донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.05.2012 р. справа №37/162пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Мясищева А.М.

При секретарі: Пеленовій О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_1 по дов.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Донецьк

на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. (повний текст від 26.03.2012р.) у справі №37/162пн (суддя Гриник М.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Донецьк

до Донецької міської ради, м. Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк

про визнання права власності на обєкт нерухомості капітальне будівництво нежитлове приміщення майстерні з ремонту взуття загальною площею 45,40кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0150га по вул. Челюскінців (південно західніше будинку №227) у Київському районі м. Донецька

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Донецької міської ради, м. Донецьк, про визнання права власності на обєкт нерухомості капітальне будівництво нежитлове приміщення майстерні з ремонту взуття загальною площею 45,40кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0150га по вул. Челюскінців (південно західніше будинку №227) у Київському районі м. Донецька.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2009р. у справі №37/162пн (залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2011р.) позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було задоволено в повному обсягу, визнано за ним право власності на обєкт нерухомості капітальне будівництво нежитлове приміщення майстерні з ремонту взуття літ. А-1 загальною площею 45,40кв.м., яка складається з тамбура площею 4,8кв.м., майстерні площею 37,2кв.м., комори площею 1,3кв.м., санвузлу площею 2,1кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0150га по вул. Челюскінців, 231а (південно західніше будинку №227) у Київському районі м. Донецька.

Ухвалою від 02.12.2009р. господарський суд розяснив резолютивну частину вказаного рішення шляхом зазначення, що обєкт нерухомого майна є будівлею майстерні по ремонту взуття.

Проте постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012р. вищевказані судові акти було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході нового розгляду справи позивач заявою від 05.03.2012р. в порядку ст. 22 ГПК України відмовився від позову та просив припинити провадження у справі на підставі п. 1-1, п.4 ст. 80 ГПК України

Крім того, заявою від 15.03.2012р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 просив суд в порядку ст. 26 ГПК України залучити його до участі у справі у якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Ухвалою від 19.03.2012р. господарський суд Донецької області повернув без розгляду позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами на підставі п.9 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Також, 19.03.2012р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про вступ до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на підставі ст. 27 ГПК України.

20.03.2012р. за результатами нового розгляду справи №37/162пн господарським судом Донецької області було прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Крім того, в описовій частині вказаного рішення суд першої інстанції вирішив питання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а також відмовив позивачу у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі, оскільки його відмова від позову порушує права третьої особи, яка за договором купівлі-продажу придбала у позивача обєкт нерухомого майна, право власності на який визнається у даній справі.

Висновок щодо відмови у задоволенні позову місцевий господарський суд обґрунтував посилаючись на те, що на час винесення рішення право власності на будівлю майстерні з ремонту взуття літ. А-1, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 231а, від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 перейшло до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, тобто позивач на момент нового розгляду справи фактично вже не є власником спірного обєкту нерухомості, право власності на який він просить суд за ним визнати, тобто не є особою, якій належить спірне майно та яка потребує захисту в судовому порядку.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Донецьк, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та припинити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував факту того, що позивач не звертався до Донецької міської ради із заявою з приводу вирішення питання про оформлення на імя ОСОБА_2 права власності на спірний обєкт, не отримував від Донецької міської ради заперечень, тому немає підстав вважати права позивача порушеними чи невизнаними, а отже в даному випадку предмет спору відсутній.

Крім того, апелянт наголошує на невмотивованому залученні ФОП ОСОБА_3 до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог, оскільки з огляду на відсутність предмету спору, рішення у даній справі не зачіпає права та інтереси ФОП ОСОБА_3

Вищевикладене, на думку скаржника, є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить апеляційний господарський суд залишити вищевказане рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 20.04.2012р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2003р. між Виконавчим комітетом Донецької міської ради (орендодавцем) та Приватним підприємцем ОСОБА_4 (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :00:042:0035, що знаходиться на території Київського району м. Донецька по вул. Челюскінців, загальною площею 36кв.м. із земель житлової та громадської забудови для розміщення кіоску по ремонту взуття.

