номер провадження справи 33/24/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.12 Справа № 5009/729/12

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш»(79024, м. Львів, вул. Промислова, 53)

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД»(юридична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3; фактична адреса: 69084, м.Запоріжжя, вул. Карпенко Карого, б. 47)

про стягнення суми

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД»(юридична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3; фактична адреса: 69084, м.Запоріжжя, вул. Карпенко Карого, б. 47)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш»(79024, м. Львів, вул. Промислова, 53)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від ТОВ «Фреш»: не зявився;

від ТОВ фірма «Оліс ЛТД»: ОСОБА_1 довіреність № 01/01 від 01.11.2011 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фреш», м. Львів звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД», м. Запоріжжя вивезти зі складу позивача (м. Львів, вул. Промислова, 53) нереалізований товар на суму 22767,85 грн. та про стягнення з ТОВ фірма «Оліс ЛТД»суми 23 228, 20 грн. заборгованості за договором поставки товару № 09/06 від 09.06.2011 р. (з яких: 22 767, 85 грн. сума основного боргу, 136, 61 сума індексу інфляції та 323, 74 грн. сума 3 % річних).

Первісний позов мотивований наступними обставинами. За договором поставки від 09.06.2011р. № 09/06 по видаткових накладних № 0000637 від 22.06.2011р. та № 0000730 від 27.07.2011р. ТОВ Фірма «Оліс ЛТД»здійснила поставку товару на користь ТОВ «Фреш»на суми 25771,80грн. та 13224грн., відповідно. В оплату за товар ТОВ «Фреш»платіжними дорученням № 1046 від 24.06.11р. та № 1169 від 22.07.11р. перерахувало на користь ТОВ фірма «Оліс ЛТД»суму 25771,80грн. Згідно до п.8.1.4 протоколу розбіжностей до договору поставки № 09/06 сторони узгодили, що в випадку поганої реалізації товару або неможливості його реалізації в силу різних причин, закінчення строків придатності товарів до реалізації, відсутності попиту на товар, Продавець зобовязується протягом 7 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги від Покупця за власний рахунок забрати такий товар, документально оформити даний факт та повернути Покупцю сплачені за такий товар кошти. На адресу ТОВ фірма «Оліс ЛТД»були направлені письмові вимоги № 107 від 17.08.2011р. і № 174 від 29.11.2011р. з пропозицією забрати товар та повернути грошові кошти, однак ТОВ фірма «Оліс ЛТД»обовязок по вивезенню товару не виконало, внаслідок чого станом на 20.02.12р. вартість товару, що підлягає поверненню складає суму 22767,85грн. На підставі ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобовязання до відповідача застосовано три відсотки річних на суму 323,74грн. та втрати від інфляції на суму 136,61грн. Посилаючись на приписи норм ст. ст. 328, 334, 509, 526, 530, 625, 762, 770 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231, 232 Господарського кодексу України просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.02.2012 р. порушено провадження у справі № 5009/729/12, розгляд якої призначено на 03.04.2012 р.

До початку судового розгляду справи по суті, а саме 02.04.2012р. до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД»про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш»14 724, 66 грн., з яких: 13 224грн. сума основного боргу за договором поставки товару № 09/06 від 09.06.2011 р., 52,90 грн. сума втрат від інфляції, 234,77 грн. - сума 3 % річних та 1212,99 грн. сума пені. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.04.2012 р. прийнято до провадження зустрічну позовну заяву для розгляду її разом з первісним позовом, розгляд справи відкладено на 23.04.2012 р.

Ухвалою господарського суду від 23.04.12р. за клопотанням представника ТОВ Фірма «Оліс ЛТД»строк розгляду справи продовжено на 15 днів до 12.05.2012р., розгляд справи відкладено на 10.05.2012р.

