ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.07.12 р. Справа № 33/208

Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Толкунової Л.О., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька метізна компанія», м.Донецьк (ідентифікаційний код 36887248)

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства «Карбо та Кріплення», м.Макіївка (ідентифікаційний код 30354045)

відповідача-2 Державної служби інтелектуальної власності України (ідентифікаційний код 37552556)

про визнання недійсним патенту на корисну модель №21291«Сталеполімерний анкер» від 08.08.2006р., який належить ПАТ «Карбо та кріплення»; зобовязання Державного департаменту інтелектуальної власності внести зміни про визнання патенту на корисну модель «Стале полімерний анкер» №21291 від 08.08.2006р. недійсним до Державного реєстру патентів України на промислові зразки і здійснити відповідну публікацію щодо визнання патенту недійсним.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 20.06.2012р., ОСОБА_2 за довіреністю №1 від 11.01.2012р.,

від відповідача-1: ОСОБА_3 за довіреністю №12-394 від 01.03.2012р., ОСОБА_4 за довіреністю №12-377 від 16.05.2012р.

від відповідача-2: не зявився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецька метізна компанія», м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1, Приватного акціонерного товариства «Карбо та Кріплення», м.Макіївка відповідача-2, Державного департаменту інтелектуальної власності про визнання недійсним патенту на корисну модель №21291«Сталеполімерний анкер» від 08.08.2006р., який належить ПАТ «Карбо та кріплення»; зобовязання Державного департаменту інтелектуальної власності внести зміни про визнання патенту на корисну модель «Стале полімерний анкер» №21291 від 08.08.2006р. недійсним до Державного реєстру патентів України на промислові зразки і здійснити відповідну публікацію щодо визнання патенту недійсним.

Ухвалою суду від 07.11.2011 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 33/208, розгляд справи був призначений на 06.12.2011р., сторони зобовязані надати документи та виконати певні дії.

06.12.2011р. господарський суд ухвалою на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України призначив по справі №33/208 судову експертизу охорони прав на обєкти інтелектуальної власності, проведення якої доручив Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою від 06.12.2011р. господарський суд Донецької області зупинив провадження у справі №33/208 на підставі ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України та направив матеріали справи на адресу експертної установи.

У звязку із закінченням проведення експертного дослідження на адресу господарського суду Донецької області повернулись матеріали справи №33/208 та висновок експерта №6825/30 від 19.03.2012р.

Ухвалою від 17.04.2012р. господарський суд Донецької області поновив провадження у справі №33/208 та призначив останню до розгляду у звязку із закінченням проведення експертного дослідження та поверненням матеріалів справи на адресу господарського суду Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що корисна модель «Сталеполімерний анкер» за деклараційним патентом на корисну модель №21291 від 08.08.2006р. не відповідає умові патентоздатності «новизна», є частиною існуючого у світі рівня техніки, у звязку із чим просить визнати недійсним деклараційний патент на корисну модель №21291 від 08.08.2006р. «Сталеполімерний анкер» та зобовязати Державний департамент інтелектуальної власності внести зміни про визнання патенту на корисну модель «Стале полімерний анкер» №21291 від 08.08.2006р. недійсним до Державного реєстру патентів України на промислові зразки і здійснити відповідну публікацію щодо визнання патенту недійсним.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії загальних технічних умов Державних стандартів Російської Федерації «Крепі анкерні», опису до деклараційного патенту на винахід «Анкер» №41189, технічних умов ТУ У 12.00185790.092-2000, конструкції «Гайки шестигранні з сферичним торцем», опису до патенту на корисну модель «Сталеполімерний анкер» №21291, дослідження №342 від 15.12.2010р., листа №10-722 від 04.11.2010р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 1, 2, 4, 12, 15, 32, 54 Господарського процесуального кодексу України.

