ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.12 р. Справа № 5006/16/39/2012

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом:Прокурора м. Сніжне в інтересах Міського відділу культури і туризму м.Сніжне Донецької області

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 м.Сніжне Донецької області

про стягнення заборгованості в сумі 12 490грн.80коп.

За участю представників сторін:

від прокуратури: не зявився

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №1030 від 23.04.2012року

СУТЬ СПРАВИ:

10.04.2012року Прокурор м. Сніжне (далі - Прокурор) звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах Міського відділу культури і туризму м.Сніжне Донецької області (далі-Міський відділ) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 м.Сніжне Донецької області (далі ФОП ОСОБА_2А.) про стягнення заборгованості в сумі 12 490грн.80коп., мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем укладено договори №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року про надання послуг, послуги надані та оплачені у повному обсязі, згідно акту КРУ в м.Сніжне №04-27/002 від 31.01.2011року, який складений за наслідками перевірки Міського відділу, встановлено, що позивачем проведено зайві виплати бюджетних коштів внаслідок завищення вартості наданих послуг на суму 12 490грн.80коп., яку слід стягнути з відповідача шляхом повернення коштів або виконання послуг на вказану суму; постановою Донецького окружного адміністративного суду №2а/0570/2996/2011 від 29.06.2011року відмовлено у задоволенні позову про визнання частини вимог КРУ протиправними; 16.08.2011року та 12.09.2011року відповідачу направлялась претензія щодо повернення вказаних грошових коштів, у відповідь на яку відповідач відмовився від повернення грошових коштів, оплату вказаної суми не здійснив, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою господарського суду від 17.04.2012р. за вказаним позовом порушено провадження по справі № 5006/16/39 /2012.

На підтвердження зазначених у позові обставин Прокурор надав суду належним чином засвідчені копії: договорів №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року та додатків до них, постанови Донецького окружного адміністративного суду №2а/0570/2996/2011 від 29.06.2011року, акту КРУ в м.Сніжне №04-27/002 від 31.01.2011року, листа №27-13/182 від 16.02.2011року.

На виконання ухвали суду від 17.04.2012р. Міський відділ надав суду оригінали зазначених вище документів, а також оригінали претензій №313 від 16.08.2011року та №343 від 12.09.2011року; копії довідки з ЄДРПОУ, розпорядження міського голови від 28.03.2001року №18-рх, Положення про Міський відділ.

Нормативно свої вимоги Прокурор обґрунтовує статтями 11, 202, 525, 526, 530, 610,612,692 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статтями 173, 265 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Листом №673053 вих-12 від 25.04.2012року Прокурор надав правове обґрунтування звернення прокуратури з позовом в інтересах Міського відділу культури і туризму м.Сніжне Донецької області.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву від 26.04.2012року ( вх.№ канцелярії суду №06-10/7999 від 26.04.2012року), в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що послуги за договорами надані у повному обсязі, порядок їх виконання змінено, працювали 8 осіб по 60годин, що вбачається з відповідних табелів робочого часу та фактичної калькуляції, ціна часу змінена не була, змінилась кількість годин, протягом яких послуги надавались, у бік збільшення; відповідачем своєчасно сплачені податки з даних сум. Відповідач зазначає, що завищення вартості послуг не відбулось, розрахунок завищення вартості послуг КРУ не надало. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав належним чином засвідчені копії листа №24 від 11.10.2011року, свідоцтва про державну реєстрацію в якості ФОП, актів приймання передачі послуг від 21.08.2009року, від 28.08.2010року, від 29.08.2010року, платіжних доручень №101 від 01.09.2009року, №92 від 31.08.2010року, податкових розрахунків за 3 квартал 2009року, за 3 квартал 2010року, фактичного розрахунку на надання послуг до договору №44/08 від 20.08.2009року, табелю обліку робочого часу, платіжних відомостей №8/1, №8/2, №8/3 за серпень 2009року, розрахункових відомостей №8/1, №8/2, №8/3 за серпень 2009року, фактичного розрахунку на надання послуг до договору №37/08 від 25.08.2010року, табелю обліку робочого часу, платіжних відомостей №8/2, №8/3 за серпень 2010року, розрахункових відомостей №8/2, №8/3 за серпень 2010року.

У заперечення на позовну заяву, які отримані судом за вх.№ канцелярії суду №06-10/9063 від 17.05.2012року, відповідачем надано розгорнутий розрахунок кількості осіб, що надавали послуги, кількості годин послуг, що надавались з урахуванням ціни за годину та загальної вартості послуг.

