КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2012 № 13/5026/414/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кондес Л.О.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

Від позивача: Мегеря А.В. (дов. б/н від 24.05.2012);

Від відповідача: Білик П.Б. (дов. б/н від 03.01.2012);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Беркут»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.04.2012р.

у справі № 13/5026/414/2012 (суддя - Скиба Г.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Беркут» (далі - ТОВ "Ресторан Беркут")

до Приватного підприємства «Санні» (далі - ПП "Санні")

про встановлення нікчемності договору купівлі - продажу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.04.2012р. у справі №13/5026/414/2012 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 10.04.2012р. у справі №13/5026/414/2012 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскаржуваний Договір купівлі-продажу фактично був є фіктивним правочином (мнимою угодою).

Згідно із ст.58 ЦК УРСР 1963р., чинного станом на 10.06.2003р., недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

Так, скаржник вважає, що наявність умислу ТОВ «Ресторан Беркут» підтверджується тим, що на момент його укладення (датування) предмет договору перебував у банківській заставі.

Умисел іншої сторони Договору - ПП «Санні» на невиконання спірного Договору підтверджується поясненнями директорів ПП «Санні» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ПП «Санні» ніколи не набувало права власності на майно, оскільки весь час з моменту його укладення власником майна залишався ТОВ «Ресторан Беркут».

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що оскаржуваний Договір є мнимою угодою, а тому згідно ст. 234 ЦК України фіктивний правочин має бути визнано судом недійсним.

Крім того, скаржник вказує, що спірний Договір було підписано лише в листопаді 2005 року і це підтверджується висновком №5476 судово-технічної експертизи документів у кримінальній справі № , складеним Київським науково-дослідним судом судових експертиз 30.10.2009р.

Відповідач повністю не погоджується з доводами апеляційної скарги позивача, вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що фактом переходу права власності за Договором, зважаючи на наявність Акту № 1 приймання - передачі нежитлових приміщень від 20.11.2003 року, починаючи з 20.11.2003 року, власником відповідних нежитлових приміщень площею 5 407,9 кв.м. є ПП «Санні». Даний факт підтверджений Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.04.2007 року № 14246955 , Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року № 17368469.

Ухвалою від 03.05.2012 було призначено справу до розгляду на 04.06.2012р.

Ухвалою від 08.05.2012 було виправлено описку в ухвалі від 03.05.2012 та призначено справу до розгляду на 06.06.2012р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2012 введено до складу судової колегії замість судді Калатай Н.Ф. суддю Ропій Л.М.

В судове засідання 06.06.2012 представник відповідача з'явився, представник позивача не з'явився. Від представника позивача (скаржника) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено, розгляд справи відкладено на 25.06.2012.

В судовому засіданні 25.06.2012 в порядку приписів ст..77 ГПК України було оголошено перерву до 20.08.2012.

Крім того, сторонами було подано відповідно до норм ст..69 ГРК України заяву про продовження строку вирішення спору.

В судове засідання 20.08.2012 представники сторін з'явилися.

Крім того, позивач 05.06.2012 звернувся через Відділ документального забезпечення суду з клопотанням про призначення судово - технічної експертизи, яке мотивоване тим, що спірний Договір було укладено значно пізніше, ніж датовано, а тому Договір є нікчемним.

Представник відповідача заперечує проти задоволення клопотанням про призначення судово - технічної експертизи.

Дане клопотання не задоволено колегією суддів, оскільки відповідно до норм ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи. Тобто, це є правом суду, а не його обов'язком.

Дослідивши матеріали справи не вбачається необхідності в проведенні судово - технічної експертизи, оскільки в матеріалах справи містяться судові рішення, в яких встановлений факт укладання сторонами спірного Договору саме 10.06.2003року.

Розглянувши в судових засіданнях апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів встановила наступне:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовною заявою ТОВ "Ресторан Беркут" до ПП "Санні" про встановлення нікчемності Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №88/08, який підписаний сторонами 10.06.2003р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем вчинено ряд дій на рейдерське захоплення підприємства. Гроші за придбання ресторанного комплексу відповідачем (покупцем) позивачу (продавцю) не сплачено.

Крім того, позивач посилається на підробку відповідачем документів, в тому числі його установчих та реєстраційних документів з метою заволодіння бізнесом позивача.

В суді першої інстанції позивачем подано заяву про зміну предмету позову на підставі ст. 22 ГПК України, в якій позивач просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2003р. №88/08.

