РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-19/1562-2012 23.03.12
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудтехніка Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорст"

про стягнення 221 994,35 грн.

Суддя Шаптала Є.Ю.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1 за дов. № б/н від 01.02.2012 р.

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. № б/н від 21.03.2012 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорст" суму в розмірі 221 994,35 грн..

Позовна заява мотивована неналежним виконання відповідачем зобов'язань за ДОговором про надання послуг № 29.08-10-ф від 29.08.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2012р порушено провадження у справі № 5011-19/1562-2012, призначено розгляд справи на 29.02.2012 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.02.2012 року відкладено розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України на 26.03.2012 року.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача подав заяву про визнання позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 26.03.2012 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.02.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецбудтехніка Плюс»(Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРСТ»(Замовник), було укладено договір № 29.08-10-ф про надання послуг.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Виконавець передає, а Замовник приймає у строкове відшкодувальне володіння та користування належний Виконавцю автомобільний кран КС-557 МАЗ 630303 рег. № 12340, 1995 року випуску.

Згідно п. 1.3 Договору послуги за договором надаються на обєкті будівництва Замовника: Реконструкція бази відпочинку ОНЮА «Феміда»в смт Затока Білгород-Дністровського району Одеської області».

Відповідно до п. 3.1 Договору, який змінено додатковим положенням № 1-ф від 01.04.2011 року за роботу крану Замовник сплачує виконавцю 2 050,00 грн. у тому числі ПДВ 20% за одну восьми годинну робочу зміну.

Розрахунок проводиться шляхом перерахування Замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п. 3.2 Договору).

Позивач на виконання умов Договору, позивач надав послуги автокрана КС-557 МАЗ630303, що підтверджується ОСОБА_2 надання послуг № ОУ-0000151 від 30.09.2010 р., № ОУ-0000167 від 31.10.2010 р., № ОУ-0000202 від 30.11.2010 р., № ОУ-0000250 від 30.12.2010 р., № ОУ-0000223 від 31.01.2011 р., № ОУ-0000061 від 28.02.2011 р., № ОУ-0000101 від 31.03.2011 р., № ОУ- 0000151 від 30.04.2011 р., № ОУ-0000208 від 31.05.2011 р., № ОУ-0000277 від 30.06.2011 р. на загальну суму 571 623,76 грн. та рахунками-фактура № СФ-0000608, № СФ-0000609, №СФ-0000610, № СФ-0000611, № СФ-0000612 від 19.12.2011 р., які були виставлені відповідачу.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, провів оплату у розмірі 349 629,41 грн., решту заборгованості не оплатив.

Таким чином, на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 221 994,35 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, представника відповідача суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з огляду на таке.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обовязки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один субєкт господарського зобовязання повинен вчинити певну дію на користь іншого субєкта, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ст.. 903 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У випадку, коли строк виконання не встановлений, або визначається моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати виконання такого зобовязання є правило, а боржник має виконати свій обовязок у семиденний строк від дня предявлення кредитором вимоги. Тобто предявлення кредитором вимоги є тільки початком строку виконання, і виконання боржником обовязку в будь-який день семиденного строку буде вважатися належним виконанням.

Боржник буде вважатися таким, що порушив умову про строк виконання, а кредитор відповідно отримує право звертатися за захистом свого права до суду тільки на восьмий день після предявлення вимоги. Відлік семиденного строку починається з наступного дня після предявлення кредитором вимоги за загальним правилом обчислення строків.

Господарським судом міста Києва встановлено, що з вимогою про оплату заборгованості позивач до відповідача звернувся з претензією № б/н від 19.12.2011 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою поштового відділення, згідно відмітки на рекомендовану повідомленні документ отриманий відповідачем 26.12.2011 року. Таким чином, строк з якого починається прострочення оплати, враховуючи поштовий перебіг та вимоги вищезазначеної норми, настав 03.01.2012 року.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розмір позовних вимог визнав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 221 994,35 грн.

Таким чином, суд визнає позов законним, обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: судовий збір, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 525,526, ч. 2 ст. 530,901 ЦК України, ст. 173,193 ГК України, ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Договором сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРСТ»(юридична адреса: 01103, м. Київ, вул.. Кіквідзе, 18-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СпецБудтехніка Плюс»» (65082, м. Одеса, вул.. Гоголя, 21, ), - з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, суму боргу в розмірі 221 994 (двісті двадцять одна тисяча девятсот девяносто чотири) грн.. 35 коп., судовий збір 4 439 (чотири тисячі чотириста тридцять дев»ять) грн. 89 коп..

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Є.Ю. Шаптала

Дата складання повного рішення: 27.03.12 р.