ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2012 р. Справа № 5015/9/12

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІФ»

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія

про визнання права на безоплатне використання (право попереднього користування) промислового зразка Ізоляційна деталь для лінійних підвісок скляних ізоляторів типу ПС70Е, на який за товариством з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки зареєстровано патент №21635 від 25.03.2011р.

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Полюхович Х.М.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність в матеріалах справи;

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗІФ» звернулось до господарського суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія про визнання права на безоплатне використання (право попереднього користування) промислового зразка Ізоляційна деталь для лінійних підвісок скляних ізоляторів типу ПС70Е, на який за товариством з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки зареєстровано патент №21635 від 25.03.2011р.

Ухвалою господарського суду Львівської області по даній справі від 05.01.2012р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначено в судовому засіданні на 11год. 45хв. 23.01.2012р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 01.03.2012р. В судових засіданнях 23.01.2012р., 06.02.2012р., 20.02.2012р., 19.03.2012р. оголошувались перерви. Строк розгляду спору продовжено на 15 днів з причин та підстав, зазначених в ухвалі господарського суду Львівської області по даній справі від 01.03.2012р.

Представникам Сторін оголошено права і обовязки, визначені ст.ст.20,22,28,38 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, в ухвалах господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень, та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20,22,28,38 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Ухвалою господарського суду Львівської області по даній справі від 19.03.2012р. провадження у справі зупинено у звязку з призначенням судової експертизи. Експерту поставлено наступні питання:

1 Якими є суттєві (істотні) ознаки промислового зразка за патентом України №21635 Ізоляційна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е(власник ТзОВ ЛІК) та ізоляційної деталі для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е, що ввозились ТзОВ ЗІФз Російської Федерації до 28.12.2010р.?;

2 Чи відповідає ізоляційна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е виробництва 2010 року ЗАТ Ю.М.Э.К.опису промислового зразка з матеріалів заявки №201001658 від 28.12.2010 року?;

3 Чи використані в ізоляційній деталі для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е виробництва 2010 року ЗАТ Ю.М.Э.К.всі суттєві ознаки промислового зразка за патентом України №21635 від 25.03.2011 року (з матеріалів заявки №201001658 від 28.12.2010 року)?;

4 Чи містить ізоляційна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е виробництва 2010 року ЗАТ Ю.М.Э.К.сукупність суттєвих (істотних) ознак промислового зразка за патентом України №21635 від 25.03.2011 року (з матеріалів заявки №201001658 від 28.12.2010 року)?;

5 Чи можна визнати ізоляційну деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е, що ввозилась ТзОВ ЗІФз Російської Федерації до 28.12.2010р. такою, що вигтовлена із застосуванням всіх суттєвих ознак промислвого зразка за патентом України 21635 Ізоляціна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е?;

6 Чи відповідає ізоляційна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е, що ввозилась ТзОВ ЗІФз Російської Федерації до 28.12.2010р., ДСТУ 3407-96 (ГОСТ 18328)?

Відповідно до висновку №1777 експертизи обєктів інтелектуальної власності від 20.11.2012р. (далі Висновок), надано наступні висновки:

По питаннях (2-4).

У досліджуваному зразку ізоляційної деталі із скла для лінійних підвісних ізоляторів типу ПС 70Е, яка ввезена згідно ВМД №204030000/2010/00513 від 03.03.2010р., використана вся сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635.

По питаннях (1,5,6).

Питання 1, 5, 6 ухвали не вирішувались по причинах, вказаних у вступній частині висновку (нездійснення оплати).

Ухвалою господарського суду Львівської області по даній справі від 23.11.2012р. поновлено провадження у справі. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі господарського суду Львівської області по даній справі від 10.12.2012р. В судовому засіданні 20.12.2012р. оголошено перерву.

Представник Позивача в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань.

Протягом розгляду справи Позивач позовні вимоги підтримав повністю з причин та підстав, зазначених у позовній заяві, додаткових нормативних обґрунтуваннях позовних вимог.

Представник Відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив повністю з причин та підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, двох додаткових поясненнях.

Клопотання Позивача про ознайомлення з матеріалами справи від 15.02.2012р. та від 27.02.2012р. судом задоволені; представник Позивача з матеріалами справи ознайомився, підтвердженням чого є записи представника на третій сторінці обкладинки справи (том I).

