номер провадження справи 6/69/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

24.09.12 Справа № 5009/3388/12

м. Запоріжжя

За позовом Дочірнього підприємства „Ескорт-Агро з іноземною інвестицією (місце знаходження: 99040, АР Крим, м. Севастополь, вул. Індустріальна, 3; адреса для листування: 95013, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 41/5)

До Публічного акціонерного товариства Страхова компанія ОСОБА_1 Січ (69104, м. Запоріжжя, вул. Малиновського, 16)

Про стягнення 25 500 грн.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 дов. № 308 від 29.08.2012р.

Від відповідача: ОСОБА_1 дов. № 80 від 08.12.2011р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства „Ескорт-Агро з іноземною інвестицією (АР Крим, м. Севастополь; АР Крим, м. Сімферополь) до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія ОСОБА_1 Січ (м. Запоріжжя) про стягнення 25 500 грн., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 25 500 грн.

До судового засідання від позивача надійшли письмові пояснення у справі, де він зазначив наступне: 1) щодо надання доказів звернення до ДАІ за отриманням всіх копій, що мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди, то позивач зазначає слідуюче: відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) (надалі - Закон) до заяви (про виплату страхового відшкодування) додаються, зокрема, довідки про дорожньо-транспортну пригоду та інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди. Документами, що видаються ДАІ при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, є первинна довідка ДАІ, а також протокол про адміністративне правопорушення, складений у відношенні винної особи. В той же час, основним документом, що наділяє позивача правом на отримання страхового відшкодування, є постанова про притягнення винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди до адміністративної відповідальності. Як зазначалось позивачем у позовній заяві, справа про адміністративне правопорушення розглядалася Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, в результаті чого 05.08.2008 р. винесена відповідна постанова. Зазначена постанова надавалась позивачем відповідачу, що підтверджується листом відповідача від 21.08.2008 р. № 4682. Інших документів, необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, відповідач не вимагав. За таких умов, у позивача була відсутня необхідність у зверненні до ДАІ з проханням надати документи, що мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди. 2) Щодо надання полісу обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2806916 від 27.12.2007 р., то поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є договором, що укладається між страховиком (відповідачем) та страхувальником (ОСОБА_3), з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої страхувальником, зокрема майну третіх осіб. Примірники цього полісу зберігаються у страховика (відповідача) та страхувальника (ОСОБА_3). 3) Щодо надання заяви про виплату страхового відшкодування та доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату суми страхового відшкодування у розмірі 25 500 грн., то позивач вказує наступне: Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як зазначалось позивачем у своєму позові, на виконання ч. 1 ст. 35 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування. Заява про виплату страхового відшкодування, документи, що підтверджують витрати на проведення відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля (рахунки, акти виконаних робіт, банківські виписки), а також лист з платіжними реквізитами для перерахування суми страхового відшкодування, подавались позивачем відповідачу нарочним способом в одному примірнику. Нажаль, у позивача відсутні будь-які відмітки про отримання заяви відповідачем. За таких умов, позивач не має можливості надати господарському суду заяву про виплату страхового відшкодування та доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату суми страхового відшкодування у розмірі 25 500 грн. В той же час, відповідач не заперечує отримання від позивача заяви про виплату страхового відшкодування, а також документів, що підтверджують витрати на проведення відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля (рахунки, акти виконаних робіт, банківські виписки), що підтверджується, зокрема, листом від 21.08.2008 р. № 4682. Зазначений факт пояснюється тим, що інших причин для відмови у виплаті страхового відшкодування, окрім начеб то наявності взаємної вини осіб, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, з листа Відповідача не вбачається. 4) Щодо надання доказів сплати відповідачем спірної суми повністю або частково, а також документального підтвердження наявності заборгованості відповідача, то позивач вказує, що підставою звернення його до господарського суду з позовом до відповідача, стала відмова останнього у добровільній виплаті страхового відшкодування (як частково, так і в повному обсязі).

Пояснення позивача залучені до матеріалів справи.

