ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2012 Справа № 5024/2497/2011

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1- уповн. предст., дов. № 1-11-17619 від 15.07.2011р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра",

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавіс" ЛТД, м. Нова Каховка Херсонської області

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Нова Каховка Херсонської області

про стягнення 156544грн. 32коп.

Провадження у справі порушено за позовом про стягнення боргу і санкцій з поручителя позичальника - фізичної особи ОСОБА_2 у відносинах за кредитним договором № 147/МК/2006-980 .

Відповідач та третя особа належно повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать залучені до справи поштові повідомлення про вручення 03.01.2012р. копій ухвали суду від 26.12.2011р. про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду на 24.01.2012р.(а.с.54,55).

24.01.2012р. до суду надійшов відзив відповідача з запереченням проти позову, мотивований достатністю коштів у позичальника для погашення боргу та санкцій, в ньому ж відповідач просить відкласти розгляд справи у зв'язку з відрядженням директора товариства.

Це клопотання судом відхиляється з огляду на те, що суд не визнавав обов'язковою явку представників сторін, третьої особи в судове засідання.

Відповідно до ст.77ГПК України неявка представників сторін в судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи, коли у зв'язку з такою неявкою неможливо розглянути певну справу.

Неявка представника відповідача та третьої особи не є перешкодою для розгляду цієї справи, не є порушенням процесуальних прав відповідача та третьої особи, належно повідомлених про час і місце розгляду справи.

Третя особа не проявила свого відношення до позову.

С у д в с т а н о в и в:

22.09.2006р. між ВАТ КБ "Надра" , правонаступником якого є позивач (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Тавіс" (відповідач) укладено договір поруки (а.с.15-16), за яким відповідач зобов'язався відповідати перед позивачем як поручитель фізичної особи - ОСОБА_2 (боржник), за виконання ОСОБА_2 зобов'язань у кредитному договорі № 147/МК/2006-980 від 22.09.2006р. Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.15).

За кредитним договором № 147/МК/2006-980 від 22.09.2006р. (а.с.10-14) ВАТ КБ "Надра" та фізична особа ОСОБА_2 (позичальник) домовились про надання кредиту шляхом перерахування коштів за вказаними реквізитами, або шляхом оплати платіжних документів, або шляхом видачі готівки у розмірі 130000 грн., строком до 21.09.2011р. та сплатою позичальником 20% річних за користування кредитом (п.1.3) та 45% річних по простроченому кредиту (п.4.1.2.2).

В додатку № 1 до цієї додаткової угоди сторони узгодили графік повернення частин кредиту щомісячними платежами з жовтня 2006р. по вересень 2011р.

За заявою позичальника від 25.09.2006р. (а.с.39) згідно розпорядження бухгалтерії банку від 25.09.2006р. (а.с.40) ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 130000грн. Отримання ОСОБА_2 вказаної суми підтверджується також випискою-повідомленням по рахунку №437252 з 18.08.2006р. по 24.01.2012р.

До ціни позову віднесено 80380,73грн. на повернення коштів за договором № 147/МК/2006-980, а також 28748,05грн. в якості відсотків за користування кредитними коштами по 19.05.2011р.

Названі суми коштів на повернення кредиту та щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами (80380,73+28748,05) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі таких норм.

Відповідно до статті 526, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст.1054 ЦК України кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідач не надав доказів сплати позивачу названих заявлених сум щодо повернення 80380,73 кредиту, 28748,05грн. відсотків.

Наведені норми та встановлені обставини є підставами для стягнення на користь позивача 80380,73 кредиту та 28748,05грн. відсотків за договором № 147/МК/2006-980.

До ціни позову позивачем віднесено 24133,07грн. втрат від інфляції та 3224,62грн. пені за період прострочки узгодженим графіком платежів з 20.05.2009р. по 19.05.2011р.

Розрахунки пені та втрат від інфляції, вчинені позивачем (а.с.9), судом перевірені.