Зустрічний позов мотивований наступними обставинами. За договором поставки від 09.06.2011р. № 09/06 по видаткових накладних № 0000637 від 22.06.2011р. та № 0000730 від 27.07.2011р. ТОВ Фірма «Оліс ЛТД»здійснила поставку товару на користь ТОВ «Фреш»на суми 25771,80грн. та 13224грн., відповідно. В оплату за товар ТОВ «Фреш»платіжними дорученням № 1046 від 24.06.11р. та № 1169 від 22.07.11р. перерахувало на користь ТОВ фірма «Оліс ЛТД» суму 25771,80грн. Тобто в порушення умов п.4.4, 6.1 договору № 09/06 оплата здійснена частково. Сума основного боргу ТОВ «Фреш»за поставлений товар складає 13224грн. На підставі п.9.2 договору за прострочку оплати товару ТОВ «Фреш»повинно нести відповідальність у вигляді пені в сумі 1212,99грн. На підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання до ТОВ «Фреш»застосовано суму 234,77грн. 3% річних та суму 52,90 грн. втрат від інфляції. Посилаючись на приписи норм ст. ст. 526, 550, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України просить зустрічний позов задовольнити.

Представник ТОВ фірма «Оліс ЛТД»у судових засіданнях підтримав доводи, викладені у зустрічній позовній заяві.

ТОВ «Фреш»процесуальним правом на участь представника в судових засіданнях не скористалось. Також ТОВ «Фреш»просить розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Матеріали справи свідчать про належне повідомлення ТОВ «Фреш»про час та місце судового розгляду справи. Таким чином, про час та місце слухання даної справи ТОВ «Фреш» було повідомлене належним чином.

За таких обставин, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

За клопотанням присутнього у судовому засіданні представника ТОВ фірма «Оліс ЛТД»фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

В судовому засіданні 10.05.2012р. справу розглянуто по суті спірних правовідносин, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ТОВ Фірма «Оліс ЛТД», суд приходить до висновку про необхідність відмови у первісному позові та часткового задоволення зустрічного позову.

Як свідчать матеріали справи, 09.06.2011р. між ТОВ фірма «Оліс ЛТД»(Постачальник) та ТОВ «Фреш»(Покупець) був укладений договір № 09/06 поставки товару. Згідно до п.1.1 договору Постачальник зобовязується поставляти і передавати у власність Покупця товар, згідно накладних у відповідності до замовлень Покупця, а Покупець зобовязується проводити оплату за товар та приймати його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1 договору Покупець передає Постачальнику замовлення, в якому зазначає назву, кількість, асортимент товару.

Відповідно до п.4.3 договору передача товару Постачальником і його приймання Покупцем по назві, асортименту, кількості та ціні здійснюється на підставі відповідної накладної у відповідності із замовленням Покупця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що здача-приймання товару оформлюється шляхом підписання сторонами відповідної накладної. Накладна на здачу-приймання товару повинна бути підписана сторонами у день фактичного прийняття товару.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у випадку поставки товару з порушенням терміну, зазначеного в п.4.2 даного договору чи поставки товару асортимент якого не відповідає погодженому сторонами замовленню, Покупець має право відмовитись від прийняття такої партії товару.

Згідно п.5.1 договору сторони узгодили, що товар постачається за цінами, погодженими сторонами у накладній та / або специфікації, чи інших додатках, що є невідємною частиною даного договору.

Порядок розрахунків за поставлений товар передбачений Розділом 6 договору.

Так, оплата за товар здійснюється Покупцем на протязі 30 календарних днів з дня прийняття Покупцем товару у відповідності до п.4.4 цього договору (п.6.1); днем здійснення платежу (днем виконання платіжного зобовязання Покупцем) вважається день, в який сума, що підлягає оплаті, перераховується з банківського рахунку Покупця на банківський рахунок Постачальника (п.6.2).

На виконання умов договору, по видатковій накладній № ОЛ-0000637 від 22.06.2011р. ТОВ фірма «Оліс ЛТД»передало на користь ТОВ «Фреш»товар (продукти харчування) на загальну суму 25771,80 грн. (із ПДВ), а по видатковій накладній № ОЛ-0000730 від 27.07.2011р. ТОВ фірма «Оліс ЛТД»передало на користь ТОВ «Фреш»товар (продукти харчування) на загальну суму 13224,00грн. (з ПДВ).

Загальна вартість поставленого товару склала суму 38995,80грн.

