КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" грудня 2012 р. Справа № 10/085-09/8/11/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Суліма В.В.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ТОВ «Конча-Заспа» на ухвалу господарського суду Київської області від 05.10.2012 року №10/085-09/8/11/13 (суддя Грабець С.Ю.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конча-Заспа»

про перегляд рішення господарського суду Київської області від 24.01.2011р. за нововиявленими обставинами

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області

до Української міської ради Київської області

Товариства з обмеженою відповідальністю «Конча-Заспа»

третя особа Управління земельних ресурсів Обухівському районі Київської області

про витребування земельної ділянки та повернення її державі

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, суд

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області №10/085-09/8/11/13 від 05.10.2012р. відмовлено ТОВ «Конча-Заспа» у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду Київської області від 24.01.2011р. за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з ухвалою ТОВ «Конча-Заспа», звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати, переглянути справу за нововиявленими обставинами та скасувати рішення господарського суду від 24.01.2011р.

В судовому засіданні представник ТОВ «Конча-Заспа» підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню

В судовому засіданні представники прокуратури та позивача проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечували, просив залишити їх без задоволення, ухвалу суду-без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням від 05.02.02 Української міської ради Обухівського району Київської області «Про відведення земельної ділянки ТОВ «Конча-Заспа» надано в довгострокове користування вказаній особі для сільськогосподарських цілей строком на 49 років земельну ділянку площею 147 га з встановленням орендної плати в розмірі 34 грн. за 1 га на рік (з урахуванням щорічного коефіцієнту інфляції). На підставі цього рішення 02.04.02 між відповідачами укладено договір оренди земельної ділянки.

Заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду з позовом, заявивши вимоги про витребування земельної ділянки площею 147 га, розташованої за межами м. Українка, та повернення її державі в особі Обухівської районної державної адміністрації.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2011р. задоволений позов Заступника Генерального прокурора : визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 02.04.2002 року між Українською міською радою та ТОВ «Конча-Заспа», зареєстрований в Обухівському районному відділі земельних ресурсів 02.04.2002 року за № 38, ТОВ «Конча-Заспа» зобовязано повернути земельну ділянку площею 147 га, розташовану за межами м. Українка державі в особі Обухівської районної державної адміністрації.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2011р. рішення господарського суду Київської області від 24.01.2011р. залишено без змін.

ТОВ «Конча- Заспа» звернулось з заявою про перегляд рішення господарського суду Київської області від 24.01.2011р. за нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи її тим, що 01.08.2012 року ними було отримано у ДП «Київський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» земельно кадастрову документацію щодо встановлення меж села Плюти, табуло зясовано, що частина земельної ділянки, яка перебувала у його в користуванні, відповідно до договору оренди від 02.04.2002 року, а саме земельна ділянка, площею 82,7 га, знаходиться в межах села Плюти Обухівського району Київської області, що є істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути відомі під час розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду за нововиявленими обставинами, суд виходив з того, що проект землеустрою щодо встановлення і зміни межі села Плюти в межах Української міської ради Київської області, розроблений у 2005 році ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», рішення Київської обласної ради про встановлення меж с. Плюти прийнято 15.04.2005, тоді як спір виник з приводу відносин, що склалися ще до прийняття цього рішення, у 2002 році, під час укладення між відповідачами договору оренди спірної земельної ділянки.

За таких обставин, урахування судами під час розгляду справи вказаного рішення не могло вплинути на прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято. Тому ці обставини не є істотними для розгляду даної справи, а відтак їх не можна вважати нововиявленими. Крім цього, про існування вказаних проекту та рішення відповідачу 2 було відомо під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, що підтверджується матеріалами судової справи, в яких наявна копія згаданого проекту.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відмову у перегляді рішення за нововиявленими обставинами, ТОВ «Конча-Заспа» вказує на те, що рішення Київської облради має істотне значення для вирішення спору та виключає можливість задоволення позову про витребування у нього земельної ділянки. Крім того, в 2006р. Договір оренди було викладено у новій редакції, було змінено призначення земельних ділянок ї їх площі, тобто фактично межі землекористувань ТОВ «Конча-Заспа» було встановлено в 2006р., на час існування рішення Київської облради. Сторонам не було відомо про те, що межі сіла взагалі не були встановлені. ТОВ «Конча-Заспа» було надано достатньо документів щодо меж с. Плюти, але судом вони не були дослідженні та суд безпідставно не задовольнив клопотання про призначення судової експертизи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши і зясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 112 ГПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

З постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» випливає, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК України, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК України.

Нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Таким чином, розглядаючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, господарський суд правомірно виділив клопотання про проведення судової експертизи, оскільки таке клопотання сторона могла заявити на стадії розгляду спору по суті.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно із ст. 73 Земельного кодексу України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.

Відповідно до ст. 174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міських рад.

Відповідно до п. 3.3 Методичних рекомендацій з розробки проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж населеного пункту, затверджених наказом Держкомзему України від 10.07.2006 р. N 165, проект землеустрою вважається затвердженим шляхом прийняття рішення щодо встановлення або зміни меж населеного пункту, відповідно до компетенції, Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, рішенням обласної ради.

З матеріалів справи вбачається, що проект землеустрою щодо встановлення і зміни межі села Плюти в межах Української міської ради Київської області, розроблений у 2005 році ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», рішення Київської обласної ради, яким встановлено межі с. Плюти, прийнято 15.04.2005р.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, про існування вказаних проекту та рішення відповідачу 2 було відомо під час розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується матеріалами судової справи, в яких наявна копія згаданого проекту, та вказані обставини були йому відомі на час розгляду справи, що виключає можливість їх розгляд як нововиявлених.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р. «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а ухвала господарського суду є обґрунтованою і такою, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Конча-Заспа» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Київської області від 05.10.2012 року №10/085-09/8/11/13 про перегляд рішення господарського суду Київської області від 24.01.2011р. за нововиявленими обставинами залишити без змін .

2. Матеріали справи повернути, доручити господарському суду Київської області.

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Сулім В.В.

ОСОБА_1