ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"05" січня 2012 р.Справа № 6/20/5022-241/2011
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі

за позовом - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (вул. Зоологічна, 5, м. Київ 04119)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" (вул. Шалом Алейхема, 1, м. Збараж, Тернопільська область 47302)

про стягнення 14 616 840,11 грн. заборгованості за кредитом, 5 768 438,20 грн. заборгованості за процентами, 545 822,06 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 359 805,16 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 785 464,19 грн. втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 447 612,63 грн. втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів

За участю представників сторін:

Стягувача не з'явився

Боржника - не з'явився

Відділу ДВС - не з'явився

Суть справи:

У грудні 2011 року відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, звернувся в господарський суд Тернопільської області із заявою б/н, б/д, поданою із супровідним листом №11-0-34-428/5-69/3 від 06 грудня 2011 року (далі заява від 06.12.11р.) в порядку ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", у якій просить суд встановити спосіб і порядок виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 28 липня 2011 року у справі №6/20/5022-241/2011.

Заява відділу ДВС обумовлена частковим скасуванням судових рішень та подана з метою недопущення порушень прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження.

Крім іншого, відділ ДВС просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника.

У своїх поясненнях та клопотаннях, ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" вказав на чинність наказу господарського суду у справі №6/20/5022-241/2011 в частині стягнення основного зобовязання, відсотків за користування кредитом, втрат від інфляції, відшкодування сплаченого держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та просив суд здійснювати розгляд заяви без участі представника.

Боржник письмових заперечень щодо порушеного у заяві питання не представив, однак в усних поясненнях, даних в судовому засіданні 26 грудня 2011 року просив визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Судове засідання, призначене вперше на 26 грудня 2011 року було відкладено на 05 січня 2012 року.

Уповноважені представники сторін, в судове засідання 05 січня 2012 року не з'явились, хоча про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, в порядку передбаченому ст.64,87 ГПК України, пунктом 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 N 75, пунктом 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. N 01-8/482 та пунктом 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009р. №01-08/530.

Беручи до уваги клопотання стягувача та відділу ДВС про можливість розгляду заяви без участі представників, зважаючи на те, що додаткові документи у сторін не витребовувались, а явка представника боржника судом обовязковою не визнавалась, суд критично оцінює клопотання ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" про відкладення судового засідання та здійснює розгляд заяви за правилами, встановленими ст.75 ГПК України, за наявними у ній документами.

В засіданні 26 грудня 2011 року учасникам процесу розяснено належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши дані у попередньому засіданні пояснення учасників процесу, суд встановив наступне:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2011року у справі №6/20/5022-241/2011 за позовом ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 до ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" про стягнення коштів, заявлені вимоги позивача задоволено частково та постановлено стягнути з відповідача на користь банку 14 616 840,11 грн. заборгованості по кредиту, 511 513,29 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 785464,19 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення кредиту, 3 520 932,28 грн. заборгованості по сплаті відсотків, 259 394,41 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 322 697,48 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату відсотків, 22 656,17 грн. сплаченого держмита, 209,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13 липня 2011 року, рішення господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2011року у справі №6/20/5022-241/2011 залишено без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, 28 липня 2011 року видано відповідний наказ.

19 серпня 2011 року стягувач предявив наказ до виконання, а 22 серпня 2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику семиденний строк для добровільного виконання судових рішень.

Згідно зі змістом заяви відділу ДВС від 06.12.11р., боржник про добровільне погашення заборгованості орган примусового виконання не повідомляв. Інформації про виконання судових рішень сторонами не подано.

Поряд із цим, судові рішення першої та апеляційної інстанції переглядались в касаційному порядку.

19 жовтня 2011 року Вищим господарським судом України винесено постанову, якою постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13 липня 2011року та рішення Господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2011 р. у справі № 6/20/5022-241/2011 в частині розгляду позовних вимог щодо стягнення 545822,06 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 359805,16 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів скасовано.

Справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області.

В іншій частині постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13 липня 2011року та рішення господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2011року у справі № 6/20/5022-241/2011 залишено без змін.

Часткове скасування судових рішень, на виконання яких 28 липня 2011 року було видано наказ, стало підставою для звернення державного виконавця із відповідною заявою від 06.12.11р.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 04 січня 2012 року у справі №5/61/5022-1591/2011(6/20/5022-241/2011) вимоги позивача у скасованій частині задоволено частково та постановлено стягнути з ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф" на користь ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" 545822,06 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 215297,01 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 861,68 грн. відшкодування сплаченого державного мита, 7,98 грн. відшкодування витрат на інформційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи заявника, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відділу ДВС, з огляду на таке:

Відповідно до змісту ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", на яку заявник посилається як на підставу своїх вимог, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку (ч.2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто у статті 121 ГПК йдеться про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду і не згадується про встановлення способу і порядку виконання рішення. А тому заява відділу ДВС про встановлення способу і порядку виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Вищезазначена правова позиція викладена у Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-8/2351 від 20 жовтня 2006 року "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року".

Разом з тим, у разі виникнення в державного виконавця сумнівів щодо порядку виконання судового рішення він вправі звернутися до суду із заявою про розяснення такого рішення за правилами ст. 89 ГПК України.

Одночасно, для недопущення порушень прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження, суд вважає за необхідне вчинити додаткові процесуальні дії.

Так, відповідно до ч.3 ст. 122 ГПК України, якщо не приведені у виконання рішення або постанова змінені чи скасовані і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або заяву залишено без розгляду, господарський суд виносить ухвалу про повне або часткове припинення стягнення за зміненими чи скасованими у відповідній частині рішенням, постановою.

Враховуючи, що постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13 липня 2011 року та рішення господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2011 р. у справі № 6/20/5022-241/2011 в частині розгляду позовних вимог щодо стягнення 545822,06 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 359805,16 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів було скасовано, та прийнято у цій частині нове рішення (справа №5/61/5022-1591/2011(6/20/5022-241/2011), стягнення за скасованими у відповідній частині рішеннями слід припинити.

В порядку ст.ст. 44,49 ГПК України, судові витрати відшкодовуються стягувачу пропорційно до суми залишеної постановою ВГСУ без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 2, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 86,89,121,122 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про встановлення способу і порядку виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 28 липня 2011 року у справі №6/20/5022-241/2011 відмовити.

2. Стягнення за наказом господарського суду Тернопільської області від 28 липня 2011 року у справі №6/20/5022-241/2011, виданим на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 11 квітня 2011 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13 липня 2011року у справі № 6/20/5022-241/2011 в частині 511513,29 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 259394,41 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, а також 866,42 грн. відшкодування сплаченого держмита, 8,04 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, припинити.

Суддя І.П. Шумський