ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.01.12р. Справа № 8/5005/16906/2011

За позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1", (м. Дніпропетровськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаойл", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення заборгованості за договором суборенди землі від 01.10.2004р. у загальному розмірі 18 253,11 грн. та розірвання договору суборенди землі від 01.10.04р.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - заст. нач. відділу (дов. № 157/7 від 03.01.12р.)

ОСОБА_3 - заст. директора (дов. № 157/2 від 27.12.11р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаойл" (далі-відповідач) з урахуванням збільшення позовних вимог (згідно заяві № 157/62 від 20.01.12р.) про стягнення заборгованості за договором суборенди землі від 01.10.2004р. у загальному розмірі 18 253,11 грн. та розірвання договору суборенди землі від 01.10.04р.

Сума позову складається з наступних сум: 15 784,74 грн. - основний борг, 913,97 грн. - пеня, 1 104,93 грн. - штраф, 263,81 грн. - 3% річних, 185,96 грн. - інфляція.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань за договором суборенди землі від 01.10.2004р., в частині повного та своєчасного внесення орендної плати у розмірі 15 784,74 грн. А також за систематичне невиконання умов договору, позивач просить суд розірвати даний договір.

23.01.12р. від позивача до господарського суду надійшла заява про збільшення позовних вимог № 157/62 від 20.01.12р., в якій позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 18 253,11 грн., що складається з наступних сум: 15 784,74 грн. - основний борг, 913,97 грн. - пеня, 1 104,93 грн. - штраф, 263,81 грн. - 3% річних, 185,96 грн. - інфляція.

Відповідач двічі у судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується направленням ухвали суду на юридичну адресу відповідача витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 04.04.2011р. за № 9354954.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.04р. між позивачем, як орендар, та відповідачем, як суборендар, було укладено договір суборенди землі, згідно п. 1. договору, орендар надає, а суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) земельну ділянку для здійснення діяльності з обслуговування повітряного транспорту. Земельна ділянка знаходиться у строковому платному користуванні орендаря строком на 49 років згідно договору оренди землі, укладеного із Дніпропетровською районною державною адміністрацією (далі-орендодавець) від 15.07.04р. (договір зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 69 від 15.07.04р.). Письмовий дозвіл голови Дніпропетровської районної державної адміністрації на передачу земельної ділянки у суборенду № 687-р від 27.09.04р. отримано (є невід'ємною частиною цього договору).

Згідно п. 2 договору, в суборенду передається земельна ділянка загальною площею 1,8 га за рахунок земель Новоолександрівської сільської ради.

Відповідно до п. 8 договору, договір суборенди землі укладено на строк до припинення договору оренди земельної ділянки від 15.07.04р. Після закінчення строку договору суборенди має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі суборендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься суборендарем орендарю у безготівковій формі у розмірі: 3 862,00 х 2,465 х 1,8 х 0,05 х 1,2 = 1 028,14 грн. за рік суборенди, в т.ч. ПДВ 20% - 171,36 грн. (п. 9 договору).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 10 договору).

Згідно п. 11 договору, орендна плата вноситься протягом 25 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Як вказує позивач, відповідач останній раз сплатив за платіжним дорученням № 105 від 29.10.10р. рахунок № 204 від 30.09.10р. в розмірі 980,05 грн. за вересень 2010р. З жовтня 2010р. по грудень 2011р. розрахунки за суборенду землі відповідачем не сплачувались.

Таким чином, станом на 16.01.12р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 15 784,74 грн., згідно розрахунку який знаходиться в матеріалах справи.

08.04.11р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 157/п-20, в якій просить відповідача оплатити заборгованість за суборенду землі до 10.05.11р.

Вказані вимоги позивача були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

На момент розгляду спору заборгованість відповідача з жовтня 2010р. по грудень 2011р. за суборенду землі перед позивачем не сплачена та складає у розмірі 15 784,74 грн.

Відповідно до п. 14 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення.

На підставі п. 14 договору, просить суд стягнути пеню, згідно розрахунків доданих до позовної заяви у сумі 913,67 грн.

Згідно ст. 231 Господарського кодексу України, позивач просить суд стягнути штраф у розмірі 7% . Згідно розрахунку, відповідачу нарахований штраф 7% у розмірі 1 104,93 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 185,96 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 263,81 грн.

Доказів по оплаті за договором суборенди землі від 01.10.04р. з урахуванням уточнення з жовтня 2010р. по грудень 2011р. у розмірі 15 784,74 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову не спростував.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення основного бору, штрафу 7%, пені, інфляції та 3% річних підлягає задоволенню.

Крім того, керуючись ст. 651 ЦК України, ст. 291 ГК України та в порядку ст. 188 ГК України, позивачем було направлено відповідачу пропозицію № 157/891 від 15.09.11р. про дострокове розірвання договору суборенди землі, укладеного від 01.10.04р., тому що відповідачем систематично не виконувались умови даного договору.

Вказану вимогу в пропозиції позивача відповідачем залишено без відповіді.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати договір суборенди землі від 01.10.04р.

Враховуючи викладене, вимога позивача підлягає задоволенню щодо розірвання договору суборенди землі від 01.10.04р.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Перевіривши розрахунок позивача за допомогою нормативно-довідкових таблиць системи "Ліга", судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та перевіривши розрахунки позивача за допомогою нормативно-довідкових таблиць системи «Ліга», судом встановлено, що розрахунок інфляції та 3% річних не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вимоги щодо стягнення інфляції у розмірі 185,76 грн. та 3% річних у розмірі 262,74 грн. підлягають задоволенню частково, в решті позовних вимог щодо стягнення інфляції та 3% річних позов задоволенню не підлягає, у зв'язку із допущеними арифметичними помилками при розрахунку.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, за прострочення виконання зобов'язання понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.06.05р. № 216-р, Державне підприємство «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1»відноситься до переліку підприємств державного сектору економіки.

Таким чином, штраф 7% нарахований позивачем у розмірі 1 104,93 грн. підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 651 Цивільного Кодексу України, ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Згідно до норм ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений (20-ти денний) строк, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Систематичне невиконання умов договору, а саме не проведення Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаойл" оплати за оренду, є істотним порушенням договору. Істотне порушення договору є підставою для його розірвання.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача щодо розірвання договору суборенди від 01.10.04р. підлягає задоволенню.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611, 612, 625, 651 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218, 231, 291 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст. 49, ст. 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаойл" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, б. 12, офіс 14; р/р 0100 в ДОД АППБ "Аваль", м. Дніпропетровськ, МФО 305653, код ЄДРОПУ 33114512, ІПН 21) на користь Державного підприємства "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_1" (49008, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 1; р/р 9214 у Південному відділенні КБ "Приватбанк", м. Дніпропетровськ, МФО 305299 код ЗКПО 25537445, ІПН 24) - 15 784 (п'ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 74 коп. основного боргу, 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 97 коп. пені, 1 104 (одна тисяча сто чотири) грн. 93 коп. штрафу, 262 (двісті шістдесят дві) грн. 74 коп. - 3% річних, 185 (сто вісімдесят п'ять) грн. 76 коп. інфляції, 1 477 (одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

Розірвати договір суборенди землі від 01.10.04р. укладений між Державним підприємством "Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаойл".

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 31.01.12р.