В клопотанні Відповідача від 22.06.2012р. про призначення судової експертизи відмовлено у звязку з тим, що: питання, запропоновані Відповідачем, у викаденій ним редакції не входять до компетенції експертів, а підлягають дослідженню судом як оцінка правових фактів; в судовому засіданні представник Відповідача пояснив, що Попередня оплата вартості експертизи Відповідачем здійснена не буде; представник Відповідача заявив про відсутність необхідності розгляду клопотання.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст. 4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, враховуючи вимоги ч.ч.1, 3 ст.69 ГПК України, в суда відсутня правова підстава для подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Сторін, суд встановив наступне:

Відповідачем подано до Державного департаменту інтелектуальної власності 28.12.2010р. заявку на реєстрацію промислового зразка «Ізоляційна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е». 25.03.2011р. в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки зареєстровано патент №21635 на промисловий зразок «Ізоляційна деталь для лінійних підвісних скляних ізоляторів типу ПС70Е», власником якого є Відповідач.

Позивачем подано до господарського суду Львівської області позовну заяву з вимогою про визнання права на безоплатне використання (право попереднього користування) промислового зразка Ізоляційна деталь для лінійних підвісок скляних ізоляторів типу ПС70Е, на який за товариством з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки зареєстровано патент №21635 від 25.03.2011р.

Позовні вимоги Позивач доводить тим, що ним, до дати подання до Установи заявки, здійснено значну і серйозну підготовку до добросовісного використання в Україні заявленого промислового зразка, а відтак, Позивач зберігає право на безоплатне продовження цього використання або використання промислового зразка в силу вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки».

В якості обґрунтувань здійснення значної і серйозної підготовки Позивачем зазначено, що 14.01.2010р. ним укладено із ЗАТ «Ю.М.Е.К.» ліцензійну угоду на постачання та виробництво лінійних підвісних скляних ізоляторів та виготовив технічні умови, які набрали чинності 25.08.2010р. та відображення використання в бухгалтерських документах. Крім того, Позивачем заявлено доводи щодо здійснення підготовки шляхом укладення договору оренди приміщень для організації промислового виробництва, підписання актів прийому-передачі підрядних робіт по реконструкції та ремонту виробничого приміщення, замовлення експертизи робочого проекту реконструкції підсобного приміщення під цех по складанюю ізоляторів, виготовлення містобудівного обгрунтування з реконструкції підсобного приміщення, проекту проведення його експертизи, придбання Позивачем обладнання для зборки і випробувань ізоляторів, погодженням та розробкою технічних умов.

Суд зазначає, що відповідно до Висновку експертизи, у досліджуваному зразку ізоляційної деталі із скла для лінійних підвісних ізоляторів типу ПС 70Е, яка ввезена згідно ВМД №204030000/2010/00513 від 03.03.2010р., використана вся сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635.

Щодо наведення у Висновку експертизи про те, що ізоляційна деталь із скла для лінійних підвісних ізоляторів типу ПС70Е ввезена згідно ВМД №204030000/2010/00513 від 03.03.2010р. (а.а.висновку 2, 16) суд зазначає, що ввезення в Україну згідно ВМД №204030000/2010/00513 від 03.03.2010р. саме цієї ізоляційної деталі, яка була надана Позивачем безпосередньо експерту, не підтверджується матеріалами справи та не доведено у спосіб, встановлений ст.ст.32-34 ГПК України.

Поряд з цим судом встановлено, що дійсно 14.01.2010р. між Позивачем (Ліцензіатом) та ЗАТ «Ю.М.Е.К.» Ліцензіар) укладено ліцензійну угоду на виробництво підвісних тарілчаних скляних ізоляторів, відповідно до п.1.1 якої, предметом угоди є постановка на виробництво ТзОВ «ЗІФ» лінійних підвісних тарілчастих скляних ізоляторів по ДСТУ 2203-93 (ГОСТ 6490-93) у відповідності з п.1.2 ГОСТ 15.331-90 «Постановка на производство продукции по документации иностаррных фирм».

Проте, ДСТУ 2203-93 (ГОСТ 6490-93) може передбачати і інші, окрім типу ПС70Е, типи ізоляторів, в тому числі ПС40, ПС120Б, ПС160Д тощо. З врахуванням вищенаведеного суд зазначає, що укладена між Позивачем та ЗАТ «Ю.М.Е.К.» ліцензійна угода від 14.01.2010р. не є доказом здійснення підготовки щодо використання саме ізоляторів типу ПС70Е.

Крім того, акт приймання-передачі по ліцензійній угоді від 14.01.2010р., хоча і містить посилання на передачу комплекту креслень, в тому числі на ізолятор типу ПС70Е, та акту приймання ізоляторів типу ПС70Е, проте не містить в собі дати складання такого акту, а відтак, не є доказом передання вказаних документів Позивачу в строк до 28.12.2010р. (до моменту подання заявки Позивачем, - встановлення правової охорони, пріоритету).