У судове засідання 17.05.2012року представники прокуратури та позивача не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Листами №01-131 від 24.04.2012року та №01-143 від 08.05.2012року Міський відділ просив суд розглянути справу № 5006/16/39/2012 без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Листом №673055 вих -12 від 25.04.2012року Прокурор просить суд розглянути справу № 5006/16/39/2012 без участі представника прокуратури, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судовому засіданні 17.05.2012року представник відповідача підтримав заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких послалися на факти і обставини, викладені у них.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників прокуратури та позивача, оскільки їх правова позиція висловлена у позовній заяві та наступних письмових поясненнях до неї, які надані на вимогу суду, у матеріалах справи наявні листи, згідно яких вказані особи просять здійснити розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до положень статті 811 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представника відповідача, який зявився у судове засідання, дослідивши представлені сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

Відповідно до ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Формами представництва відповідно до Закону України "Про прокуратуру" є, зокрема, звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 8 квітня 1999 р. N 3-рп/99, встановлено, що для вирішення справи суттєвим вбачається з'ясування поняття "інтереси держави", зокрема, інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і є стороною в арбітражному процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції).

У даному випадку згідно письмових пояснень №673053 вих-12 від 25.04.2012року Прокурор надав правове обґрунтування звернення прокуратури з позовом в інтересах Міського відділу культури і туризму м.Сніжне Донецької області, зазначивши, що Міським відділом, який є державною установою та фінансування якого здійснюється за рахунок держави, зайве витрачені бюджетні кошти внаслідок завищення ціни послуг відповідачем, відповідно інтереси держави потребують належного судового захисту.

Міський відділ культури і туризму м.Сніжне Донецької області є структурним підрозділом Сніжнянської міської ради та є юридичною особою, що діє відповідно до Положення про відділ.(арк. справи 86-94).

Внаслідок вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що Прокурор у розумінні ст.29 ГПК України та ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" мав належні правові підстави для звернення до суду з позовом в інтересах Міського відділу культури і туризму м.Сніжне Донецької області.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.(ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

20.08.2009року між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та Міським відділом (Замовник) укладено договір №44/08, згідно з умовами п. 1.1 якого Виконавець надає послуги, що визначені цим договором, а Замовник сплачує послуги у порядку, що визначений договором.(арк. справи 27).

Пунктом 1.2 договору визначено вид послуги, що надаються за договором, а саме: встановлення концертної сцени, концертного світового обладнання, концертного звукового обладнання.

За п. 4.1 договору Виконавець зобовязаний надати всі послуги, що визначені п.1.2 даного договору, у обсягах та в строки, що передбачені даним договором, що кореспондується з обовязком Замовника оплатити Виконавцю послуги, що визначені п.1.2 даного договору, в розмірі та в строк, встановлені договором, прийняти надані послуги та підписати ОСОБА_1 здачі приймання наданих послуг за умови належного виконання таких послуг Виконавцем.

Оплата виконаної Виконавцем послуги, що визначена п.1.2 договору, здійснюється за договірною ціною, що складає 24981,00грн.(п.2.1 договору).

У відповідності з приписами п. 3.1 договору оплата за даним договором здійснюється після підписання сторонами ОСОБА_1 здачі приймання наданих послуг згідно п. 1.2 даного договору.

21.08.2009року між сторонами договору у встановленому договором порядку підписані три акти приймання передачі послуг, згідно яких зафіксовано факт надання послуг за договором на загальну суму 24981,00грн. У даних актах зазначено, що Міський відділ претензій щодо наданих послуг не має, все виконано у відповідності до умов договору, якісно та професійно.(арк. справи 99-101).

Як вбачається з позовної заяви, вказані послуги в сумі 24981,00грн. Міським відділом відповідачу оплачені. Даний факт у судовому засіданні представником відповідача підтверджено.

25.08.2010року між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та Міським відділом (Замовник) укладено договір №37/08, згідно з умовами п. 1.1 якого Виконавець надає послуги, що визначені цим договором, а Замовник сплачує послуги у порядку, що визначений договором.(арк. справи 24).

Пунктом 1.2 договору визначено вид послуги, що надаються за договором, а саме: встановлення концертної сцени, концертного світового обладнання, концертного звукового обладнання.

За п. 4.1 договору Виконавець зобовязаний надати всі послуги, що визначені п.1.2 даного договору, у обсягах та в строки, що передбачені даним договором, що кореспондується з обовязком Замовника оплатити Виконавцю послуги, що визначені п.1.2 даного договору, в розмірі та в строк, встановлені договором, прийняти надані послуги та підписати ОСОБА_1 здачі приймання наданих послуг за умови належного виконання таких послуг Виконавцем.

Оплата виконаної Виконавцем послуги, що визначена п.1.2 договору, здійснюється за договірною ціною, що складає 29988,00грн.(п.2.1 договору).

У відповідності з приписами п. 3.1 договору оплата за даним договором здійснюється після підписання сторонами ОСОБА_1 здачі приймання наданих послуг згідно п. 1.2 даного договору.

