КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2012 № 5011-68/5102-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Тарасенко К.В.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ТОВ «Юніті Груп» на рішення господарського суду м.Києва від 22.05.2012 року № 5011-68/5102-2012 (суддя Ониськів О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азбі»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніті Груп»

про стягнення 30 412,34 грн..

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва №5011-68/5102-2012 від 22.05.2012р. задоволений позов ТОВ «Азбі» до ТОВ «Юніті Груп» про стягнення 30 412,34 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, вважає що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню

Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно отриманого судом відзиву на апеляційну скаргу щодо її необґрунтованості, сторона просить розглянути справу у відсутності його представника.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, між сторонами була досягнута усна домовленість, за якою позивач зобовязався здійснити будівельні роботи на замовлення відповідача по вул. Професора Підвисоцького, 4а в місті Києві, протягом грудня 2011 року.

Зазначені роботи були виконані позивачем якісно, в повному обсязі та в установлений строк про що свідчить оформлений та підписаний повноважними представника сторін акт здачі-приймання виконаних робіт № 79 від 27.12.2011.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що до початку робіт відповідачу наданий рахунок № 476 від 07.12.2011р, якій підлягав оплаті до 30.12.2011р., однак відповідач прийнявши роботи, оплату не провів, на вимогу, в порядку ст. 530 ЦК України, від 12.03.2012р. не відреагував.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд виходив з того, що про оформлення між сторонами правових відносин свідчить факт підписання акту здачі-приймання виконаних робіт № 79 від 27.12.2011р., тому вимога про примусове стягнення боргу в сумі 30 412,34 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти рішення в повному обсязі, відповідач вказує на те, що домовленості у вигляді підписаного сторонами окремого договору не було, таким чином, строк виконання обовязку по оплаті робіт відповідачем не встановлений. Суд дійшов помилкового висновку про те, що лист позивача є вимогою про оплату в розумінні ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Так, в силу ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

При цьому, згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати виконаних робіт.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Акт здачі-приймання робіт № 79 від 27.12.2011р., з посиланням на виставлений рахунок на оплату № 476 від 07.12.2011р., підписаний представниками сторін та скріплений печатками товариств, свідчить про те, що між сторонами є правові відносини щодо виконання робіт однією стороною та обовязком їх оплати другою стороною.

З рахунку на оплату вбачається, що відповідач повинен був здійснити оплату 30 412,34 грн. за роботу , що буде виконана позивачем протягом грудня місяця 2011року, у строк до 30.12.2011р. Крім того, відповідач не оспорює що прийняв від позивача виконані ним роботи, та відсутності їх оплати.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі безпідставними, оскільки ст. 530 ЦК України не визначає конкретної форми складання претензії або вимоги. Крім того, лист позивача ( а.с.11) містить визначену суму коштів, які необхідно перерахувати з посиланням на докази її виникнення (рахунок, акт), що є достатнім для виконання відповідачем обовязку здійснить оплату робіт.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Юніті Груп» залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 5011-68/5102-2012 від 22.05.2012р. без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Тарасенко К.В.

ОСОБА_1