донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.05.2012 р. справа №18пд/5014/465/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_4 довіреність №71 від 01.03.2012р.
від відповідача:ОСОБА_5 довіреність №12д від 10.02.2012р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго, м. Луганськ
на рішення господарського суду Луганської області
від21.03.2012 року (повний текст підписано 26.03.2012р.)
у справі№18пд/5014/465/2012 (суддя Корнієнко В.В.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Луганськ
доЛуганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго, м. Луганськ
про визнання договору таким, що втратив силу

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.03.2012р. у справі №18пд/5014/465/2012 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Луганськ до Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго, м. Луганськ про визнання договору на поставку теплоенергії №770 від 01.07.2008р. таким, що втратив силу, відмовлено.

Луганським міським комунальним підприємством „Теплокомуненерго, м. Луганськ подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що в мотивувальній частині наведеного рішення суд припустився невірних оцінок обставин справи; не взяв до уваги частину доказів по справі, які повністю відповідають вимогам з їх належності та допустимості; допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що позивач на цей час користується тепловою енергією, яка постачається позивачем. Також, за твердженням скаржника, спірний договір не може бути визнаним таким, що втратив силу, оскільки приміщення, яке опалюється, знаходиться у житловому будинку.

Позивач проти скарги заперечує та просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, про що також зазначив у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач наполягає на задоволенні апеляційної скарги та просить рішення скасувати, скаргу задовольнити, у позові відмовити з підстав, викладених відповідачем.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, м. Луганськ звернувся до господарського суду з позовом до Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго, м. Луганськ про визнання договору на поставку теплоенергії №770 від 01.07.2008р. таким, що втратив силу.

Позовні вимоги до Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго, м. Луганськ обґрунтовані тим, що договір на поставку теплоенергії №770 від 01.07.2008р. втратив силу з 01.07.2011р. у звязку із закінчення строку дії цього договору. При цьому, за твердженням позивача, не зважаючи на припинення договору та на відсутність опалення відповідач продовжує нарахування йому плати за опалення за період липень грудень 2011р.

Місцевий господарський суд, встановивши, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, відмовив у позовних вимогах повністю.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 01.07.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений договір на поставку теплової енергії № 770, згідно якого відповідач зобовязався поставляти позивачу теплову енергію у нежитлове приміщення площею 153 м2, розташоване за адресою: м. Луганськ, кв. Ольховський, 9.

Вказаний договір був укладений на строк до 01.07.2011р. (п. 11.1. договору).

У відповідності до п. 11.4. договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його розірвання не буде заявлено письмово однією з сторін.

30.05.2011р. позивач направив відповідачу заяву про те, що договір слід вважати розірваним з 01.07.2011р. на підставі п.11.4 договору та ст.651 Цивільного кодексу України.

У відповідь на наведену заяву, відповідач листом № 15/42-7/1732 від 17.06.2011 повідомив позивача про відмову у розірванні договору.

За твердженням позивача, не зважаючи на припинення дії договору та на відсутність опалення відповідач продовжує нарахування йому плати за опалення за період липень грудень 2011 року, у звязку з чим виставив позивачу відповідні рахунки.

На підставі вказаних обставин позивачем заявлено вимогу про визнання договору на поставку теплоенергії №770 від 01.07.2008р. таким, що втратив силу, у звязку із закінчення строку дії цього договору.

Проте, відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім того, зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Змістом ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Визначений позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання договору на поставку теплоенергії №770 від 01.07.2008р. таким, що втратив силу, не передбачений положеннями названих вище статей.

Наразі, предметом спору є встановлення факту, що має юридичне значення, який може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне.

Таким чином вимога про встановлення юридичного факту не може бути предметом спору і самостійно розглядатись в окремій справі, оскільки встановлення юридичного факту може лише бути елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог й не призводить до поновлення порушеного права.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків, що у позовних вимогах позивача щодо визнання договору на поставку теплоенергії №770 від 01.07.2008р. таким, що втратив силу, слід відмовити.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у резолютивній частині рішення.

Враховуючи наведене, оскільки висновки місцевого суду, викладені у мотивувальній частині рішення, не призвели до прийняття неправильного рішення, то колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 21.03.2012р. у справі №18пд/5014/465/2012, з мотивів, наведених апеляційним судом, ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго, м. Луганськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 21.03.2012р. у справі №18пд/5014/465/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 21.05.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено 24.05.2012р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.А. Бойко

ОСОБА_3

Надруковано 4 прим.:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 гос. суду Луганської області;

1 ДАГС.