В подальшому, 20.03.2009р. Донецькою міською радою було прийнято рішення №29/66 «Про передачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для реконструкції кіоску з ремонту взуття під павільйон з легких збірних конструкцій з ремонту взуття по вул. Челюскінців (на південний захід від буд. №277) у Київському районі».

02.04.2009р. було складено акт перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки Фізичній особіпідприємцю ОСОБА_2 для реконструкції кіоску з ремонту взуття під павільйон з легких збірних конструкцій з ремонту взуття по вул. Челюскінців (на південний захід від буд. №277) у Київському районі.

На виконання вищевказаного рішення міськради, 13.05.2009р. між Донецькою міською радою (орендодавцем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки (посвідчений 13.05.2009р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, за №1766, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі, про що вчинено запис 17.06.2009р. №48), за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :00:042:0171) для реконструкції кіоску з ремонту взуття під павільйон з легких збірних конструкцій з ремонту взуття, яка знаходиться на території Київського району м. Донецька по вул. Челюскінців (на південний захід від буд. 277).

Пунктом 2 договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0150га, у тому числі: 0,0056га капітальна одноповерхова забудова; 0,0022га тимчасова забудова; 0,0072га під проїздами, проходами та площадками.

На земельній ділянці знаходяться кіоск з ремонту взуття та капітальна самовільно збудована будівля (п. 3 договору).

Договір укладено до 20.03.2011р. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 договору).

Вищевказана земельна ділянка була передана позивачу за актом приймання-передачі від 13.05.2009р. Згідно вказаного акту, до складу орендованої земельної ділянки входить також земельна ділянка з кадастровим номером :00:042:0035, яка надавалась в оренду фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 за попереднім договором від 10.12.2003р.

Згідно технічного висновку АТЗТ Проектно-виробничого підприємства «ДОНБАСРЕКОНСТРУКЦІЯ»№682 У/2009, стан споруди (конструкції будівлі майстерні з ремонту взуття по вул. Челюскінців в Київському районі м. Донецька) є задовільним і не має обмежень з експлуатації.

Згідно звіту про оцінку спірного майна загальною площею 45,4кв.м., виконаного субєктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_6, його ринкова вартість станом на 19.05.2009р. склала 141 295,00грн. без ПДВ.

Постановою Київського районного суду м. Донецька від 04.09.2009р. у справі №2а-4389/09, яка набрала законної сили 15.09.2009р., визнано неправомірним дії Київської районної в м. Донецьку ради щодо відмови в підготовці рішення виконавчого комітету про привласнення номеру обєкту капітального будівництва, що знаходиться на території Київського району м. Донецька по вул. Челюскінців (на південний захід від буд. №277) та зобовязано виконавчий комітет Київської районної в м. Донецьку ради прийняти рішення про привласнення номеру обєкту нерухомості капітальному будівництву не житловому приміщенню майстерні з ремонту взуття загальною площею 45,4кв.м., розташованому на земельній ділянці площею 0,0150 га по вул. Челюскінців (на південний захід від буд. №227), яка знаходиться у користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 13.05.2009р.

На виконання рішення суду, виконавчим комітетом Київської районної у м. Донецьку ради рішенням від 14.10.2009р. №346/1 спірному обєкту нерухомості надано номер 231 «а».

Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 23.10.2009р. видано технічний паспорт означеної будівлі, з якого вбачається, що вона визначається як літ. А-1 та складається із тамбура площею 4,8кв.м., майстерні площею 37,2кв.м., комори площею 1,3 кв.м. та санвузлу площею 2,1кв.м.

З огляду на викладене, посилаючись на приписи ст. 376 ЦК України, без попереднього звернення до Донецької міської ради стосовно вирішення питання про оформлення права власності на вищевказаний обєкт нерухомості, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з відповідним позовом.

Розгляд справи здійснювався протягом тривалого проміжку часу у звязку з апеляційним та касаційним оскарженням первісного судового рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що вже в ході нового розгляду справи до її матеріалів було надано відомості про те, що 11.12.2009р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №6586, номер правочину 3752258, передав у власність фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 будівлю майстерні з ремонту взуття літ. А-1 загальною площею 45,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 231а.

