ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2012 р. Справа № 5024/1304/2012

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 06.07.2012р., р.№733;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 20.02.2012р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

м.Сімферополь АР Крим

до Дочірнього підприємства "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів торг" м.Цюрупинськ Херсонської області

про стягнення коштів

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом про стягнення 20691,67грн. боргу, 905,76грн. пені та 2204,04грн. в якості відсотків річних.

Вимоги обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань у відносинах за договором поставки № 02/173/0б від 27.02.2012р.

У судовому засіданні 20.09.2012р. оголошувалась перерва до 14год. 30хв. 27.09.2012р.

Відповідач визнав позов щодо вимог про стягнення боргу та пені, заперечує проти стягнення 2204,04грн. в якості відсотків річних, вважаючи їх подвійною відповідальністю понад пеню. Відповідач заявив клопотання про надання на 6 місяців розстрочки виконання судового рішення, мотивує клопотання тимчасовими фінансовими труднощами, наявністю перед ним боргу інших суб'єктів загальною сумою в 33889,38грн. Відповідач стверджує, що отримавши кошти від боржників зможе спрямувати їх на погашення заборгованості перед позивачем.

Представник позивача заперечує проти клопотання за відсутністю передбачених ст.121 ГПК України підстав для розстрочки виконання судового рішення.

С у д в с т а н о в и в:

27.02.2012р. між ФОП ОСОБА_3 (постачальник, позивач) та ДП "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів торг" (покупець, відповідач) укладено договір поставки № 02/173/0б, за яким підприємець зобов'язався поставляти підприємству товар виробництва ПАТ "Оболонь", а підприємство зобов'язалось приймати товар та розраховуватись за нього протягом 21 дня з моменту отримання товару.

Покупець отримав у постачальника напої, пиво, воду за товарно-транспортною накладною № ПХН-340021 від 07.04.2012р. на суму 22604,96грн. та за товарно-транспортною накладною № ПХН-347372 від 26.04.2012р. на суму 9809,59грн.

До ціни позову в числі боргу позивач відніс у повному обсязі вартість товару за накладною від 26.04.2012р. (9809,59грн.) та частину вартості товару за накладною від 07.04.2012р. (10882,08грн. з названих 22604,96грн.)

Відповідач не надав доказів сплати позивачу заявленого боргу в 20691,67грн., визнавши вимоги в цій частині.

Відповідно до ст.526, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, зокрема, у відповідності до вимог законодавства та умов договору.

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для задоволення позовних вимог про стягнення 20691,67грн. боргу.

За п.7.1 договору у випадку порушення покупцем строків оплати товару він сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за кожний день порушення строків оплати.

Поряд з наведеним п.7.1 договору пеню щодо спірних відносин врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.549-551 ЦК України, ст.230-232 ЦК України, які містять норми щодо визначення, підстав, предмету неустойки, обмеження її за розміром за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Позивачем заявлено 905,76грн. пені, з яких 518,76грн. нараховано за 116 днів прострочки платежу в 10882,08грн. з 28.04.2012р. по 22.08.2012р. та 387грн. за 96 днів прострочки платежу в 9809,59грн. з 18.05.2012р. по 22.08.2012р. (всього пені 905,76грн. = 518,76 + 387).

Вчинений позивачем розрахунок пені судом перевірено, він є правильним.

Викладені обставини, вказані норми є підставами для задоволення позову щодо вимог про стягнення 905,76грн. пені.

До ціни позову також віднесено 2204,04грн. в якості відсотків річних за ті ж періоди прострочки на підставі п.7.2 договору та ст.625 ЦК України.

У п.7.2 договору зазначено, що у випадку, якщо покупець порушив строк виконання грошового зобов'язання більш ніж на 10 днів, він сплачує постачальнику проценти річних з розрахунку 0,1% від суми боргу за кожний день прострочки платежу.

Вимоги про відсотки річних суд задовольняє частково з таких міркувань.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем 2204,04грн. заявлено в якості такого іншого розміру відсотків річних, передбаченого названим п.7.2 договору. Проте суд не має достатніх підстав погодитись з тим, що за цим пунктом договору обумовлено саме інший розмір відсотків, ніж 3%, передбачені ст.625 ЦК України, а не іншу відповідальність.

Щодо цього пункту договору за викладенням договору сторони не вказали, що узгоджують інший розмір відсотків, ніж у ст.625 ЦК України, на цю статтю не посилалися.

У ст.625 ЦК України не передбачено таких умов нарахування відсотків як прострочка платежу, більш ніж 10 днів, наведення такої умови за п.7.2 договору відрізняє відсотки за цим пунктом від відсотків за статтею кодексу.

Якщо погодитись з позивачем, то зі змісту п.7.2 слід було робити висновки, що при прострочці платежу менш ніж 10 днів договором відсотки річних за ст.625 ЦК України не змінено, а при прострочці платежу більш ніж 10 днів - змінено. Ці висновки не відповідають ст.625 ЦК України, за якою щодо одних і тих же відносин інший розмір відсотків за кожен з днів прострочки (за весь її період, і за перший і за одинадцятий дні) встановлюється договором.

Буквальне викладення п.7.1 договору щодо пені та п.7.2 щодо відсотків за порушення строків оплати понад 10 днів дуже близьке: і там, і там поставлено акцент на відповідальності за кожен день прострочки платежу; хоча й зазначено, що відсотки є річними, але обумовлено їх розрахунок як 0,1% від суми боргу за кожний день прострочки платежу.

Поряд з викладеним за випадки прострочки платежів передбачено договором ще й штрафи (п.7.3), які до стягнення не заявлено (1000грн. за кожен випадок порушення).

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що природа відсотків за п.7.2 договору інша, ніж передбачено ст.625 ЦК України.

Стягувати ці відсотки як неустойку понад обмеження відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань подвійною обліковою ставкою за Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" суд підстав не має, проте, встановивши, що сторонами не встановлено іншого відсотка річних, ніж у ст.625 ЦК України (а це 3%) та з врахуванням змісту вимог, за якими заявлено саме відсотки річних на підставі в т.ч. й ст. 625 ЦК України, суд стягує в якості 3% річних 181,15грн. з числа заявлених (з них 103,75грн. за 116 днів прострочки платежу в 10882,08грн. та 77,40грн. за 96 днів прострочки платежу в 9809,59грн.).

Клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення.

Наявність у інших суб'єктів боргів у сумі 33889,38грн. перед відповідачем та його непідтверджені доказами стверджувані тимчасові фінансові труднощі об'єктивно не містять даних про те, що виконання рішення ускладниться або стане неможливим, про те, що відповідач не має у володінні чи не буде мати достатньої для виконання рішення кількості коштів. Також відповідачем не наведено даних про виключний випадок в розумінні ст.121 ГПК України.

Обставини справи не містять підстав для розстрочки виконання судового рішення.

Позовні вимоги задовольняються на 91,50%, відповідно, на підставі ст.49 ГПК України 91,5% судового збору покладається на відповідача, решта - на позивача. Керуючись ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів торг" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 20691грн.67коп. боргу, 905грн. 76коп. пені, 181грн. 15коп. в якості відсотків річних, 1472грн. 71коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Відмовити в решті вимог.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення.

Повне рішення складено

01.10.2012р.

Суддя В.В. Чернявський