Вимоги про стягнення пені є обґрунтованими на підставі п.9.1,9.2 кредитної угоди та ст.549-551 ЦК України, в яких містяться норми про визначення, предмет, підстави неустойки. Зокрема названими пунктами 9.1,9.2 передбачено, що в разі порушення позичальником строків сплати за користування кредитом (кредиту) позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня.

Таким чином, твердження позивача про наявність у боржника зобов'язань з повернення кредиту в сумі 80380,73 грн., зі сплати відсотків у сумі 28748,05грн., відповідальності у вигляді пені в сумі 3224,62грн., 24133,07грн. втрат від інфляції є обґрунтованим.

Також складовими ціни позову є 20057,85грн. штрафу у зв'язку зі стверджуваним позивачем порушенням боржником договору 147/МК/2006-980.

Цей штраф достатніх підстав для стягнення не має ось чому.

В обґрунтування підстав для цих штрафів позивач посилається на п.9.3 кредитного договору.

У договорі цей пункт викладено так: "За порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми заборгованості..."

Обмеження за розміром відповідальності суб'єктів господарських відносин за порушення строків виконання грошових зобов'язань містяться в Законі України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Така відповідальність, її розмір сторонами обумовлюється договором, але цей розмір не може бути більшим подвійної облікової ставки Національного банку України.

Цей розмір подвійної облікової ставки за договором 147/МК/2006-980 вже передбачено в п.9.1, 9.2 за порушення строків оплати відсотків та повернення кредиту. Норма за договором у п.9.3 ще й про штраф у 25% від суми боргу за ті ж порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків поряд з нормами про пеню у п.9.1, 9.2 порушує зазначене обмеження розміру відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, яке міститься в Законі України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Суд не має підстави застосувати договірну відповідальність в частині, яка за розміром перевищує обмежену Законом.

Відтак, при конфлікті норм договору та Закону суд застосовує Закон та відмовляє у позові щодо стягнення штрафу у 20057,857грн.

Відповідач не надав доказів сплати позивачу заявлених до стягнення сум.

Позивач стверджує про неотримання заявлених за позовом коштів станом на час провадження у справі.

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для стягнення коштів з поручителя.

Кредитний договір та договір поруки є чинними, не змінені, не визнані недійсними.

Заперечення відповідача спростовуються викладеною оцінкою відносин і не усувають обгрунтованості позову в частині, що задовольняється судом.

Позовні вимоги задовольняються на 87,19%, відповідно, 87,19% судових витрат відносяться на відповідача, решта - на позивача.

Суд приймає до уваги неможливість розгляду в одному провадженні вимог до позичальника та поручителя. Позичальником є фізична особа, поручителем - юридична особа. Майнові вимоги банку до фізичної особи не підвідомчі господарському суду за суб'єктним складом учасників, а майнові вимоги банку до юридичної особи не підвідомчі загальному суду за суб'єктним складом учасників. Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Саме така точка зору щодо вимог про солідарне стягнення з боржника й поручителя у кредитних відносинах знайшла відображення у відповідних Узагальненнях Верховним Судом України судової практики зі спорів у кредитних відносинах та застосовується загальними судами. Спір, що розглянуто судом, підвідомчий господарському суду в т.ч. й за суб'єктним складом учасників.

Керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавіс" ЛТД на користь Публічного акціонерного товариства КБ "Надра" за позовом 80380грн.73коп. на виконання зобов'язання з повернення кредиту, 28748грн.05коп. в якості відсотків за користування кредитом, 24133грн.07коп. втрат від інфляції, 3224грн.62коп. пені як з поручителя у відносинах за договором поруки від 22.09.2006р., яким забезпечено зобов'язання фізичної особи ОСОБА_2 у відносинах за кредитним договором № 147/МК/2006-980 , а також 2729грн.81коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Суддя В.В. Чернявський

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 25.01.2012р.