РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 19/244 11.01.12

За позовом Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад»ОСОБА_1 Управління Персоналом

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Заграва»

Про визнання договору підряду № 01/05-03/1 від 05 березня 2010 р. недійсним

Суддя Шаптала Є.Ю.

Представники сторін:

від позивача не з»явився

від відповідача ОСОБА_2 за дов. № б/н від 05.01.2012 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад»ОСОБА_1 Управління персоналом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заграва»про визнання договору підряду № 01/05-03/1 від 05 березня 2010 р. недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір підряду № 01/05-03/1 від 05 березня 2010 р. підписувався заступником Голови Наглядової ради ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності № 127/06 від 02.11.2006 року, в той час, як зазначена довіреність була видана строком дії до 30.12.2007 р., а сам договір був укладений 05.03.2010 р.. Вважає, що ОСОБА_3 діяв на підставі довіреності, яка припинила дію, тому заступник голови Наглядової ради не мав жодних повноважень на підписання договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2011 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 07.12.2011 р.

06.12.2011 року представником відповідача подано до відділу діловодства суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2011 року розгляд справи відкладено на підставі ст.. 77 ГПК України в звязку з неявкою представника позивача.

05.01.2012 року представником відповідача подано до відділу діловодства суду відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомлено, обґрунтованих заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подано.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.01.12 року заперечував проти визнання договору підряду № 01/05-03/1 від 05 березня 2010 р. недійсним з підстав наведених у відзивах на позовну заяву.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 11.01.2012 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2010 року між ТОВ «Заграва»(Підрядник) в особі директора ОСОБА_4, який діяв на підставі Статуту та Приватним акціонерним товариством «Вищий навчальний заклад»ОСОБА_1 управління персоналом (Замовник) в особі ОСОБА_3, який діяв на підставі Довіреності № 127/06 від 02.11.2006 р. було укладено договір підряду № 01/05-03/1.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Підрядник зобовязався виконати за завданням Замовника та у відповідності до його вимог, на свій ризик підрядні роботи в гуртожитку МАУП за адресою: м. Київ, вул.. Сімї Хохлових, 8, і здати виконану роботу Замовнику, а Замовник зобовязався прийняти й оплатити виконану відповідно до його вимог роботу.

Позивач наполягає на тому, що Договір підряду №01/05-03/1 від 05.03.2010 року є недійсним, оскільки підписаний 05.03.2010 року зі сторони відповідача ОСОБА_3 довіреність якому на вчинення зазначених дій видано строком лише до 30.12.2007р. Крім цього, позивач наполягає на тому, що згідно з положеннями Статуту, який діяв на момент підписання Договору, відповідні повноваження зі сторони позивача мав ректор, який в межах повноважень, визначених Наглядовою радою, укладає угоди, договори, контракти, до того ж зазначає, що до компетенції Наглядової ради відноситься погодження укладення договорів (угод) на суму, що перевищує 25 000,00 грн. з урахуванням штрафних санкцій, тому укладення спірного договору мало бути погоджено з Наглядовою радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 237 Цивільного кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 р. (надалі "постанова Пленуму") визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до п. 9.2 Роз'яснень Вищого арбітражного суду №02-5/11 від 12.03.1999р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.). У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання позивача на те що Договір підряду №01/05-03/1 від 05.03.2010 року укладений заступником голови Наглядової ради ПАТ ВНЗ «МАУП»ОСОБА_3 з перевищенням наданих йому повноважень, оскільки спірний договір підписаний 05.03.2010 року, довіреність якому на вчинення зазначених дій видано строком лише до 30.12.2007 року є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Договір підряду та додаткова угода до нього від імені позивача (замовника) підписана ОСОБА_3, який діє на підставі Довіреності № 127/06 від 02.11.2006 р.»

Позивач посилається на те, що вказана довіреність була видана строком дії до 30.12.2007 року, а договір підряду укладено 05.03.2010 року, тобто на підставі довіреності, яка припинила дію. На підтвердження вказаного, позивачем додану завірену ним копію довіреності від 02.11.2006 року № 127/06, у якій в двох останніх абзацах зазначено два різні строки дії довіреності: «Ця довіреність видана без права передоручення, строком до сьомого серпня дві тисячі шостого року»та «Ця довіреність видана без права передоручення, строком до тридцятого грудня дві тисячі сьомого року».

Зазначена довіреність викликає у суду сумнів у її достовірності через зазначення у ній двох строків, протягом яких діє довіреність, у тому числі перший строк дії закінчився раніше, ніж дата видачі довіреності (довіреність видана 02.11.2006 року, строк дії довіреності до 07.08.2006 року), тому зазначений документ не може прийнятий судом як належний та допустимий доказ, відсутності у ОСОБА_3 повноважень на підписання від імені позивача договору підряду №01/05-03/1 від 05.03.2010 року та додаткової угоди у момент їх укладення.

