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Питанню участі прокурора у господарському судочинстві присвячено Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 8 квітня 1999 р. N 3-рп/99. У рішенні зазначається, що для вирішення справи суттєвим вбачається з'ясування поняття "інтереси держави". У процесі дослідження встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор повинен довести факт порушення інтересів держави та факт спричинення збитків органам місцевого самоврядування.

Матеріали справи свідчать про те, що плата за користування земельною ділянкою підлягала сплаті відповідачем-2 до бюджету як в період дії договору оренди земельної ділянки від 20.04.2001р., так і після закінчення його дії, на підставі укладеного попереднього договору оренди від 01.07.2011р. При цьому земельна ділянка використана за цільовим призначенням для розміщення Дзержинської станції технічного обслуговування, на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна, що належать орендарю на праві приватної власності (комплекс станції по технічному обслуговуванню автомобілів).

Як слідує з матеріалів справи та пояснень представників сторін в судовому засіданні, на спірній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомості, який зареєстровано за адресою саме в м. Дзержинську. Право власності на вказаний обєкт захищено Конституцією України. Статтею ст.. 377 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна на земельну ділянку. До укладення оспорюваного договору між відповідачами існували договірні орендні відносини. Термін дії договору оренди земельної ділянки сплинув 01.07.2011р. Продовження терміну дії договору чи укладення нового договору між сторонами потребує певного періоду часу для оформлення проектної документації. Таким чином, укладення попереднього договору оренди землі від 01.07.2011р. під обєктом нерухомості між сторонами в період після закінчення дії договору оренди та майбутнім договором оренди, згода на розроблення проектної документації якого надана власником земельної ділянки (20.06.2011р. Дзержинською міською радою винесено рішення №6/7-22 «Про видачу дозволів на складання проектів землеустрою по відведенню земельних ділянок та технічних документацій по засвідченню права на земельні ділянки», яким дозволено спільному Українсько російському підприємству закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада»), є фактично дією, спрямованою сторонами на недопущення недоотримання бюджетом грошових коштів за використання земельної ділянки під обєктом нерухомості та не порушує інтереси держави.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що Дзержинська міська рада при прийнятті рішення від 20.06.2011р. №6/7-20 „Про передачу в оренду земельних ділянок за попереднім договором та укладенні попереднього договору оренди землі від 01.07.2011р., зареєстрованого у виконавчому органі Дзержинської міської ради від 01.07.2011р. за №98, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не довів належним чином наявність обставин, що призвели до порушення його прав; позбавлення позивача або неотримання позивачем того, на що він розраховував при укладанні договору та інше. Підстави для визнання правочину недійсним, встановлені нормою ст. 215 ЦК України та конкретно визначені ст. 203 ЦК України, відсутні. За сукупністю вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог прокурора м. Дзержинська в інтересах держави в особі Кіровської селищної ради, м. Дзержинськ, Головного Управління Держкомзему у Донецькій області, м. Донецьк, до відповідача-1 Дзержинської міської ради, м. Дзержинськ, до відповідача-2 спільного Українсько російського підприємства закритого акціонерного товариства «Донецьк Лада», м. Донецьк, про скасування рішення ради та визнання недійсним попереднього договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Гриник М.М.

Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2012р.