Згідно витягу КП БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.12.2009р. №24784443, будівля майстерні з ремонту взуття літ. А-1 загальною площею 45,4кв.м., розташована у м. Донецьку по вул. Челюскінців, 231а, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3.

З огляду на те, що рішення у даній справі може вплинути на його права та інтереси, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в ході нового розгляду справи звернувся до господарського суду із клопотанням про залучення його до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору в порядку ст. 27 ГПК України, яке було задоволено судом першої інстанції.

Судова колегія погоджується із таким висновком місцевого господарського суду та не приймає до уваги посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що рішення у даній справі не зачіпає прав та інтересів ФОП ОСОБА_3, з огляду на наступне.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обовязки щодо однієї із сторін.

Зі змісту наведеної статті вбачається, що норми інституту третіх осіб покликані захистити права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками спірних матеріальних правовідносин, але знаходяться з однією із сторін процесу у таких відносинах, які можуть змінитись в результаті винесеного рішення.

Враховуючи викладене, за умови зареєстрованого за ОСОБА_3 права власності на спірний обєкт нерухомості, рішення суду у даній справі могло вплинути на права та інтереси фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, тому суд першої інстанції вмотивовано залучив його до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Донецької міської ради із заявами чи клопотаннями про визнання за ним права власності на вищевказане самочинно збудоване нерухоме майно, як і докази наявності заперечень відповідача проти цього, у звязку з чим ФОП ОСОБА_2 заявою від 05.03.2012р. відмовився від позову та просив місцевий господарський суд припинити провадження у справі №37/162пн у звязку з відсутністю предмету спору. Господарським судом, з огляду на наявні в матеріалах справи заперечення третьої особи, така відмова прийнята не була.

Апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про неприйняття відмови позивача від позову з огляду на таке.

Частиною 4 статті 22 ГПК України передбачене право позивача, зокрема, до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо вона суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (ч.6 вказаної статті).

Матеріалами справи підтверджено, що рішення суду у даній справі може вплинути на права та інтереси фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, тобто дії позивача, повязані з відмовою від позову, зачіпають права третьої особи, яка за договором купівлі-продажу придбала у позивача обєкт нерухомості, визнання права власності на який є предметом розгляду даної справи.

За вказаних обставин, провадження у справі №37/162пн не може бути припинено з посиланням на ст. 78, ст. 80 п.п.1-1, 4 ГПК України, а судом першої інстанції правомірно було розглянуто спір по суті заявлених вимог. Посилання заявника в апеляційній скарзі на порушення господарським судом норм процесуального права в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Що стосується самих позовних вимог про визнання за позивачем права власності на обєкт нерухомості капітальне будівництво нежитлове приміщення майстерні з ремонту взуття літ. А-1 загальною площею 45,40кв.м., яка складається з тамбура площею 4,8кв.м., майстерні площею 37,2кв.м., комори площею 1,3кв.м., санвузлу площею 2,1кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0150га по вул. Челюскінців, 231а (південно західніше будинку №227) у Київському районі м. Донецька, то за висновком судової колегії вони не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджений факт переходу права власності на спірну будівлю майстерні з ремонту взуття від позивача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, до третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 11.12.2009р., а також витяг про реєстрацію права власності на спірний обєкт за ОСОБА_3. Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, навіть за умови попереднього не звернення до Донецької міської ради з питання оформлення за ОСОБА_2 права власності на самочинно збудовану будівлю, а також за відсутності відмови чи заперечень відповідача з цього приводу, станом на момент нового розгляду справи господарським судом, він вже не є власником спірного обєкту нерухомості, право власності на який просить за ним визнати, тобто у позивача відсутнє право вимагати визнання права власності на майно, яке за договором купівлі-продажу було відчужено іншій особі.

За вказаних обставин, у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

У звязку викладеним, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. у справі №37/162пн ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді матеріалів та обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги згідно ст.49 ГПК України покладаються на заявника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. (повний текст від 26.03.2012р.) у справі №37/162пн - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Донецьк, на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. (повний текст від 26.03.2012р.) у справі №37/162пн залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_7

Надруковано примірників-6

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

1-третій особі

1-господарському суду

1-ДАГС