КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2012 № 22/524

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Шипка В.В.

ОСОБА_1

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_2

за участі представників

сторін:

позивача: ОСОБА_3 дов. № 3307/26 від 29.12.2011 р.;

відповідача: ОСОБА_4 дов. № 69D/2012 від 12.03.2012 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р.

у справі № 22/524 (суддя Самсін Р.І.)

позивач: Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „АХА Страхування

відповідача: Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 13 242,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ „Страхова компанія „АХА Страхування звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача ПАТ „Страхова компанія „Універсальна про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 13 242,78 грн..

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р. № 22/524 позовні вимоги задоволено частково, а саме:

- в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 12 732,87 грн. провадження у справі припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, у звязку зі сплатою відповідачем вказаної суми після порушення провадження у даній справі;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено, а саме, у стягненні 510,00 грн. франшизи, передбаченої Полісом ОЦВ;

- судові витрати покладено на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, відповідач - ПАТ „Страхова компанія „Універсальна звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить „змінити Рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р. № 22/524 в частині покладння на відповідача судових витрат.

У доводах апеляційного оскарження, відповідач наполегливо стверджує про те, що позивач звернувся із заявою (вимогою) про виплату страхового відшкодування 28.11.2011 р., позов було подано ним 28.12.2011 р., а виплату страховго відшкодування ПАТ „Страхова компанія „Універсальна було проведено 01.02.2012 р., тобто до спливу передбаченого Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон) 90-денного строку на врегулювання спору по справі.

Таким чином, враховуючи, що вказаним Законом встановлено чіткий порядок досудового врегулювання спору (шляхом подання відповідної заяви згідно ст. 35), а з боку ПАТ „Страхова компанія „Універсальна жодним чином не було порушено чи оспорено права та охоронювані законом інтереси позивача, то скаржник вважає його позов передчасним та безпідставним, що є підставою для відмови в позові у повному обсязі.

Крім того, скаржником наголошено про те, що відносини між ПАТ „Страхова компанія „Універсальна та позивачем виникли з моменту звернення до нього з відповідною заявою, а саме з 28.11.2011 р. (а не з моменту виплати страхового відшкодування), тобто, дані відносини регулюються новою редакцією ст. 36 Закону, а саме, в редакції від 19.09.2011 р., тому враховуючи своєчасне виконання зобовязання відповідачем, з його боку відсутнє будь-яке порушення законодавства.

Ухвалою КАГС від 03.03.2012 р. № 22/524 у складі колегії суддів: головуючий суддя Ільєнок Т.В., суддів Борисенко І.В., Остапенко О.М. прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ „Страхова компанія „Універсальна на Рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р. № 22/524, розгляд справи призначено на 24.04.2012 р..

У звязку із зайнятістю судді Остапенка О.М. у судовому розгляді справ у складі іншої колегії, Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 20.04.2012 р. № 01-22/3/1 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Борисенко І.В., Шипко В.В.

У судове засідання призначена на 24.04.2012 р. представник позивача не зявився, про день, час та місце розгялду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою КАГС від 24.04.2012 р. № 22/524 відкладено розгляд справи на 22.05.2012 р. у порядку п. 1 ч.1 ст. 77 ГПК України.

18.08.2012 р. через канцелярію суду представником позивача надано письмовий Відзив на апеляційну скаргу, за яким він заперечує проти доводів апеляційного оскарження та вважає їх необгрунтованими, оскаржене в апеляційному порядку Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. В обгрунтування своїх заперечень, позивач зауважує про те, що згідно положень ЗУ „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 р. (п. 37.1 в редакції Закону що діяв на день настання страхового випадку) виплата страхового відшкодування здійснювалася протягом одного місяця з дня отримання страховиком передбачених ст. 35 вказаного Закону документів, або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Таким чином, строк виплати страхового відшкодування, згідно умов вищеназваного Закону (в редакції що діяв на день настання страхового випадку) на день зверення до господарського суду є таким що настав, а скаржником, в даному випадку, не враховано, що положення Закону у нині діючій редакції набули чинності з 19.09.2011 р., та стосуються у відношенні врегулювання тих страхових випадків, що настали, або право вимоги за якими набуто після вказаної дати. В даному випадку, страховий випадок із застрахованим згідно Полісу ВС/9384858 автомобілем настав 21.05.2010 р., право вимоги до скаржника позивачем набуто при виплаті страхового відшкодування 03.06.2010 р., тобто на вказані дати позивачу не могло бути відомо про зміни до положень Закону щодо порядку виплати страховго відшкодування.

У звязку із зайнятістю судді Борисенко І.В. у судовому розгляді справ у складі іншої колегії, Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 22.05.2012 р. № 01-22/3/4 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Остапенко О.М., Шипко В.В.

У судове засідання призначене на 22.05.2012 р. зявилися представники обох сторін та надали усні пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ „Страхова компанія „Універсальна, Рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р. № 22/524 залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за Договором страхування наземного транспорту від 29.04.2010 р. № 3027701 05АВ (арк. с. 26-34) у ЗАТ СК АХА Україна, правонаступником якого є позивач у справі, застраховано автомобіль марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1, страхувальником по Договору є ОСОБА_5, вигодонабувачем АКІБ Укрсиббанк.