01.12.2011р. відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву, за яким зазначив, що згідно отриманого висновку експертизи щодо умов патентоздатності, затвердженого першим заступником директора з питань експертизи ОСОБА_5 17.05.2011р., корисна модель за деклараційним патентом України на корисну модель №21291 відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеним для неї ч.2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винахід та корисну модель». Також зазначає, що Державне підприємство «Український інститут промислової власності», як уповноважений заклад експертизи, відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та встановлених на його основі Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України, від 05.03.2002р. №197, повторно провело експертизу корисної моделі на відповідність умовам патентоздатності, і яка ще раз підтвердила те, що корисна модель є новою та промислово придатною.

13.12.2011р. на адресу господарського суду Донецької області надійшли пояснення Державної служби інтелектуальної власності України, за якими зазначає наступне. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про ліквідацію урядових органів» від 28.03.2011р. №346 Державний департамент інтелектуальної власності визначено як орган, що ліквідується. Пунктом 1 наказу Міністерства освіти і науки України «Про ліквідацію урядових органів, що належать до сфери управління Міністерства» від 20.04.2011р. №357 визначено: ліквідувати урядові органи Міністерства, зокрема Державний департамент інтелектуальної власності. Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010р. №1085/2010 із змінами і доповненнями, станом на 06.04.2011р. утворено Державну службу інтелектуальної власності України (далі Державна служба). Згідно з цим указом та Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» Державна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра освіти і науки, молоді та спорту України. Відповідно до п.3 «Положення про Державну службу інтелектуальної власності», затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011р. №436/2011 до основних завдань Державної служби віднесено реалізацію державної політики у сфері інтелектуальної власності. У звязку із завершенням процесу проведення ліквідації Держдепартаменту, наданням Державній службі інтелектуальної власності України повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, саме Державна служба є належним відповідачем у справах про визнання недійсними охоронних документів на обєкти права промислової власності. Так, враховуючи викладене, Державна служба інтелектуальної власності України відповідно до приписів ст. 24 Господарського процесуального кодексу України просила суд вирішити питання щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем у господарській справі №33/147, а саме Державною службою інтелектуальної власності України. На підтвердження вищевказаного Державною службою інтелектуальної власності України надано копії довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

15.05.2012р. позивачем надано клопотання про призначення додаткової експертизи, у звязку із тим, що при проведенні судової експертизи у справі №33/208 експертне врахував не усі матеріали справи, чим зробив свій висновок не повним.

16.05.2012р. надійшла заява позивача, за якою останній в порядку ст. 24 Господарського процесуального кодексу України погоджується на заміну неналежного відповідача на належного відповідача, а саме, Державного департаменту інтелектуальної власності на Державну службу інтелектуальної власності України.

За ч.2 ст. 24 Господарського кодексу України господарський суд встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Відповідно до ч.3 вищенаведеної статті про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Ухвалою від 16.05.2012р. господарський суд Донецької області в порядку ст. 24 Господарського процесуального кодексу України замінив неналежного відповідача-2 Державний департамент інтелектуальної власності належним відповідачем-2 Державна служба інтелектуальної власності України (, адреса: 03035, м.Київ, вул.Урицького, 45), та зобовязав позивача повторно направити копію позовної заяви та доданих до неї документів.

Вищевказаною ухвалою господарський суд викликав в судове засідання експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 для надання пояснень щодо висновку експерта №6825/30 від 19.03.2012р.