28.08.2010року та 29.08.2010року між сторонами договору у встановленому договором порядку підписані три акти приймання передачі послуг, згідно яких зафіксовано факт надання послуг за договором на загальну суму 29988,00грн. У даних актах зазначено, що Міський відділ претензій щодо наданих послуг не має, все виконано у відповідності до умов договору, якісно та професійно.(арк. справи 122-124).

Як вбачається з позовної заяви, вказані послуги в сумі 24981,00грн. Міським відділом відповідачу оплачені. Даний факт у судовому засіданні представником відповідача підтверджено.

Таким чином, суд на підставі вищезазначених доказів робить висновок, що сторонами у справі належним чином виконані свої зобовязання за договорами №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року в частині надання послуг у повному обсязі та оплати вказаних послуг.

За період з 01.12.2008 року по 31.12.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в м.Сніжне (далі КРУ) проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Міського відділу культури і туризму м. Сніжного Донецької області. За результатами ревізії складено акт від 31.01.2011 року №04-27/002.(арк. справи 16-20).

У відповідності з даним актом встановлено, що проведеною зустрічною звіркою з щодо розрахунків з ФОП ОСОБА_2 надання послуг по організації, підготовці та проведенню міських свят, встановлено, що вищевказані послуги здійснюються на підставі укладених договорів та обсяги послуг підтверджується актами виконаних робіт. До звірки не надані первинні облікові документи, що підтверджують вартість наданих послуг. З метою підтвердження достовірності щодо кількості працюючих робітників у серпні 2009 та серпні 2010року ФОП ОСОБА_2 направлено відповідні запити. Згідно відповідей, наданих на запити КРВ у м. Сніжному і співставленням кількості зайнятих працівників, заробітну плату яких включено до калькуляції вартості послуг (установлення концертної сцени, концертного світлового обладнання, концертного звукового обладнання) на підставі договорів від 20.08.2009 року №44/08 і від 25.08.2010 року №37/08 з кількістю працівників залучених ФОП ОСОБА_2 (за даними податкової звітності форми 1ДФ за ІІІ квартал 2009 року і ІІІ кварталу 2010 року) встановлені розбіжності між кількістю залучених осіб ФОП ОСОБА_2 з надання послуг фактично і кількістю, відображені у калькуляціях до вищевказаних договорів.

За висновком КРУ позивачем проведено відповідачу зайві виплати бюджетних коштів внаслідок завищення вартості вищевказаних послуг у серпні 2009 року та серпні 2010 року по КФК 110103 «Філармонії, музичні колективи та інші заклади і заходи» по КЕКВ 1139 «Оплата інших послуг та інші видатки» на загальну суму 12490,80грн.

КРУ винесено вимогу «Щодо усунення окремих видів порушень, які виявлені в ході ревізії» від 16.02.2011 року №27-13/182, відповідно до якої, з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, КРВ вимагає, зокрема, відобразити в обліку дебіторську заборгованість на різницю у вартості виконаних послуг в сумі 12490,80грн. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 зайво виплачені кошти за надані послуги (згідно договорів: від 20.08.2009 року №44/08 та від 25.08.2010 року №37/08) шляхом їх повернення, або виконання послуг в сумі 12490,80грн.(п.4 вимоги, акт справи 21-23).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду №2а/0570/2996/2011 від 29.06.2011року позовні вимоги Сніжнянського міського відділу культури та туризму до Контрольно ревізійного відділу у Донецької області, про визнання вимоги від 16.02.2011року № 2713/182 в частині п. 2, 4, 5, 6 ,7 незаконною задоволені частково, зокрема, у задоволенні вимог щодо визнання незаконним п. 4 вимоги відмовлено.

Претензіями №313 від 16.08.2011року та №343 від 12.09.2011року позивач вимагав повернення грошових коштів у відповідача в сумі 12 490грн.80коп.

Листом №24 від 11.10.2011року, який наданий у відповідь на претензію №313 від 16.08.2011року та який свідчить про факт отримання відповідачем вказаної претензії, відповідач посилаються на той факт, що послуги надані у відповідності з умовами договорами, якісно та у строк, що передбачений договорами, але, посилаючись на вищезазначену постанову суду, яка у відповідності з законом підлягає виконанню, пропонує виконати роботи або надати послуги на вказану суму по проведенню святкових заходів у місті.

Предмет позовних вимог - стягнення на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 612, 692 Цивільного кодексу України з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 12 490грн.80коп., яка виникла внаслідок завищення вартості послуг, що надані відповідачем на підставі договорів №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Прокурора м.Сніжне є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується.

Відповідно до вимог діючого законодавства України акти перевірок, що здійснюються КРУ можуть використовуватися тільки для обґрунтування вимог відповідного контролюючого органу, за умови прийняття за ними рішення про застосування фінансових санкцій.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 35 ГПК України факти, встановлені Постановою Донецького окружного адміністративного суду №2а/0570/2996/2011 від 29.06.2011року, не є преюдиційними.

