КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2012 № 16/177

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Рєпіної Л.О.

ОСОБА_1

секретарі судового засідання Анісімовій М.О.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.08.2012 року

розглянувши апеляційну скаргу №477/07 від 04.07.2011 року Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України на рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2011 року у справі № 16/177 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Меркурій»

про стягнення 266 480,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Меркурій» про стягнення 266 480,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.06.2011 року у справі № 16/177 у задоволенні позову Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням господарського суду міста Києва, позивач, Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2011 року у справі № 16/177 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2012 року у справі № 16/177 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

09.07.2012 року на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшло повідомлення від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що станом на 25.06.2012 року оплата за проведення експертизи не здійснена та клопотання експерта у встановлені законом терміни судом не задоволено. На підставі чого, супровідним листом від 27.06.2012 року матеріали справи було повернено Київському апеляційному господарському суду, а ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року поновлено провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що висновки суду викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, а також оскаржуване рішення прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи та докази, подані до апеляційної інстанції, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28 травня 2009р. між Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України (генпідрядник за договором) та TOB УБК Меркурій (підрядник за договором) було укладено договір підряду № 12/2009 від 28 травня 2009 року, відповідно до якого Підрядник взяв на себе зобов'язання влаштувати горизонтальну гідроізоляцію паркінгу житлового комплексу Брест-Литовськийв с. Чайка Києво-Святошинський р-ну Київської обл.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як випливає зі змісту вказаної статті, предметом договору підряду є саме результат виконаних робіт.

Відповідно до ст. 839 ЦК України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження виконання умов договору сторонами були складені акти приймання здачі виконаних робіт та підписані 23.06.09 року на загальну суму 173 318,28 грн. та 22.07.09 року на загальну суму 483 838,49 грн. Під час сезону дощів у грудні 2010р., були виявлені приховані дефекти, що призвело до псування штукатурки в середині будівлі, про що був складений акт від 09.03.11р.

Відповідно до положень ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 7.2 договору підрядник зобовязується усунути своїми силами і за свій рахунок недоробки та приховані дефекти, допущені з вини підрядника протягом гарантійного строку, що згідно з п. 7.1 договору становить десять років з моменту підписання акту прийняття обєкту в експлуатацію.

Відповідно до п.7.3 договору, перелік недоробок (дефектів) та строки їх усунення визначаються дефектним актом, що укладається і підписується сторонами. Включенню до дефектного акту підлягають недоліки, що зумовлені діяльністю підрядника. Якщо недоліки (недоробки) зумовлені неправильною експлуатацією об'єкта, то підрядник не несе відповідальності.

Згідно частини 4 ст. 884 Цивільного кодексу України у разі виявлення протягом гарантійного строку недоліків замовник повинен заявити про них підрядникові в розумний строк після їх виявлення.

З наявного в матеріалах справи Акту від 09.03.2011р. вбачається, що він був складений та підписаний комісією у складі Головного інженера ДБК УС ВР України, Майстра ДБК УС ВР України та представника третьої сторони - ТОВ "Хенкель баутехнік (України)" в порушення договору №12/09, умовами якого залучення третьої сторони не передбачено.

Для встановлення якості, та обсягу виконаних робіт, їх відповідності до проектно-кошторисної документації при виконанні роботи по влаштуванню гідроізоляції паркінгу житлового комплексу «Брест-Литовський» в с. Чайка, Києво-Святошинського р-ну Київської області на вимогу позивача, ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 18.10.11 року та 06.03.12 року призначалося проведення судової будівельно-технічної експертизи. З наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем проведення зазначених експертиз оплачено не було, а отже матеріали справи повернуті до суду без дослідження.

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Остаточне коло питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фотознімки частин паркінгу житлового комплексу Брест-Литовський в с. Чайка Києво-Святошинський р-ну Київської обл. не є належними доказами і не можуть підтверджувати дефекти виконаних робіт за договором № 12/2009 від 28.05.2009р. Крім того, доказів, які б підтверджували приховання відповідачем дефектів виконаних підрядних робіт або виконання підрядником обумовлених договором робіт з недоліками, суду не надано.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України на рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2011 року у справі № 16/177 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2012 у справі № 16/177 залишити без змін.

3. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи № 16/177 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Тарасенко К.В.

Судді Рєпіна Л.О.

ОСОБА_1