18.06.2012р. експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 надано пояснення щодо висновку експертизи №6825/30, за якими зазначено, що дослідження експертом проводилось з урахуванням в наявних матеріалах справи доказах, а не відомостей, дослідження відповідності корисної моделі за патентом України №21291 «Сталеполімерний анкер» умові патентоздатності «новизна» проводилось експертом згідно Методики проведення судової експертизи, повязаної з винаходами і корисними моделями (06.02.2009р. зареєстрована в Реєстрі атестованих методик судових експертиз МЮ України під кодом 294). Також експерт зазначив, що при проведенні дослідження експерт керувався положеннями ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»: «деклараційний патент на корисну модель різновид патенту, що видається за результатами формальної експертизи заявки на корисну модель; експертиза на локальну новизну складова частина кваліфікаційної експертизи, що встановлює локальну новизну винаходу; кваліфікаційна експертиза (експертиза по суті) експертиза, що встановлює відповідність умовам патентоздатності (новизні, винахідницькому рівню, промислової придатності); локальна новизна новизна, що встановлюється за виданими в Україні патентами і поданими до установи заявками на видачу патентів». Крім того, експерт пояснив, що в Методиці проведення судової експертизи, повязаної з винаходами і корисними моделями, зазначено: «Окремо слід звернути увагу на умови новизни щодо деклараційних патентів. Не зважаючи на те, що з набрання чинності нового Цивільного кодексу України з 1 січня 2004 року, у якому деклараційні патенти виключені як такі, їх дія на території України буде продовжуватись до 2010 року. Для деклараційних патентів на винаходи (корисні моделі) вимагалась локальна новизна, тобто така, що встановлювалась за виданими в Україні патентами на винаходи (корисні моделі) і поданими до Установи заявками на видачу патентів. Тобто не ставилась вимога абсолютної новизни». Також експерт пояснив, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» і атестованої Методики проведення судової експертизи, повязаної з винаходами і корисними моделями, судова експертиза (як і кваліфікаційна експертиза) по встановленню відповідності патенту на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер» умові патентоздатності «новизна» проводиться дослідженням відповідності корисної моделі «Сталеполімерний анкер» вимозі локальної новизни, що встановлювалась за виданими в Україні патентами на винаходи (корисні моделі) і поданими до Установи заявками на видачу патентів на дату подання заявки на видачу деклараційного патенту на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер» 08.08.2006р. На дату подання заявки на видачу деклараційного патенту на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер» - 08.08.2006р. в матеріалах справи відсутні відомості про виданий в Україні патент на винахід «Затяжное устройство анкера» або подано до Установи заявку на видачу патента на винахід «Затяжное устройство анкера», у звязку із чим, дослідження патенту Російської Федерації на винахід №2165023 «Затяжное устройство анкера» від 05.10.99 року експертом при вирішенні питання про відповідність патенту на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер» умові патентоздатності «новизна» не проводилось. Також експерт звертає увагу на те, що положення ст. 7 Закону України «Винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Обєкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо» у відповідності до атестованої Методики означає, як це вказано на с.3 висновку №6825/30, що «Висновок про відсутність новизни повинен базуватися лише на одному джерелі інформації. Не допускається укладання так званого «збірного прототипу», тобто обєднання відомостей, наведених у різних джерелах інформації (патентах, статтях, виступах тощо). Якщо винахід має хоча б одну ознаку, що відрізняє його від обєкта господарської діяльності, судовий експерт робить висновок про відповідність винаходу умові новизни».

09.07.2012р. на адресу господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення Державної служби інтелектуальної власності України, за якими зазначено, що патент України №21291 на корисну модель «Сталеполімерний анкер» був виданий відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі.

09.07.2012р. позивачем надано заперечення проти пояснення щодо експертизи №6825/30 від 07.05.2012р., виконаного старшим науковим співробітником Донецького НДІСЕ ОСОБА_7 по справі №33/208, за якими зазначається, що термін «реєстр атестованих методик судових експертиз» є помилковим та не існує, пояснення старшого наукового співробітника ОСОБА_7 (Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз) щодо питань по справі №33/208 не відповідають законодавству України в галузі інтелектуальної власності. У звязку із чим, позивач просив призначити повторну експертизу у справі, яку доручити іншому експерту у звязку з тим, що висновок експерта викликає сумнів у його правильності.

Дослідивши вищевказані клопотання про призначення додаткової та повторної експертиз, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.15.1. Постанови Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012р. додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання.

Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить непевний, неконкретний характер.

Як вище зазналось, на вимогу суду експертом в судовому засіданні надавались усні та письмові пояснення стосовно питань повноти дослідження всіх матеріалів справи при надані висновку судової експертизи.