У даному випадку, Прокурор, звертаючись з позовом про стягнення з відповідача суми 12 490грн.80коп. просить суд стягнути зазначену суму на підставі ст. ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, тощо.

У порядку ст. 22 ГПК України прокурор не звертався до суду з заявам щодо зміни предмету або підстави заявленого позову, не змінював нормативне обґрунтування позовних вимог.

Тобто, Прокурор просить стягнути з відповідача суму грошових зобовязань, які, начебто, невиконані з боку відповідача.

Однак, на відповідача на підставі договорів №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року був покладений обовязок виключно надавати відповідні послуги, відповідач свій обовязок належним чином виконав, що підтверджується відповідними доказами у справі.

Згідно з приписами ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вказаними договорами обовязок сплатити надані послуги був покладений на позивача.

Суд зазначає, що первісними бухгалтерськими документами, які містяться у матеріалах справи доведено факт виконання сторонами умов договорів №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Ніяких доказів відхилень від якості або обсягу обумовлених договорами наданих відповідачем послуг позивачем не представлено, а оскільки перераховані позивачем кошти відповідають вартості прийнятих без заперечень послуг, твердження про зайвість їх перерахування є помилковим.

Суд зазначає, що до акту КРУ від 31.01.2011 року №04-27/002, оригінал якого міститься у матеріалах справи, не доданий розрахунок, з якого КРУ виходило при розрахуванні завищення вартості послуг в сумі 12 490грн.80коп., що унеможливлює перевірку судом правомірності розрахунку вказаної суми.

Щодо порядку виконання договорів з боку відповідача, судом встановлено, що порядок їх виконання змінено у порівнянні з розрахунками на надання послуг, які додані до позовної заяви, зокрема, згідно фактичних розрахунків на надання послуг до договору №44/08 від 20.08.2009року та до договору №37/08 від 25.08.2010року працювали 8 осіб. Це ж вбачається з відповідних табелів робочого часу, платіжних та розрахункових відомостей, копії яких залучені до матеріалів справи.

Таким чином, згідно з фактичними розрахунками відповідачем змінена кількість годин, протягом яких послуги надавались, у бік збільшення, та кількість осіб, які надавали послуги, при цьому ціна часу та кінцева вартість послуг змінена не була.

Складання розрахунків на надання послуг, як попередніх, так і фактичних, копії яких містяться в матеріалах справи, умовами договорів не передбачено. Дані документи підписані виключно з боку відповідача та є фактично внутрішніми документами, які складені відповідачем з метою визначення договірної ціни за договорами, що узгоджена сторонами у п. 1.2 договорів.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 того ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд виходячи з того, що матеріалами справи доведено факт належного виконання сторонами умов договорів №44/08 від 20.08.2009року та №37/08 від 25.08.2010року, що підтверджено належними доказами у справі, акт КРУ не є ані первинним документом, ані експертизою на підтвердження того, що послуги надані неякісно або не в повному обсязі, враховуючи, що у відповідача відсутнє грошове зобовязання перед позивачем, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними доказами у справі, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Суд зазначає, що згідно ухвали від 17.04.2012р. оригінали документів були витребувані судом для огляду у судовому засіданні, необхідність їх залучення до матеріалів справи у ухвалі суду обумовлена не була, однак за листом №01-132 від 24.04.2012року позивач надав документи в оригіналах, та просить повернути їх після закінчення розгляду справи.

Згідно п. 3.6 Інструкції з діловодства в господарських судах України, що затверджена наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 №75 (із змінами та доповненнями) затверджена вилучення зі справи будь-яких документів допускається тільки після закінчення провадження у справі. Оригінали документів, що містяться у справі, можуть бути повернуті за клопотанням сторони у справі (іншого учасника процесу) та за умови подання засвідчених копій для заміни. У випадку відсутності засвідчених копій документів для заміни, на підставі резолюції керівництва господарського суду до матеріалів справи замість оригіналів документів може бути залучено їх копії, засвідчені службою діловодства суду. Заміна оригіналів документів, що містяться у справі, на їх копії здійснюється на підставі резолюції керівництва суду. Відповідне клопотання з резолюцією керівництва суду долучається до справи.

Тому, у разі звернення з відповідним клопотанням після закінчення провадження у справі та дотримання порядку, що передбачений.3.6 Інструкції, суд розгляне питання щодо повернення позивачу оригіналів документів, що долучені до матеріалів справи.

У відповідності до ст.49 ГПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 11, 202, 525, 526, 530, 901-907 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Прокурора м. Сніжне в інтересах Міського відділу культури і туризму м.Сніжне Донецької області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 м.Сніжне Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 12 490грн.80коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 17.05.2012року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22.05.2012року.

Суддя Осадча А.М.