Крім того суд зазначає, що отримання креслень та продукції не є значною підготовкою. Оскільки, під здійсненням значної та серйозної підготовки слід розуміти таку підготовку, яка потребувала певних інтелектуальних, організаційних, промислових, фінансових та трудових зусиль і затрат, зокрема, комплекс заходів, що забезпечують готовність до виробництва та реалізації товару, тобто наявність повних комплектів конструкторської та технологічної документації, засобів технологічного оснащення, необхідних для виготовлення товару. Відповідно до технічної документації, процес виробництва ізоляторів типу ПС70Е передбачає підготовку шихти і варку скломаси, пресування скло деталей, зборку ізоляторів, підготовку компенсуючи промазки і прокладок, підготовку шапки та стержня, підготовку ізоляційних деталей, підготовку цементно-піщаної звязки тощо, та для виробництва таких деталей необхідно обладнання для приготування шихти, скловарну піч, прес для виготовлення склодеталів, технологічну лінію тощо, доказів чого, в тому числі вчинення дій, передбачених п.1.5, 3.3-3.6, 4.1, 5.3, 5.5 ГОСТу 15.001-88, суду не представлено. Суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні, Позивачем не наведені доводи та не подані докази Позивачем не використовувся на території України промисловий зразок за патентом №21635 та не виготовлявся виріб з усіма ознаками за цим патентом.

Також, в підтвердження обгрунтування здійснення значної і серйозної підготовки деталі, що містить перелік всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635 Позивач зазначає, що таке використання передбачено Статутом товариства Позивача ще з 2009р. З даного приводу суд зазначає, що відповідно до статуту ТзОВ «ЗІФ», зареєстрованого 19.06.2009р., серед предметів діяльності Позивача зазначено і виробництво та оброблення інших скляних виробів, виробництво керамічних ізоляторів та ізоляційної арматури, виробництво іншого електричного устаткування тощо. Проте, дані види діяльності зазначені з поміж 47 видів діяльності Товариства Позивача. Крім того, як зазначалось вище та підтверджується, зокрема, ДСТУ 2203-93 (ГОСТ 6490-93), листом Державної митної служби України від 31.07.2012р. «Про прелік об'єктів права інтелектуальної власності, включених до митного реєстру, станом на 31.07.2012», окрім ізоляторів типу ПС70Е існує також безліч ізоляторів інших типів. Відтак, зазначення у Статуті наведених вище видів діяльності не є доказом того, що Позивач здійснив підготовку саме до виробництва чи використання деталі, що містить перелік всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635. Аналогічними доводами спростовуються і твердження Позивача щодо здійснення підготовки шляхом укладення договору оренди приміщень для організації промислового виробництва, підписання актів прийому-передачі підрядних робіт по реконструкції та ремонту виробничого приміщення, замовлення експертизи робочого проекту реконструкції підсобного приміщення під цех по складанюю ізоляторів, виготовлення містобудівного обгрунтування з реконструкції підсобного приміщення, проекту проведення його експертизи, придбання Позивачем обладнання для зборки і випробувань ізоляторів, погодженням та розробкою технічних умов, оскільки такі не вказують на здійсненням Позивачем підготовки виробництва чи використання деталі, що містить перелік всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635.

При цьому суд зазначає, що відповідно до технічних умов та листа Департаменту з питань електроенергетики Міністерства палива та енергетики України від 08.07.2010р. №32-02/6-2527, погоджені технічні умови стосувались ізоляторів лінійних підвісних тарілчастих скляних класу (40-210) кН, а не безпосередньо виробництва чи використання деталі, що містить перелік всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635.

В обгрунтування наведеного суд також зазначає, що у технологічному процесі зборочного виробництва ізоляторів лінійних підвісних тарілчастих, затверджених директором Товариства Позивача 10.06.2010р. (а.с.121), у розділі «підготовка прокладок» (п.4.1.4 технологічного процесу) відсутні відомості про підготовку прокладок для ізоляторів типу ПС70Е, при зазначенні про підготовку прокладок для інших типів ізоляторів; при чому, яз вбачається з представленого технологічного процесу, підготовка прокладок є невідємною частиною виробництва ізоляторів лінійних підвісних тарілчастих.