Дослідивши вищевказаний висновок та письмові пояснення судового експерта в сукупності з усіма матеріалами справи, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що вказаний експертний висновок є необґрунтованим чи таким, що суперечить матеріалам справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність неповноти або неясності у наданому судовим експертом висновку, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про призначення додаткової судової експертизи.

Щодо клопотання позивача про призначення повторної судової експертизи, господарський зазначає наступне.

За приписами ч.4 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

У п. 9.2 розяснення Вищого арбітражного суду України від 11.11.98 р. N 02-5/424 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності.

Так, вищезазначене клопотання позивач обґрунтовує некомпетентністю судового експерта. Однак, позивачем не наведено підстав, які б свідчили про необґрунтованість та суперечливість висновку іншим матеріалам справи.

Субєктивні судження позивача щодо некомпетентності судового експерта з огляду на наявну у останнього кваліфікацію, яка підтверджується відповідним свідоцтвом, стаж експертної роботи та освіту, судом до уваги не приймаються.

У суду відсутні підстави вважати висновок експертизи суперечливим або таким, що здійснено неналежним спеціалістом.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаного клопотання позивача про призначення повторної експертизи.

Відповідач-2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно до чого, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду справи представників позивача та відповідача-1 було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представників позивача та відповідача-1, суд встановив:

08.08.2006р. Акціонерне товариство закритого типу «Карбо та Кріплення» подало заявку №u200608848 на видачу патенту України на корисну модель «Сталеполімерний анкер».

15.03.2007р. Державним департаментом інтелектуальної власності видано патент на корисну модель «Сталеполімерний анкер» №21291 та здійснено державну реєстрацію в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі.

Частина 4 статті 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачає, що винахід (корисна модель) результат інтелектуальної діяльності людини в будь якій сфері технології.

Як передбачено п. 12 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент (патент на винахід, деклараційний патент на винахід, деклараційний патент на корисну модель, патент (деклараційний патент) на секретний винахід, деклараційний патент на секретну корисну модель) охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель).

За п. 14 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» деклараційний патент на винахід різновид патенту, що видається за результатами формальної експертизи заявки на винахід.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

А) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону;

Б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці;

В) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону;

Г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Приписами статті 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» визначено умови патентоздатності винаходу, корисної моделі, зокрема, частиною 6 визначено, що корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Так, судом для встановлення всіх фактичних обставин справи на вирішення експертної установи були поставлено питання, щодо встановлення відповідності корисної моделі за деклараційним патентом №21291 умовам патентоздатності, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі».

Ухвалою від 06.12.2011р. судом попереджено експерта, якому буде доручено проведення судової експертизи, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Суд приймає до уваги той факт, що експертне дослідження здійснював старший науковий співробітник Донецького НДІСЕ ОСОБА_7, яка має вищу технічну освіту, освіту в сфері інтелектуальної власності, кваліфікацію судового експерта по експертизі, повязаній з обєктами інтелектуальної власності по спеціальностям: 13.3. «Дослідження, повязані з винаходами і корисними моделями», 13.4. «Дослідження, повязані з промисловими зразками», 13.6. «Дослідження, повязані зі знаками для товарів та послуг, фірмовими найменуваннями, зазначеннями походження товарів», 13.8. «Дослідження, повязані з комерційною таємницею, ноу-хау і раціоналізаторськими пропозиціями», 2-й кваліфікаційний клас судового експерта, свідоцтво про присвоєння кваліфікації №210, стаж експертної роботи з 1997 року.

Дослідивши складений висновок за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що зроблений висновок експертом був належним чином обґрунтований. Він базується на здійсненому судовим експертом, особою, яка володіє спеціальними знаннями у сфері інтелектуальної власності, зокрема, дослідженні документів, що містяться у матеріалах справи.