Крім того, заступник голови наглядової ради ПАТ «ВНЗ «МАУП»ОСОБА_3 на момент підписання Договору підряду №01/05-03/1 від 05.03.2010 року був представником позивача, належним чином уповноваженим на підписання Договору та інших договорів цивільно-правового характеру, що підтверджується копією довіреності за вих.. № 127/06 від 02.11.2006 року, виданої ОСОБА_3 ректором ОСОБА_5 строком до 31.12.2010 року, яку відповідач надав в якості доказу, зазначена довіреність залучена до матеріалів справи як належний та допустимий доказ наявності у ОСОБА_3 повноважень на підписання договору.

З наданих відповідачем договорів, вбачається, що між ТОВ «Заграва»та ПАТ ВНЗ «МАУП» було підписано ряд договорів, а саме Договір підряду № 01/09-10/1-2292 від 09.10.2009 року., Договір підряду № 07/21-04/1 від 21.04.2010 року, Договір підряду № 01/20-08/2 від 20.08.2009 року, договір підряду № 01/19-08/1/2275 від 19.08.2009 року, Договір підряду № 01/11-08/1/2271 від 11.08.2009 року., Договір підряду № 01/23-07/1 від 23.07.2009 року., Договір підряду № 01/23-07/4 від 23.07.209 року, Договір підряду № 01/15-01/3 від 15.07.2009 року.

Як вбачається з зазначених договорів, кошторисів до них, актів виконаних робіт, актів звірки взаємних розрахунків, з виписок з особового рахунку, всі документи підписані від імені замовника ОСОБА_3. Зазначений факт, свідчить про те, що на протязі 2009-2010 років був уповноваженою особою на підписання цивільно-правових договорів.

За приписами ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

З наданих документів вбачається, що на виконання умов Договору позивачем було прийнято підрядні роботи, що оформлено Довідкою про вартість виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-3 за липень 2010 року на суму 134 682,83 грн. та Актом приймання виконаних підрядних робіт за липень 2010 р. на суму 134 682,83 грн., Довідкою про вартість виконаних підрядних робіт типової форми «КБ-3 за липень 2010 р. на суму 31 151,90 грн. та Актом приймання виконаних підрядних робіт за липень 2010 р. на суму 31 151,90 грн. Зазначені акти підписані заступником Голови Наглядової ради ОСОБА_3 та скріплено великою круглою печаткою позивача.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як належний доказ схвалення позивачем договору підряду № 01/05-03/1 від 05.03.2010 р. та додаткової угоди № 1 до нього від 16.03.2010 року, суд приймає лист МАУП від 02.03.2011 року № 541 за підписом заступника Голови Наглядової ради ОСОБА_6 Щркіна, адресований директору ТОВ «Заграва», у якому позивач повідомляв про те, що акти огляду прихованих робіт, акт типової форми КБ-2В та КБ-3 згідно посадових інструкцій та відповідно до характеру виконаних робіт уповноважені підписувати генеральний директор дирекції з загальних питань, головний інженер, головний енергетик, начальник дільниці тепло-водопостачання та начальник ремонтно-будівельної дільниці. Листом повідомлено про необхідність терміново закінчити зовнішні та внутрішні ремонтні роботи будівлі котельні.

Крім того, з акту звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2011 р., підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого великою круглою печаткою позивача, вбачається, що позивач підтвердив існування заборгованості перед відповідачем за виконані згідно Договору підрядні роботи.

Акт звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2011 р. підписано від імені позивача головним бухгалтером ОСОБА_7.

Наведені обставини свідчать про те, що в бухгалтерському обліку позивача обліковуються первинні бухгалтерські документи (акти виконаних робіт в гуртожитку по вул.. Сім»ї Хохлових від 02.08.2010 р.) на загальну суму 165 834,73 грн., що підтверджує кредиторську заборгованість позивача перед відповідачем, а обізнаність керівництва (підписання і подання фінансової та податкової звітності) дає підстави вважати наявним подальше схвалення позивачем правочину (договір підряду та додаткова угода), а також виконання підрядних робіт.

Крім того, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду в постанові від 13.12.2011 р. за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ «ВНЗ «ОСОБА_1 Управління персоналом»на рішення господарського суду міста Києва від 06.09.2011 р. у справі № 23/365 за позовом ПАТ «ВНЗ «ОСОБА_1 Управління персоналом»до ТОВ «Заграва»про стягнення 215 918,00 грн. дійшла аналогічного висновку щодо визнання недійсним договору підряду № 01/05-03/1 від 05.03.2010 р..

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували викладені висновки відповідача.

Зважаючи на встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного Договору недійсним.

Позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, а тому вони не підлягають задоволенню.

За таких обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з покладенням судових витрат згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад»ОСОБА_1 Управління Персоналом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заграва»про визнання договору підряду № 01/05-03/1 від 05 березня 2010 р. недійсним відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Є.Ю. Шаптала

Дата підписання повного тексту рішення 16.01.2012 р.