Відповідач у відзиві на позов повністю не погоджується з доводами позовної заяви та просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що позивачем пропущена, без поважних причин, позовна давність.

Колегія суддів повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав:

10.06.2003 між ТОВ «Ресторан «Беркут» та ПП «Санні» було укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна №88/08 (далі - Договір), оскільки відповідно до умов якого ТОВ «Ресторан «Беркут» продало ПП «Санні» нежитлові приміщення площею 5 407,9 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, факт переходу права власності від позивача до відповідача підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.04.2007 року № 14246955 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року № 17368469.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що питання суб'єктного права власності на нерухоме майно придбаного та прийнятого на підставі Акту № 1 приймання-передачі нежитлових приміщень від 20.11.2003 року, також неодноразово досліджувались в рамках судових спорів за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут».

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.12.2006 року у справі №11/5598 за позовом ТОВ «Ресторан «Беркут» до ПП «Санні» про розірвання договору купівлі-продажу № 88/08 від 10.06.2003 та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Санні» до ТОВ «Ресторан «Беркут» про визнання права власності, ТОВ «Ресторан «Беркут» було відмовлено у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задоволено повністю визнано за ПП «Санні» право власності на нерухоме майно, а саме: зал ресторану площею 858,9 кв.м, їдальню, площею 230,1 кв.м, склади площею 1731,1 кв.м , площадку споруду - площею 1379,3 кв.м, павільйон міні-ринок, площею 1207,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. В.Великого 59Б.

За результатами неодноразового перегляду даної справи, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.11.2009 року у вказаній справі було прийнято відмову від первісного та зустрічного позовів та припинено провадження у справі.

В свою чергу, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2-4284/06 від 25.12.2006 року за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Санні» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна №88/08 від 10.06.2003 року та за зустрічним позовом ПП «Санні» до ОСОБА_6 та ТОВ «Ресторан «Беркут» про визнання права власності на нерухоме майно, в позові ОСОБА_6 до ПП «Санні» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна відмовлено, зустрічний позов задоволено, визнано за ПП «Санні» право власності на нерухоме майно за адресою: м.Львів. вул.В.Великого 59Б.

У рішенні Господарського суду Львівської області у справі 18/31 за позовом TOB «Ресторан «Беркут», ПП «Санні» до TOB «Біля Універмагу», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Франківської районної державної адміністрації про визнання права власності та за зустрічним позовом ТОВ «Біля Універмагу» до TOB «Ресторан «Беркут» та ПП «Санні» про визнання права власності та визнання недійсним договору, встановлено, що у даному позові заявлено вимогу про визнання права власності ПП «Санні» на площадку-споруду площею 1379,3 кв.м.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.06. 2009 року у справі №18/31 провадження у справі за первісним позовом припинено.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.11.2009 року у справі № 17-09-11/5598 за позовом TOB «Ресторан «Беркут» до ПП «Санні» про розірвання Договору купівлі-продажу нерухомого №88/08 від 10.06.2003 року та зустрічним позовом ПП «Санні» до TOB «Ресторан «Беркут» про визнання права власності, прийнято відмову TOB «Ресторан «Беркут» від первісного позову до ПП «Санні» про розірвання Договору купівлі - продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, а також прийнято віідмову ПП «Санні» від зустрічного позову про визнання права власності та припинено провадження у справі № 17-09-11/5598 за первісним і зустрічним позовами.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.07.2010 року у справі №16/812 за позовом TOB Ресторан «Беркут» до ПП «Санні», треті особи - TOB «Біля Універмагу», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено, з підстав того, що на момент укладення Договору, предмет Договору перебував під заставою. Вказане рішення набрало законної сили.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.12.2011 року у справі №5015/915/11 за позовом ПП «Санні» до TOB «Ресторан «Беркут» про визнання недійсними Додаткових угод від 15.02.2006 року та від 15.08.2008 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року в позові відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, листа-відповіді Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 17.02.2011 року №59 у період з : 16.04.2007 року по 10.11.2008 року право власності на майно (нежитлові - приміщення площею 2823 кв.м.) ні за ким іншим, окрім ПП «Санні» не реєструвалось, за TOB «Ресторан «Беркут» не перереєстровувалось.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2012 року у справі № 2а-399/12/1370 позовні вимоги ПП «Санні» до Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» задоволено повністю. Визнано протиправними дії Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» по видачі Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.09.2008 року № 20152245, з якого вбачається, що власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 59Б, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут».