В результаті здійсненого аналізу даних, експерт встановив, що у документі ГОСТ Р 52042-2003 (Государственный стандарт Российской Федерации) Крепи анкерные. Общие технические условия. відсутній достатній комплекс інформативних ознак, необхідних для зіставлення ознак, тому що в розділі 4 вказаний у загальному вигляді тільки один елемент анкерного кріплення (опорна шайба). Таким чином, у звязку з відсутністю достатнього комплексу інформативних ознак і креслеників, наявністю у документі тільки загальних технічних умов, порівняльний аналіз може бути проведений тільки у звязку з поставленим судом питанням тільки у відношенні одного елементу анкерного кріплення (опорна шайба), що призведе до укладання так званого «збірного прототипу» і не відповідає ст. 7 п.3 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» в частині врахування документу ГОСТ Р 52042-2003 як окремого джерела. Як це встановлено при досліджені, ГОСТ Р 52042-2003 Крепи анкерные. Общие технические условия. є нормативним документом, що діє тільки на території Російської Федерації.

Так, при здійсненні аналізу даних експертом встановлено наступне:

- корисна модель за патентом №21291 і винахід за деклараційним патентом №41189 тотожні в галузі використання;

- корисна модель за патентом №21291 і винахід за деклараційним патентом №41189 співпадають по ознаці 2;

- корисна модель за патентом №21291 і винахід за деклараційним патентом №41189 відрізняються по ознаці 3;

- у винаході за деклараційним патентом №41189 відсутні ознаки 4, 5 і 6.

Таким чином, у звязку з відсутністю у винаході за деклараційним патентом №41189 ознак 4, 5 і 6незалежного пункту формули корисної моделі за патентом №21291, на дату подання заявки на видачу патенту на корисну модель №21291 (08.08.2006), за якою його видано, корисна модель не була відомою із рівня техніки, що випливає з деклараційного патенту №41189, тобто заявлене технічне рішення не було частиною рівня техніки і було новим.

Також при здійсненні аналізу даних встановлено наступне:

- корисна модель за патентом №21291 і анкер, зображений на частинах кресленика КА-П.030СБ, тотожні в галузі використання;

- корисна модель за патентом №21291 і анкер, зображений на частинах кресленика КА-П.030СБ, співпадають по ознаках 2, 3, 4 і 5;

- в анкері, зображеному на частинах кресленика КА-П.030СБ відсутня ознака 6.

Таким чином, у звязку з відсутністю в анкері, зображеному на частинах кресленика КА-П.030СБ, ознаки 6 незалежного пункту формули корисної моделі за патентом №21291, на дату подання заявки на видачу патенту (10.04.2006р.), за якою його видано, корисна модель не була відомою із рівня техніки, що випливає з частин кресленика КА-П.030СБ, тобто заявлене технічне рішення не було частиною рівня техніки і було новим.

При дослідженні документу «ГОСТ 13438-68. Шайбы сферические для ночных приспособлений. Конструкция и размеры» встановлено, що у наданому документі відсутній достатній комплекс інформативних ознак, необхідних і достатніх для проведення зіставлення ознак, тому що в п.1 наведена тільки одна деталь сферична шайба, функціональне призначення якої («для станочных приспособлений»), не співпадає з галуззю використання корисної моделі (збірна одиниця).

Таким чином, у звязку з відсутністю достатнього комплексу інформативних ознак, порівняльний аналіз може бути проведений тільки у звязку з поставленим судом питанням тільки у відношенні одного елементу сферичної шайби для верстатних пристроїв, що призведе до укладання так званого «збірного прототипу» і не відповідає ст. 7п. 3 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» в частині врахування документу ГОСТ 13438-68 як окремого джерела. Наданий приклад використання сферичних шайб, по-перше, не містить достатнього комплексу інформаційних ознак і, по-друге, призначене для верстатного пристрою, що по функціональних ознаках відрізняється від анкерного кріплення.

