ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2012 р. Справа № 5015/1865/12

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Колійні ремонтні технології"

до відповідача державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу "Підзамчівська дистанція колії"

про стягнення заборгованості

ціна позову: 151131,64грн

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Сорочик В.Ю.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, директор;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність в матеріалах справи

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Колійні ремонтні технології" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до державного територіально-галузевого обєднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу "Підзамчівська дистанція колії" про стягнення заборгованості; ціна позову: 151131,64грн

Ухвалою гсоподарського суду Львівської області по даній справі від 11.05.2012р. (судя ОСОБА_3Г.) порушено провадження у справі та розгляд справи призначено в судовому засіданні на 15год. 00хв. 22.05.2012р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 22.05.2012р.

Згідно даних автоматизованого розподілу господарського суду справу для подальшого розгляду передано судді Фартушку Т.Б.

Представникам Сторін оголошено права та обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надійшло.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, позов підтримав повністю.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, протии позову усно заперечив.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обгрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотанням сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, враховуючи неподання відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Щодо стягнення 148348,50грн. основного боргу.

15.08.2011р. між Позивачем (Виконавець) та Відповідачем (Замовник) укладено договір №Л/П-111718/НЮ (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого, на умовах цього Договору Замовник доручає, а Виконавець зобовязується надати послуги з оброблення металів іншими способами (виготовлення стиків рейок типу Р65 рейкової колії та стрілочних переводів, виконаних алюмінотермітним зварюванням) (надалі стики АТЗ) згідно переліку наданих послуг (Додаток №1) та калькуляції (Додаток №2), а Замовник прийняти і оплатити надані послуги.

Відповідно до п.п.3.1-3.4 Договору, вартість послуг визначається згідно калькуляції; сума Договору становить 432000грн., у тому числі ПДВ; ціни вказуються в національній валюті України гривні; ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п.п.4.1, 4.2 Договору, оплата за надані послуги по даному Договору здійснюється протягом 90 банківських днів з моменту підписання Актів наданих послуг та виставлення рахунків; розрахунки за надані послуги здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Відповідно до п.п.5.2-5.4 Договору, по завершенню надання послуг Виконавець подає Замовнику акт наданих послуг; Замовник протягом 10 календарних днів з дня отримання акту наданих послуг зобовязаний направити Виконавцю підписаний акт; у випадку мотивованої відмови Замовника від прийняття наданих послуг Сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок і строків їх усунення; доробки виконуються Виконавцем за власний рахунок і в термін, узгоджений з Замовником.

Згідно п.9.1 Договору, даний Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2011р.

Договір підписано та скріплено відбитками печаток Сторін.

Крім того, Сторонами підписано та скріплено відбитками печаток Специфікацію до Договору (Додаток №1), в якій, в тому числі, вказано ціни та загальну суму Договору.

Відповідно до наявних в матеріалах справи актів виконаних робіт (підписаних та скріплених відбитками печаток Сторін), складених за Договором, Позивачем виконано, а Відповідачем прийнято без застережень, в тому числі в порядку п.п.5.2-5.4 Договору, роботи на наступну суму (в т.ч. ПДВ): Акт від 27.10.2011р. на суму 103200грн.; Акт від 22.11.2011р. на суму 80400грн.; Акт від 14.12.2011р. на суму 16800грн.; всього на загальну суму 200400грн., що відповідає ціні Договору.

Згідно доводів Позивача та наявних в матеріалах справи документів, 31.10.2011р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір про зарахування зустрічних вимог, згідно якого, вимоги за Договором у розмірі 52051,50грн. зараховані як зустрічні.

З врахуванням вищенаведеного, станом на час подання позовної заяви і станом на час розгляду спору по суті, борг Відповідача перед Позивачем за Договором становить 148348,50грн.

Наведене підтверджується, в тому числі, в акті звірки взаємних розрахунків, який підписано та скріплено відбитком печатки Відповідача.

Крім того, Позивачем заявлено вимогу про стягнення 2331,83грн. пені (розрахунок проведено на підставі п.7.2 Договору), 451,31грн. 3% річних.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України); згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства..

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням їх результату замовникові.

В силу ст.853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Пунктом 4 статті 882 ЦК України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами; при цьому, у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що в матеріалах справи відсутні, Сторонами не наведені доводи та не подані докази невиконання Позивачем робіт, в обємі, погодженому сторонами, не подано жодного доказу, який би вказував на те, що роботи виконані з відступленням від умов Договору, неякісно, з недоліками чи з порушенням будівельних норм та правил, не наведені доводи відсутності боргу Відповідача перед Позивачем в розмірі 148348,50грн., чи здійснення повної чи часткової оплати такого; перевіривши правильність та підставність проведених розрахунків пені та 3% річних, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 148348,50грн. боргу, 2331,83грн. пені, 451,31грн. 3% річних підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 4.-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

20.06.2012року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25.06.2012року.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 34, 43, 49, 75, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з державного теритоірально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого структурного підрозділу "Підзамчівська дистанція колії" (79000, м.Львів, вул.Гоголя, 1, ідентифікаційний код 01059900) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Колійні ремонтні технології" (81135, Львівська обл., Пустомитівський р.-н, с.Зубра, вул.Б.Хмельницького, 144, ідентифікаційний код 33133794) 148348,50грн. боргу, 2331,83грн. пені, 451,31грн. 3% річних, 3022,63грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т.Б.