КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2012 № 23/322

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Борисенко І.В.

ОСОБА_1

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_2

за участі представників

сторін:

позивача: ОСОБА_3 дов. б/н від 12.092011 р.;

відповідача: ОСОБА_4 дов. б/н від 17.08.2011 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Обєднання підприємств „Українська ліга музичних прав

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р.

у справі № 23/322 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом: Обєднання підприємств „Українська ліга музичних прав

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Стейк Хаус

про: надання відомостей та визнання Договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

ОП „Українська ліга музичних прав (позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ „Стейк Хаус (відповідач) про надання відомостей та визнання Договору про сплату винагороди за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм укладеним.

Позовні вимоги мотивовані на тому, що в ресторані «Стейк Хаус», який знаходиться на утриманні відповідача, здійснюється безпідставне, комерційне використання способом публічного виконання фонограм (відеограм) та зафіксованих у них виконань, внаслідок чого їхнє сприйняття є доступним відвідувачам та персоналу ресторану, що в свою чергу є грубим порушенням вимог законодавства України, щодо авторського та суміжних прав. Вказані факти були зафіксовані позивачем 05.04.2011 р. шляхом відеозйомки, здійсненої у приміщенні ресторану «Стейк Хаус» та складено ОСОБА_4 фіксації № 04/05/04/11. А тому, враховуючи наведене та зважаючи на приписи ст. 43 ЗУ „Про авторське право і суміжні права, Постанову КМ України від 18.01.2003 р. № 71 (в редакції Постанови КМ України від 02.04.2009 р. № 450), відповідач зобовязаний укласти з позивачем - ОП „Українська ліга музичних прав як єдиною в Україні уповноваженою організацією колективного управління, що здійснює збір винагороди за комерційне використання способом публічного виконання фонограм (відеограм) та зафіксованих у них виконань (згідно Свідоцтва № 5/УО від 02.04.2009 р. виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на підставі Наказу МОН України від 22.12.2008 р. № 1175) Договір про сплату винагороди за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р. № 23/322 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, ОП „Українська ліга музичних прав (позивач) звернулося до КАГС з апеляційною скаргою в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р. № 23/322 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована на тому, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного Рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зроблені висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою КАГС від 25.10.2011 р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Ільєнок Т.В., суддів Борисенко І.В., Мартюк А.І. прийнято до провадження апеляційну скаргу ОП „Українська ліга музичних прав на Рішення Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р. № 23/322, розгляд справи призначено на 08.11.2011 р.

У судовому засіданні від 08.11.2011 р. представник відповідача подала письмовий Відзив на апеляційну скаргу, згідно якого ТОВ „Стейк Хаус заперечує проти викладених в ній доводів в звязку з чим просить колегію залишити її без задоволення, оскаржене Рішення суду першої інстанції залишити тез змін.

У судовому засіданні від 08.12.2011 р. оголошувалася перерва до 22.11.2011 р., в порядку ст. 77 ГПК України.

У звязку з виробничою необхідністю, а саме зайнятістю судді Мартюк А.І. в судовому розгляді у складі іншої колегії Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 21.11.2011 р. № 01-23/3/1 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Борисенко І.В, ОСОБА_1

У судове засідання призначене на 22.11.2011 р. представник відповідача не зявився, 17.11.2011 р. через канцелярію суду подав Клопотання про відкладення розгляду даної справи, у звязку з неможливістю забезпечити явку свого представника у наступне судове засідання, яке колегією суддів розглянуто та задоволено.

Ухвалою КАГС від 22.11.2011 р. № 23/322 розгляд справи було відкладено на 08.12.2011 р., в порядку п. 1. ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Судове засідання з розгляду даної справи призначене на 08.12.2011 р. не відбулося, в звязку з находженням головуючого судді Ільєнок Т.В. (доповідач у справі) на лікарняному. Наступне судове засідання з розгляду даної справи було перенесено на 13.12.2011 р.

У звязку з находженням судді Борисенко І.В. на лікарняному, Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 13.12.2011 р. № 01-23/3/2 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Верховець А.А., Шипко В.В.