Поряд з цим суд також зазначає, що згідно ж представлених Позивачем накладних №12 від 04.10.2010р., №26 від 08.12.2010р., №27 від 08.12.2010р., №28 від 28.12.2010р., №5 від 11.02.2010р., №13 від 21.06.2010р., №11 від 21.06.2010р., Позивачем придбано та відпущено ізолятори типу ПС70Е; проте, наведене не підтверджує та не доводить в розумінні вимог ст.ст.32-34 ГПК України використання, в розумінні ч.3 ст.156 ГК України, саме деталі, що містить перелік всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635; наведене обґрунтовується і тим, що по реалізованих та придбаних ізоляторах за період 2010р. (до дати подання Відповідачем заявки), відсутні будь-які документи на підтвердження відповідності даних ізоляторів ГОСТу 6490-93. Крім цього, відповідно до висновку Центру консультацій у сфері технічного регулювання і стандартизації «КОНСАЛТМАШ» ВНИИНМАШ Федерального агентства з технічного регулювання та метрології (наявне в матеріалах справи), ізолятори, в тому числі типу ПС70Е, що виготовляються ЗАТ «Ю.М.Е.К.» не відповідають вимогам ГОСТу 6490-93. Наведене підтверджує, що ввезені в Україну Позивачем ізолятори типу ПС70Е не відповідали вимогам ГОСТу 6490-93, а відтак, відсутні докази використання, в розумінні ч.3 ст.156 ГК України, Позивачем саме деталі, що містить перелік всіх суттєвих ознак промислового зразка за патентом України №21635.

Також, щодо наведення у Висновку експертизи про те, що ізоляційна деталь із скла для лінійних підвісних ізоляторів типу ПС70Е ввезена згідно ВМД №204030000/2010/00513 від 03.03.2010р. (а.а.висновку 2, 16) суд зазначає, що ввезення в Україну згідно ВМД №204030000/2010/00513 від 03.03.2010р. саме цієї ізоляційної деталі, яка була надана Позивачем безпосередньо експерту, не підтверджується матеріалами справи та не доведено у спосіб, встановлений ст.ст.32-34 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», ч.1 ст.470 ЦК України, будь-яка особа, яка до дати подання до Установи заявки або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету в інтересах своєї діяльності добросовісно використала в Україні заявлений промисловий зразок чи здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, зберігає право на безоплатне продовження цього використання або на використання промислового зразка, як це передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користування).

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає про недоведеність Позивачем здійснення значної і серйозної підготовки до добросовісного використання, використання ізоляторів типу ПС70Е та про недоведеність здійснення підготовки до дати подання до Установи заявки або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету, а відтак, наявність самостійної підстави для відмови у позові.

Також суд зазначає, що відповідно до сертифікату відповідності №РОСС UA.МВ04.Н00379 (термін дії з 24.11.2010р. по 20.12.2012р.), орган сертифікації високовольтної апаратури «АРМСЕРТ» ЗАТ «Электросетьизоляциясервис», Позивачу, як виготовлювачу, видано сертифікат на ізоляторні лінійні підвісні тарілчасті скляні типу ПС70Е.

Проте, з даного приводу суд зазначає, що посилання Позивача на наявний у нього зазначений сертифікат не є підтвердженням сертифікації даної продукції в Україні відповідно до національного законодавства, оскільки відповідно до п.п.3.3, 3.4 ДСТУ 3417-96 «Система сертифікації УкрСЕПРО. Процедура визнання результатів сертифікації продукції, що імпортується.», поцедура визнання результатів сертифікації продукції, що імпортується в Україну, здійснюється на підставі підтвердження відповідності продукції обов'язковим вимогам, вста новленим у законодавчих актах і нормативних документах, міжнародних та національних стандартах інших держав, що діють в Україні, шляхом укладання угод або прийняття рішення про визнання; свідченням визнання закордонних сертифікатів є сертифікат відповідності, виданий у системі УкрСЕПРО, або свідоцтво про його визнання згідно з ДСТУ 3498. Рішення ж про визнання сертифікатів, виданих органами з сертифікації інших країн на продукцію, що імпортується в Україну, приймає орган сертифікації продукції, керуючись ДСТУ 3417.

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні, Сторонами, в тому числі Позивачем, не наведені доводи та не подані докази наявності документів на відповідність ізоляторів ГОСТу 6490-93, то Позивач використовував промисловий зразок за патентом №21635 до дати подання заявки недобросовісно.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», ч.1 ст.470 ЦК України, будь-яка особа, яка до дати подання до Установи заявки або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету в інтересах своєї діяльності добросовісно використала в Україні заявлений промисловий зразок чи здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, зберігає право на безоплатне продовження цього використання або на використання промислового зразка, як це передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користування).

Відтак, значна і серйозна підготовка, про яку зазначає Позивач, повинна була б бути щодо добросовісного використання, що Позивачем не доведено.