Крім того, від позивача були подані письмові обґрунтування позовних вимог, де зазначено слідуюче: 20.04.2008 року о 15.30 годині на нерегульованому перехресті вул. Очаківської (поворот на смт. Балабине Запорізького району) та автомобільної дороги Харків - Сімферополь в результаті зіткнення автомобіля «ЗАЗ-110307»(реєстраційний номер НОМЕР_1), що належить ОСОБА_3 та автомобіля HYUNDAI Accent (реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить позивачу, під керуванням ОСОБА_4 сталася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої належний позивачу автомобіль HYUNDAI Accent отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Постановою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 05.05.2008 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортного засобу) та притягнуто до адміністративної відповідальності (копія постанови додається). Виходячи з наведеного, особою, що повинна відшкодувати позивачу шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки є ОСОБА_3. В той же час, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі - Закон) (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідальність ОСОБА_3 застраховано відповідачем згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2806916 від 27.12.2007 р. За таких умов, згідно зазначеного полісу, саме відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу шкоду (здійснити страхове відшкодування), завдану останньому ОСОБА_3. Щодо настання строку виплати страхового відшкодування, то згідно з ч. 1 ст. 35 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. На виконання ч. 1 ст. 35 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування, а також документи, передбачені частиною 2 статті 35 Закону. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Як вбачається з листа відповідача 21.08.2008 р. № 4682, останній документ, який необхідний для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, отриманий відповідачем 10.07.2008 р. За таких умов, право на отримання позивачем страхового відшкодування, і відповідно обовязок відповідача з його виплати, виникли 11.08.2008 р. Однак, після розгляду відповідачем документів, необхідних отримання позивачем страхового відшкодування, відповідачем прийнято рішення про відмову у його виплаті. Підставою для прийняття такого рішення стала, начеб то наявність взаємної вини водія позивача та ОСОБА_3. З метою підтвердження факту наявності взаємної вини водія позивача та ОСОБА_3, як зазначає відповідач у своєму листі, останнім подано відповідний позов. Зазначений факт є безпідставним і надуманим, а також, на думку позивача, направлений на ухилення від виплати належного позивачу страхового відшкодування. Щодо розміру страхового відшкодування, то позивач посилається на положення ст. 29 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування), згідно якої у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, які, зокрема, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Витрати, повязані з відновлювальним ремонтом належного позивачу автомобіля марки HYUNDAI Accent (реєстраційний номер НОМЕР_2) підтверджуються актом виконаних робіт № ЗП-0001362 від 17.06.2008 р., рахунком - заказом № ЗП-0001775 (акт виконаних робіт) від 27.06.2008 р., видатковою накладною № РН-0000462 від 20.06.2008 р., а також банківськими виписками від 05.08.2008 р., від 19.06.2008 р. та від 23.06.2008 р. Загальний розмір витрат, повязаних з проведенням робіт по відновленню пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача складає 29 331 грн. 87 коп. В той же час, розмір витрат позивача, повязаних з проведенням робіт по відновленню пошкодженого автомобіля, перевищує ліміт відповідальності відповідача. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) обовязків ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) обовязків ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 500 гривень на одного потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону (у редакції, що діяла на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування) розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2806916 від 27.12.2007 р., розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем у разі настання страхового випадку, складає 25 500 грн. (франшиза 0%). За таких обставин, розмір страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем позивачу, складає 25 500 (двадцять пять тисяч пятсот) грн.

Письмові обґрунтування позивача залучені до матеріалів справи.

Також, позивачем було подано суду клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

Клопотання позивача приймається судом. Оскільки подано у відповідності до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відповідач надав суду відзив на позову заяву, в якому вимоги позивач не визнав у повному обсягу, посилаючись на таке: Відповідно до ст. 35 Закону України Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, в редакції 2008 року (надалі - Закон), для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на його отримання, подає страховику відповідну заяву. До вказаної заяви додаються документи, які визначені в ст. 35 Закону. Обовязок доказування своєї вимоги покладений Законом на заявника, пункт г ст. 35 Закону. Після отримання повного пакету документів, які підтверджують обґрунтованість заявника, страхова компанія приймає рішення про виплату. У звязку з тим, що у відповідача виникли сумніви щодо характеру та обставин ДТП, був надісланий запит до підприємства Експерт-Сервіс для проведення дослідження механізму самої пригоди, яка мала місце 20.04.2008 р. за участю страхувальника ОСОБА_3 Відповідно до технічної довідки спеціаліста № 295 має місце взаємна вина учасників ДТП 20.04.2008 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У звязку з викладеним позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. В судові інстанції позивач про стягнення з відповідача страхового відшкодування не звертався, а звернувся до суду загальної юрисдикції з позовом до ОСОБА_3 Після закінчення всіх судових процедур та оскаржень за вказаним позовом позивач до відповідача за виплатою страхового відшкодування не звертався. З матеріалів позовної заяви, поданої до суду позивачем слідує, що розмір шкоди обґрунтовується лише рахунками про оплату матеріалів та ремонту. Відповідно до ст. 29 Закону, буквально за текстом: „У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином. відповідач вважає, що розмір матеріальної шкоди, на який посилається позивач, наданими до суду матеріалами не підтверджується, оскільки розмір відновлювального ремонту розраховується у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159. Також, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності тривалістю три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг строку позовної давності починається, коли особа знала або могла знати про порушення свого права. Позивач знав про початок перебігу строку позовної давності з моменту отримання відповіді відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування в серпні 2008 року, що підтверджується наданою до позовної заяви відповіддю відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування. Таким чином, відповідач вважає, що позивач втратив свої право, передбачене законом, на судовий захист. Також, відповідач вважає, що між ним та позивачем відсутній спір, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування після всіх судових процедур по стягненню страхового відшкодування з ОСОБА_3 На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову позивачу.