У судовому засіданні від 23.12.2011 р. представником відповідача подано Клопотання в порядку ст. 69 ГПК України про продовження строку розгляду справи № 31/320, яке колегією суддів розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні від 13.12.2011 р. оголошувалася перерва до 24.01.2012 р., в порядку ст. 77 ГПК України.

У звязку з виробничою необхідністю, а саме зайнятістю судді Верховця А.А. в судовому розгляді у складі іншої колегії Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 23.01.2012 р. № 01-23/3/3 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Борисенко І.В., Шипко В.В.

У судове засідання від 24.01.2012 р. зявилися представники обох сторін та надали усні пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ОП „Українська ліга музичних прав, Рішення Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р. № 23/322 залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем (відповідно до абзацу першого позовної заяви) наголошено, що він є єдиною в Україні уповноваженою організацією колективного управління, що здійснює збір винагороди за комерційне використання фонограм та зафіксованих у них виконань способом публічного виконання.

Оцінюючи вищезазначене твердження позивача, господарський суд правомірно зауважив, що означена обставина не підтверджується жодним наявним у справі доказом. Нормативно-правові акти, на які посилається позивач, встановлюють порядок визначення уповноважених організацій колективного управління, які здійснюватимуть збирання і розподіл винагороди (роялті) за використання опублікованих з комерційною метою фонограм і відеограм, проте не визначають позивача як єдину в Україні уповноважену організацію.

Сам по собі факт наявності у власності відповідача закладу громадського харчування (ресторан, кафе, їдальня тощо) не створює прямого правового наслідку обовязок відповідача сплачувати позивачу грошові кошти та обовязок укласти з ним договір на використання з комерційною метою фонограм і відеограм.

Такий обовязок зявляється у відповідача лише тоді, коли у нього зявиться намір використовувати у своїй господарській діяльності обєкти авторського права, на які розповсюджується правовий захист.

Законодавство України захищає далеко не всі обєкти авторського права. Стаття 15 ЗУ Про авторське право і суміжні права надає перелік майнових прав (що не є вичерпним) автора (чи іншої особи, яка має авторське право), до складу яких належить і безумовне право автора на визначення заборони або дозволу на публічне виконання твору, у тому числі і на безоплатній основі. Оскільки значна кількість авторів дозволяють безвідплатне використання їх творів, обовязком позивача в межах даного судового розгляду є доведення суду факту, що Відповідач використовує або має намір використовувати у своїй діяльності обєкти авторського права, на які розповсюджується правовий захист та права, за якими передано йому правовласником або правовласниками.

Відповідно до наданого суду відзиву на позов, відповідачем наголошено, що він не використовує у своїй діяльності обєкти авторського права та не має наміру в подальшому їх використовувати.

В якості доказу використання цих обєктів позивачем додано до позовної заяви копію ОСОБА_4 від 31.08.2011 р., складеного особою, яка перебуває у трудових відносинах з Позивачем. З означеного документу вбачається, що працівником Позивача ОСОБА_5 31 серпня 2011 р. з 15 години 50 хвилин до 15 години 53 хвилин відбувалась фіксація відеокамерою Panasonic публічного виконання фонограм шляхом їх подання через динаміки, що вмонтовані в стелю та стіни приміщення ресторану „Стейк Хаус.

Як зазначалось раніше, означений документ складено та підписано однією особою, яка є працівником позивача.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанцій про те, що вказаний ОСОБА_4 від 31.08.2011 р. не може бути визнаний обєктивним доказом у справі. ОСОБА_6 того, означений документ наголошує на факті публічного виконання фонограм, але не визначає яких саме, що унеможливлює визначення їх охороноздатності.

Охороноздатність твору - це сукупність умов, вказаних в законах та інших нормативно-правових актах, за наявності яких твір охороняється українським законодавством. Доказування охороноздатності твору полягає у встановленні того, що даний твір охороняється законом і не може використовуватися без дозволу правовласника.

ОСОБА_6 від 31.08.2011 р. позивачем додано до позову переносний оптичний диск для збереження інформації у цифровому вигляді CD-R (Compact Disc-Recordable, Записуваний Компакт-Диск), на якому записано один файл, який має назву Стэйк хаус 31.08.2011.mpg.