Крім цього суд зазначає, що станом на час укладення із ЗАТ «Ю.М.Е.К.» ліцензійної угоди на постачання та виробництво лінійних підвісних скляних ізоляторів та виготовлення технічних умов, які набрали чинності 25.08.2010р., представлений Позивачем сертифікат відповідності №РОСС UA.МВ04.Н00379 (термін дії з 24.11.2010р. по 20.12.2012р.) не був діючим, зважаючи на термін дії останнього.

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає про самостійну підставу для відмови у позові з причин недоведеності здійснення Позивачем значної та серйозної підготовки, а також підготовки до добросовісності використання Позивачем промислового зразка.

Поряд з цим суд зазначає, що, як наведено вище в рішенні, Позивач у позовній заяві ставить вимогу про визнання права на безоплатне використання (право попереднього користування) промислового зразка Ізоляційна деталь для лінійних підвісок скляних ізоляторів типу ПС70Е, на який за товариством з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки зареєстровано патент №21635 від 25.03.2011р., що є предметом позову.

Рішенням господарського суду м.Києва від 10.08.2012р. у справі №5011-12/3503-2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІФ» до Державної служби інтелектуальної власності, Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія», Державної митної служби України про визнання недійсними Патенту України та про зобов'язання вчинити дії вирішено: позовні вимоги задовольнити повністю; визнати повністю недійсним патент України: №21637 від 25.03.2011 на промисловий зразок, зареєстрований з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія». Рішення господарського суду м.Києва від 10.08.2012р. у справі №5011-12/3503-2012 залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2012р. у справі №5011-12/3503-2012.

Відтак, в правовому полі відсутній промисловий зразок Ізоляційна деталь для лінійних підвісок скляних ізоляторів типу ПС70Е, на який за товариством з обмеженою відповідальністю Львівська ізоляторна компанія в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки зареєстровано патент №21635 від 25.03.2011р., визнання права на безоплатне використання (право попереднього користування) якого просить Позивач у позовній заяві.

Суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями станом на час прийняття рішення), що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд зазначає, що незважаючи на визнання недійсним патенту №21635, між Сторонами залишились неврегульовані питання, оскільки визнання недійсним патенту №21635, хоч і встановлює правові наслідки використання промислового зразка, не є вирішенням по суті питання щодо наявності прав, підстав невизнання Відповідачем права Позивача на безоплатне використання (права попереднього використання) промислового зразка з моменту подання Відповідачем заявки (28.12.2010р.) по час набрання судовим рішенням про визнання патенту недійсним законної сили (19.11.2012р.) та наслідків таких дій з боку Відповідача чи інших осіб щодо Позивача.

Крім того, вирішення питання щодо визнання права попереднього користування (безоплатного використання) Позивачем промисловим зразком на який Відповідачу було видано патент №21635, про що просить Позивач у позовній заяві, дає оцінку правовідносинам між Сторонами і до моменту визнання недійсним патенту №21635.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що Позивач наполягає на вирішенню спору по суті, зазначаючи про наявність спору між Сторонами, беручи до уваги встановлене вище в мотивувальній частині рішення суду, суд зазначає про відсутність підстав для припинення провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору та про необхідність вирішення спору по суті. При цьому суд враховує неможливість задоволення позовної вимоги, яка зазначена Відповідачем, за наявності визнаного недійсним патенту №21635; при цьому береться до уваги, що розмір позовних вимог у спорі на час прийняття рішення не змінено.

Відповідно до ч.1 ст.155 ГК України, об'єктами прав інтелектуальної власності у сфері господарювання визнаються промислові зразки.

Згідно ст.154 ГК України, відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються цим Кодексом та іншими законами; до відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», ч.1 ст.470 ЦК України, будь-яка особа, яка до дати подання до Установи заявки або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету в інтересах своєї діяльності добросовісно використала в Україні заявлений промисловий зразок чи здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, зберігає право на безоплатне продовження цього використання або на використання промислового зразка, як це передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користування).

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що Позивачем не доведено здійснення значної і серйозної підготовки до добросовісного використання ізоляторів типу ПС70Е, як і не доведено здійснення підготовки до використання саме промислового зразка за патентом №21635 (виробу з усіма суттєвими ознаками за цим патентом, в тому числі у відповідності до ГОСТу 6490-93); беручи до уваги те, що Позивачем не доведено здійснення підготовки до добросовісного використання промислового зразка (виробу з усіма суттєвими ознаками за цим патентом, в тому числі у відповідності до ГОСТу 6490-93); враховуючи також відсутність правових підстав до припинення провадження у справі та незміну Позивачем позовних вимог на момент вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з причин недоведеності у встановлений законом спосіб позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.4.-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

21.12.2012 року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 27.12.2012р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід залишити за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т.Б.