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.05.2012 року у справі № 3/93 за результами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, _скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2011 у справі № 3/93. Судом апеляційної інстанції у межах справи № 3/93 встановлено, що право власності у ПП «Санні» на об'єкт купівлі-пролажу виникло з - 20.11.2003 року, тобто коли відбулось правонаступництво прав та обов'язків власника на об'єкти нерухомого майна переданих згідно Договору купівлі-продажу №88/08 від 10.06.2003 року, оформленого Актом № 1 прийому-передачі від 20.11.2003.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Тобто, було встановлено, що з 20.11.2003року власником нежитлових приміщень площею 5 407,9 кв.м. стало Приватне підприємство «Санні».

Щодо тверджень позивача про недійсність Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №88/08 від 10.06.2003 року, то слід зазначити, що 10.06.2003 року між TOB «Ресторан «Беркут» та ПП «Санні» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №88/08, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність, а відповідач прийняти у власність та оплатити вартість нежитлового приміщення за адресою м. Львів, вул. В. Великого, 59-Б. Даний договір нотаріально не посвідчувався.

Згідно приписів ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу України 1963 року (в редакції, чинній на нас підписання оспорюваного правочину), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Умовами п. 3.1. Договору купівлі-продажу нерухомого майна передбачено, що передача об'єкту купівлі-продажу у власність покупця здійснюється на підставі і з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту купівлі-продажу.

Відповідно до Акту від 20.11.2003 року приймання-передачі нежитлових приміщень, площадки-споруди та торговельного павільйону типу ринку згідно з Договором купівлі-продажу №88/08 від 10.06.2003 року відповідач передав, а позивач прийняв у власність об'єкт купівлі-продажу.

Тобто, приписами Цивільного кодексу України 1963 року, чинного на час укладення Договору, відповідно до умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, право власності у ПП «Санні» на об'єкт купівлі - продажу виникло з моменту приймання нежитлових приміщень, площадки-споруди та торговельного павільйону типу ринку згідно з Договором купівлі-продажу № 88/08 від 10.06.2003 року, оформленого Актом приймання-передачі від 20.11.2003 року.

Вказані обставини також встановлені у межах справи №5015/915/11 та підтверджуються постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2012 року.

В свою чергу, згідно із п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 9 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від їх укладення.

Так, згідно приписів ст. 657 Цивільного кодексу України, лише договір купівлі-продажу - нерухомого майна, вчинений після 1 січня 2004 року повинен укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, враховуючи те, що договір купівлі - продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року укладений до 1 січня 2004 року, зважаючи на факт його дії після набрання чинності Цивільним кодексом України, тому не виникло обов'язку в його нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до приписів ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

В п 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша ті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо)».

В свою чергу, ТОВ «Ресторан «Беркут» вказує і на те, що спірна угода є мнимою відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК УPCP, оскільки сторони не мали на меті встановлення правових наслідків, що породжуються договором купівлі - продажу.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Позивачем не доведено з посиланням на конкретні письмові докази, що при укладанні спірного Договору у сторін був присутній умисел. Тому, відсутні підстави для визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №88/08 від 10.06.2003 на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 220, ст. 657, ст. 761 ЦК України та ст. 58 ЦК УРСР немає.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання чи неналежне виконання умов Договору №88/08 купівлі - продажу в частині не проведення оплати за придбане майно не є підставою для визнання такого договору недійсним. Підстави визнання договору (правочину) недійсним регламентовані вимогами ст.ст. 203-204, 215 ЦК України і розширеному тлумаченню не підлягають, в зв'язку з чим позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача, який мав довести з посиланням на конкретні письмові докази (ст..32 ГПК України), що відповідачем було порушено умови спірного Договору та норми чинного законодавства.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, оскільки, змінюючи предмет позову, позивач не надав жодного жодного правового обґрунтування підстав визнання спірного договору недійсним, залишивши ті ж самі підстави, що і при предметі позову - встановлення нікчемності Договору купівлі - продажу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 10.04.2012р. у справі №13/5026/414/2012 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.04.2012р. у справі №13/5026/414/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Беркут» - без задоволення.

2.Матеріали справи №13/5026/414/2012 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя Кондес Л.О.

Судді Ропій Л.М.

Рябуха В.І.