При дослідженні документу «ГОСТ 14727-69. Гайки шестигранные со сферическим концом. Конструкция. Встановлено, що відсутній достатній комплекс ознак, необхідних і достатніх для проведення зіставлення ознак, тому що в п.1 наведена тільки одна деталь «шестигранная гайка со сферическим торцом», функціональне призначення якої («для станочных приспособлений»), незбіжне з галуззю використання корисної моделі (збірна одиниця). Та зазначено, що по функціональних ознаках даний пристрій відрізняється від анкерного кріплення.

Так, у висновку зазначено, що на дату подання заявки на видачу патенту на корисну модель №21291 (08.08.2006р.), за якою його видано, корисна модель не була відомою із рівня техніки, що випливає з наступних матеріалів:

- ГОСТ Р 52042-2003 (Государственный стандарт Российской Федерации) Крепи анкерные. Общие технические условия.

- Деклараційний патент №41189 від 15.08.2001р. «Анкер», який належить ОСОБА_8, Возія нову В.С., ОСОБА_9, ОСОБА_10

- Технічні умови ТУ У 12.00185790.092-2000. Кріплення анкерні та анкери.

- ГОСТ 13438-68. Шайбы сферические для станочных приспособлений. Конструкция и размеры.

- ГОСТ 14727. Гайки шестигранные со сферическим концом. Конструкция.

Таким чином, експерт встановив що патент на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер» від 08.08.2006р. відповідає умові патентоздатності «новизна» з урахуванням відомостей, що містяться в матеріалах справи, патент на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер» від 08.08.2006р. відповідає умові патентоздатності «промислова придатність» з урахуванням відомостей, що містяться в матеріалах справи, матеріали, які надані як докази позивачем, на які є посилання у позовній заяві, не спростовують новизну корисної моделі за патентом №21291 «Сталеполімерний анкер» від 08.08.2006р.

Відповідно до ст. 34 того ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до встановленого, суд дійшов висновку, що корисна модель «Сталеполімерний анкер» за деклараційним патентом №21291 відповідає умові патентоздатності, визначеної ч.ч. 1, 2 ст.7 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі».

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для визнання деклараційного патенту №21291 на корисну модель «Сталеполімерний анкер» недійсним.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання недійсним деклараційного патенту №21291 на корисну модель «Сталеполімерний анкер» не підлягають задоволенню.

Щодо зобовязання відповідача-2 внести зміни про визнання патенту на корисну модель №21291 «Сталеполімерний анкер»від 15.03.2007р. недійсним до Державного реєстру патентів України на промислові зразки і здійснити відповідну офіційну публікацію судом встановлено наступне.

Оскільки позовні вимоги до відповідача-2 є похідними від позовних вимог до відповідача-1 та суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача-1 задоволенню не підлягають, то, відповідно, у задоволенні позову до відповідача-2 також слід відмовити.

Вартість судової експертизи охорони прав на обєкти інтелектуальної власності складає 3384,00грн. підтверджується платіжним дорученням №164 від 17.02.2012р., оригінал якого міститься в матеріалах справи, та підлягає покладенню на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Декрету кабінету міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93 (в редакції, що діяла на момент подачі позову) від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами, що випливають з авторського права, а також з права на відкриття, винахід, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, топографії інтегральних мікросхем, сорти рослин та раціоналізаторські пропозиції.

Згідно з приписами Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1258, для позивачів, у встановленому порядку звільнених від сплати мита, визначено нульову ставку витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом господарських справ.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 41, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька метізна компанія», м.Донецьк до відповідача-1, Приватного акціонерного товариства «Карбо та Кріплення», м.Макіївка відповідача-2, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним патенту на корисну модель №21291«Сталеполімерний анкер» від 08.08.2006р., який належить ПАТ «Карбо та кріплення»; зобовязання Державного департаменту інтелектуальної власності внести зміни про визнання патенту на корисну модель «Стале полімерний анкер» №21291 від 08.08.2006р. недійсним до Державного реєстру патентів України на промислові зразки і здійснити відповідну публікацію щодо визнання патенту недійсним.

У судовому засіданні 11.07.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2012р.

Суддя Сич Ю.В.