Платіжним дорученням № 1046 від 24.06.2011р. ТОВ «Фреш»сплатило на користь ТОВ фірма «Оліс ЛТД»суму 13000грн. та платіжним дорученням № 1169 від 22.07.2011р. сплатило також суму 12771,80 грн. У графі: «призначення платежу»Покупцем вказано, що оплату здійснено по накладній № ОЛ-0000637 від 22.06.2011р.

Загальна сума сплачених Покупцем грошових коштів склала 25771,80 грн.

Таким чином залишилась несплаченою з боку Покупця сума 13224,00грн. вартості товару, отриманого ТОВ «Фреш»по видатковій накладній № ОЛ-0000730 від 27.07.2011р.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного ними Договору, який породив взаємні обовязки: обовязком ТОВ фірма «Оліс ЛТД»стало постачання товару на користь ТОВ «Фреш», а обовязком ТОВ «Фреш»прийняття товару і оплата його вартості на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193 ГК України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 8.1.4 Протоколу розбіжностей до договору поставки № 09/06 сторонами узгоджена умова, згідно з якою у випадку поганої реалізації товару або неможливості його реалізувати в силу різних причин, закінчення строків придатності товарів до реалізації, відсутності попиту на товар, Продавець зобовязується протягом 7 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги від Покупця за власний рахунок забрати такі товари, документально оформити даний факт та повернути Покупцю сплачені за такий товар кошти.

Тобто, аналіз вказаної умови свідчить, що зобовязання ТОВ фірми «Оліс ЛТД»забрати товар виникає лише після наявності підстав, що свідчать про: 1) неможливість (утруднення) реалізації товару в силу різних причин; 2) закінчення строків придатності товару до реалізації; 3) відсутність попиту на товар.

Однак, в порушення вимог ст. 33 ГПК України ТОВ «Фреш»не надано жодного доказу у підтвердження наявності таких обставин. Більше того, ТОВ «Фреш»не надано жодного доказу у підтвердження факту вчинення дій, спрямованих на намагання реалізувати отриманий від ТОВ фірма «Оліс ЛТД»товар. Крім того, в порушення п.п. 4.6 - 4.8 Договору поставки № 09/06, з боку ТОВ «Фреш»не надано і доказів поставки йому неякісного товару або доказів факту закінчення строків придатності товару до реалізації.

У письмових вимогах від 17.08.2011р. № 107 та від 29.11.2011р. № 174 направлених ТОВ «Фреш»на адресу ТОВ фірма «Оліс ЛТД»з викладенням пропозиції забрати товар, також не зазначено обставин, які б свідчили про наявність підстав для виникнення зобовязання Постачальника (ТОВ фірма «Оліс ЛТД») забрати товар та повернути грошові кошти у розумінні п.8.1.4 Протоколу розбіжностей.

Суд зауважує, що перша вимога забрати товар складена ТОВ «Фреш» 17.08.2011р., тобто навіть до настання дати оплати Покупцем отриманого товару, передбаченого п.6.1 договору, якою є в даному випадку 28.08.2011р.

Фактично з боку ТОВ «Фреш»(Покупця) має місце одностороння відмова від виконання зобовязання по оплаті товару, передбаченого договором.

Таким чином суд доходить до висновку, що зобовязання ТОВ фірми «Оліс ЛТД»забрати товар на суму 22767,85грн. не виникло, оскільки позивачем не доведено факту поганої реалізації товару або неможливості його реалізувати в силу різних причин, закінчення строків придатності товарів до реалізації, відсутності попиту на товар.

Відповідно, у ТОВ фірми «Оліс ЛТД»і не виникло грошове зобовязання, передбачене п.8.1.4 договору, повернути грошові кошти у сумі 22767,85грн.

За таких обставин відсутні і підстави для застосування до ТОВ фірма «Оліс ЛТД»статті 625 ЦК України щодо нарахування за прострочення виконання грошового зобовязання втрат від інфляції у сумі 136,61грн. та трьох відсотків річних у сумі 323,74грн.

Тобто, в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення первісного позову про зобовязання ТОВ фірма «Оліс ЛТД»забрати товар на суму 22767,85грн. та про стягнення суми 22767,85 грн. боргу (вартості товару), суми 136,61грн. втрат від інфляції та суми 323,74грн. трьох відсотків річних.