21.05.2010 р. у м. Львів на вул. Міцкевича-Коперника сталась дорожньо-транспортна пригода зіткнення за участю автомобілів Nissan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, та Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 (Інформація № 8621239 про дорожньо-транспортну пригоду, арк. с. 40).

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_6 вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17.06.2010 р. № 3-1411/2010р. (арк. с. 41).

За страховим випадком ДТП що сталась 21.05.2010 р. за участю застрахованого автомобіля, згідно складеного страхового Акту від 06.06.2010 р. № 7562/10/05/14 по Договору страхування від 29.04.2010 р. № 3027701 05АВ визначено суму страхового відшкодування в розмірі 13 242,78 грн., виплата якого за Договором страхування підтверджується платіжними дорученнями від 03.06.2010 р. № 12225 та № 12226 (арк. с. 78-79).

За матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб - автомобіль Nissan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1, взято на страхування відповідачем - ВАТ СК Універсальна, про що укладено Договір (Поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС/9384858 (арк. с. 82).

Пунктом 37.4 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.07.2004 р. (в редакції закону на час врегулювання страхового випадку) передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

В редакції вказаного Закону, яка є чинною з 19.09.2011 р. та відповідно застосовується до врегулювання страхових випадків, які стались після вказаної дати (19.09.2011 р.), у п. 36.4 закону, також передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень ст. 27 ЗУ „Про страхування та 993 ЦК України в межах, передбачених Договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (Поліс ВС/9384858), а до ПАТ СК АХА Страхування як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором від 29.04.2010 р. № 3027701 05АВ, перейшло право вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до ПАТ Страхова компанія Універсальна як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За Договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (Поліс ВС/9384858) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 25 500 грн., франшиза 510 грн..

З огляду на зазначені обставини, а також на те, що сплата відповідачем на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 12 732, 87 грн. (13 242, 78 грн. 510 грн. франшиза), що підтверджується платіжним дорученням від 01.02.2012 р. № 34995 (арк. с. 93) відбулася під час розгляду справи у суді першої інстанцї, то колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про припинення провадження у справі в частині позову про стягнення страхового відшкодування на підставі п. 1 ст. 80 ГПК Ураїни.

Доводи апеляційного оскарження про необхідінсть застосування до даних правовідносин між сторонами норми ЗУ „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, в редакції від 19.09.2011 р., за оцінкою колегії суддів є безпідставними та помилковими з огляду на наступне.

Згідно з положеннями Закону Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (п. 37.1 в редакції закону на час врегулювання страхового випадку) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином, підстави вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом місяця від дня отримання страховою компанією регресної вимоги. Невиконання вказаних вимог є підставою для звернення до господарського суду та стягнення зазначеної суми коштів згідно судового рішення.

За наявними у справі матеріалами, судом першої інстанції правильно встановлено, що регресна вимога позивача від 06.11.2011 р. № 9308 була отримана відповідачем 28.11.2011 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення (арк. с. 85).

Крім того, господарським судом правильно зауважено про те, що строк виплати страхового відшкодування, згідно вимог Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в редакції станом на час врегулювання страхового випадку від 01.07.2004 р. (на дату отримання позивачем права вимоги до відповідача) на час звернення до суду є таким, що настав, а відповідачем, в даному випадку не враховано, що положення Закону у діючій редакції набули чинності з 19.09.2011 р., та застосовуються у відношенні врегулювання тих страхових випадків що настали, або ж право вимоги за якими набуто після вказаної дати. В даному випадку, страховий випадок із застрахованим згідно Полісу ВС/9384858 автомобілем настав 21.05.2010 р., право вимоги до відповідача позивачем набуто при виплаті страхового відшкодування 03.06.2010 р., тобто на вказані дати позивачу не могло бути відомо про зміни положень Закону щодо порядку виплати страхового відшкодування.

При цьому, господарський суд обгрунтовано дійшов висновку, що вимоги до відповідача по сумі 510 грн. взагалі є безпідставними, оскільки за Договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (Поліс ВС/9384858) передбачена франшиза, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи скаржника-відповідача - ПАТ „Страхова компанія „Універсальна, викладені в апеляційній скарзі, якими він обгрунтовує безпідставність покладення на нього судових витрат не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що повністю спростовуються встановленими у даній справі фактичними обставинами.

Крім того, про необгрунтованість доводів апеляційного оскарження свідчить наступне.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Зауваження скаржника про те, що відносини з приводу виплати страхового відшкодування виникли між ним та відповідачем з моменту звернення до нього з відповідною заявою, а саме з 28.11.2011 р., також не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки підпунктом 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 р. (у редакції, чинній намомент виплати страхового відшкодування) визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 вказаного Закону. Тобто, зазначена стаття передбачає наявність у страховика права на предявлення регресного позову, а не відсутність цього права (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 30.01.2012 р. № 3-144 гс 11).

Отже, як за оцінкою місцевого господарського суду так і за оцінкою колегії суддів, судові витрати, покладені на відповідача правомірно, оскільки страхове відшкодування в порядку регресу було сплачено ним після подання позивачем позову до господарського суду, тобто, спір було доведено до судового розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів, оцінивши наявні в справі матеріали та докази дійшла до висновку, що підстав для скасування чи зміни Рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р. № 22/524 не має, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ „Страхова компанія „Універсальна залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2012 р. № 22/524 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2012 р.

№ 22/524 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2012 р.

№ 22/524 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 22/524 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Шипко В.В.

ОСОБА_1