У властивостях файлу Стэйк хаус 31.08.2011.mpg міститься інформація, що його було створено об э11:10:11 год. 1 эвересня э2011 эр., (тобто, на наступний день від дня складення ОСОБА_6 від 31.08.2011 р.). Інша інформація, у тому числі і інформація про обладнання, за допомогою якого створено цей відео файл, видалена.

Колегія суддів погоджується з зауваженням місцевого господарського суду, що на доданому до позову диску записано копію файлу, який було змінено програмними засобами після його копіювання з обладнання, на якому його було створено, зі стиранням усіх персональних даних файлу-оригіналу, що є безумовним доказом втрати його доказової сили.

На 4 хвилині 8 секунді відео зображено верхню частину ОСОБА_6 перевірки від 31.08.2011р., з якого чітко вбачається виправлення часу початку фіксації. На копії ОСОБА_6, наданій позивачем суду, означене виправлення відсутнє.

ОСОБА_6 того, копія файлу Стэйк хаус 31.08.2011.mpg містить відео з зображеннями (вірогідно) закладу громадського харчування з акцентуванням уваги на невстановленому технічному обладнанні. Якість звукової доріжки відеофайлу не дозволяє достеменно встановити джерело звукового супроводження.

Враховуючи наведені обставини, господарський суд правомірно встановив, що відео файл, доданий до позовної заяви на цифровому носії, не може бути належним доказом у справі.

Таким чином, доданими до позовної заяви доказами не підтверджуються доводи позивача про те, що відповідач використовує у своїй господарській діяльності обєкти авторського права, на які розповсюджується правовий захист, як і не доведено того, що позивач має право на отримання від імені авторів винагороди за використання цих обєктів.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарським процесуальним кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Таким чином, для подання позову до суду необхідною умовою є наявність порушеного права або законного інтересу.

Колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, що позивачем в процесі розгляду даної справи у суді першої інстанції не доведено наявність у нього відповідного права та факту порушення цього права відповідачем, не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Тобто, позивачем не доведено суду, що відповідач є субєктом комерційного використання обєктів авторського права.

Посилання позивача на ст.. 43 ЗУ Про авторське право і суміжні права як на правову підставу виникнення обовязку у відповідача укласти саме з позивачем господарський договір, судом першої інстанції також правомірно не прийнято до уваги, оскільки наведена правова норма не містить імперативного припису щодо здійснення таких дій.

За умови відсутності прямої вказівки закону на обовязковість укладення господарського договору, вирішальне значення при розгляді даного спору набуває принцип свободи договору, який випливає з загальних норм матеріального права, закріплених, як в статтях 6 та 627 ЦК України, так і в статтях 179 та 187 ГК України.

Пунктом третім частини першої статті 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства визначено свободу договору.

Частиною другою статті 14 ЦК України встановлено, що особа не може бути примушена до вчинення дій, які не є обовязкові для неї.

Пунктом 6 статті 6 ГК України передбачено заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Позивач в розумінні наведених правових норм, не довів суду як першої так і апеляційної інстанцій, що відповідач має встановлений законом обовязок укласти з Позивачем господарський договір на визначених ним умовах та надавати Позивачу будь-яку звітність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що матеріали даної справи не містять необхідних та достатніх доказів в підтвердження доводів викладених у позовній заяві, тому колегія судді погоджується з правовою оцінкою господарського суду про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи скаржника ОП „Українська ліга музичних прав викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що фактично зводяться до дублювання змісту позовної заяви, яким господарський суд надав правильну та обґрунтовану правову оцінку.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Позивач доказів на підтвердження своїх аргументів не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів, оцінивши наявні в справі матеріали та докази дійшла до висновку, що підстав для скасування чи зміни Рішення Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р. № 23/322 не має, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОП „Українська ліга музичних прав залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.09.2011 р. № 23/322 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2012 р.

№ 23/322 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2012 р.

№ 23/322 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 23/322 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Борисенко І.В.

ОСОБА_1