У задоволенні первісного позову слід відмовити у повному обсязі.

Натомість, за статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором № 09/06 існує обовязок ТОВ «Фреш», встановлений п.6.1 договору, оплатити вартість товару на протязі 30 календарних днів з дня прийняття товару. У відповідності до п.4.4 договору, днем прийняття товару є день підписання сторонами накладної.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Видаткова накладна № ОЛ-0000730 була підписана та скріплена печатками сторін 27.07.2011р., а тому ТОВ «Фреш»зобовязано було сплатити суму 13224грн. вартості отриманого товару в строк до 28.08.2011р.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів сплати суми 13224,00 грн. вартості отриманого від ТОВ фірма «Оліс ЛТД»товару, ТОВ «Фреш»до господарського суду не надало. Таким чином, підлягає задоволенню позовна вимога ТОВ фірма «Оліс ЛТД»про стягнення з ТОВ «Фреш»суми 13224,00 грн. основного боргу.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання з боку ТОВ «Фреш»грошового зобов'язання, вимоги за зустрічним позовом про стягнення з нього суми 52,90 грн. втрат від інфляції (період нарахування: з серпня 2011р. по лютий 2012р.) та суми 234,77грн. 3% річних (період нарахування: з 28.08.2011р. по 30.03.2012р.) підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в ст.ст. 216, 230, 231 Господарського кодексу України.

Так, ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено: у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»(далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога за зустрічним позовом про стягнення суми 1212,99грн. пені заявлена з боку ТОВ фірма «Оліс ЛТД»на підставі п. 9.2 Договору, яким передбачено, що Покупець за даним договором, за порушення терміну розрахунків, передбаченого п.6.1 даного договору, сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості простроченого платежу, за кожен день прострочення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення ТОВ «Фреш»строків оплати за Договором, умови Договору та приписи чинного законодавства, суд вважає, що вимога ТОВ «Оліс ЛТД»про стягнення пені заявлена позивачем обґрунтовано, з точки зору правової підстави зустрічного позову.

Перевіривши правильність розрахунку пені у сумі 1212,99грн. за заявлений ТОВ Фірма «Оліс ЛТД»період (з 28.08.2011 р. по 30.03.2012 р.), з урахуванням вимог п. 6 ст. 232 ГК України щодо необхідності застосування шести місячного строку нарахування штрафних санкцій, суд знаходить підстави для її часткового задоволення в сумі 1033,28 грн. (за період з 28.08.2011р. по 28.02.2012р.), і для відмови у стягненні пені в іншій частині.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір за первісним позовом покладається на позивача (ТОВ «Фреш»); за зустрічним позовом, з ТОВ «Фреш»на користь ТОВ фірма «Оліс ЛТД»слід стягнути суму 1588,57грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш», м.Львів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД», м.Запоріжжя суми 23 228, 20 грн. заборгованості за договором поставки товару № 09/06 від 09.06.2011 р. (з яких: 22 767, 85 грн. сума основного боргу, 136, 61 сума індексу інфляції та 323, 74 грн. сума 3 % річних) відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД», м.Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш»(79024, м. Львів, вул. Промислова, 53, код ЄДР 23956445, рахунок № 1180 у ПАТ «КредіАгрікольБанк», МФО 300614) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД»(юридична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, 3; фактична адреса: 69084, м.Запоріжжя, вул. Карпенко Карого, б. 47, код ЄДР 20478063, рахунок № 5622 у Філії ПАТ ПІБ в м.Запоріжжя, МФО 313355) суму 13224 (тринадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 00 коп. основного боргу, суму 52 (пятдесят дві) грн. 90 коп. втрат від інфляції, суму 234 (двісті тридцять чотири) грн. 77 коп. трьох відсотків річних, суму 1033(одна тисяча тридцять три) грн. 28 коп. пені та суму 1588 (одна тисяча пятсот вісімдесят вісім)грн. 57 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 14.05.2012 р.

Суддя М.В. Мірошниченко