Позивач надав суду заяву про визнання поважною причину пропуску строку позовної давності. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається, зокрема, на ст. 257 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), якою встановлена загальна позовна давність строком у три роки. Позивач дізнався про порушення свого права (права на отримання від відповідача страхового відшкодування) 21.08.2008 р. отримавши від останнього відповідного листа. Згідно ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Враховуючи викладене, строк для звернення позивача до господарського суду Запорізької області (строк позовної давності) сплив 22.08.2011 р. В той же час, при вирішенні питання про оцінку строку для звернення до суду позивач просить врахувати наступне. Після отримання позивачем 21.08.2008 р. листа відповідача № 4682 щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, подавши відповідний позов до заподіювача шкоди - ОСОБА_3 Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2011 р. у справі № 2-219/2011 частково задоволено позов позивача до ОСОБА_3 про відшкодування завданої джерелом підвищеної небезпеки шкоди та стягнуто на користь позивача 3 831 грн. 87 коп. завданої джерелом підвищеної небезпеки шкоди, 38 грн. 40 коп. судового збору, а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивачем та ОСОБА_3 оскаржено в апеляційному порядку вказане рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2011 р. у справі №2-219/2011. За результатами розгляду вказаних апеляційних скарг, апеляційним судом Запорізької області 16.06.2011 р. у справі № 22-2851-11 прийнято рішення частково задовольнити зазначені апеляційні скарги. Вказаним рішенням апеляційний суд Запорізької області скасував рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2011 р. у справі № 2-219/2011 та ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у розмірі 865 грн. та судові витрати у розмірі 4 грн. 80 коп. Підставою для винесення апеляційним судом Запорізької області вказаного рішення стало звернення позивача з позовом безпосередньо до заподіювача шкоди (ОСОБА_3). На думку апеляційного суду Запорізької області, позивач мав звернутись з позовом до відповідача, а тому частково задовольнив позовні вимоги позивача, стягнувши з ОСОБА_3 суму грошових коштів, що дорівнює різниці між розміром заподіяної позивачу шкоди та лімітом відповідальності відповідача. Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду Запорізької області, позивач подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2011 р. у справі № 2-219/2011 та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2011 р. у справі № 22-2851/11. Ухвалою від 25.01.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ відхилив касаційну скаргу позивача, та залишив рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2011 р. у справі № 22-2851-11 без змін. Тривалий розгляд зазначеної справи зумовив пропущення позивачем встановленого законом строку позовної давності. Зазначений факт пояснюється тим, що у разі задоволення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційної скарги позивача, у останнього не було б можливості та необхідності звернутись до господарського суду з позовом про стягнення з Відповідача суми страхового відшкодування. На думку позивача, причина пропуску встановленого законом процесуального строку на звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів с поважною. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поваленими причини пропущеним позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та відновити його.

Заява позивача приймається судом. оскільки не суперечить чинному законодавству.

У звязку з викладеним, а також з необхідністю надання додаткових документів, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Розгляд справи відкласти до 22.10.2012 р. о 10 год. 40 хв.

Зобовязати позивача у строк до 18.10.2012р. виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалою суду від 07.09.2012р.; надати суду рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2011 року у справі № 22-2851/11 із зазначення дати набрання вказаним судовим рішення законної сили; надати судове рішення про виправлення описки в тексті судового рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2011року; надати суду письмові пояснення на заперечення відповідача, з посиланням на конкретні норми чинного законодавства та підтверджуючі документи; письмово зазначити конкретні документи, які підтверджують завдання вам збитків саме на суму 29 331 грн. 87 коп.; документально підтвердити суду, що під час проведення ремонту вашого автомобіля були усунуті ушкодження, які були завдані саме під час ДТП; документально підтвердити, які саме ушкодження (перелік) була завдані вашому автомобілю під час ДТП; письмово вказати та документально підтвердити ступінь зносу вашого автомобіля та втрату товарного вигляду, у т.ч. у грошовому еквіваленті; письмові пояснення у справі надати суду в електронному варіанті (на диску або дискеті), за наявності можливості; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних судом документів надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Суд не вважає обовязковою явку представника позивача.

Зобовязати відповідача у строк до 18.10.2012р. виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалою від 07.09.2012р., надати суду рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2011 року у справі № 22-2851/11 із зазначення дати набрання вказаним судовим рішення законної сили; надати судове рішення про виправлення описки в тексті судового рішення апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2011року; письмово вказати конкретну норму чинного законодавства, згідно якої вказані в вашому листі № 4682 від 21.08.2008 року обставини є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; письмово зазначити конкретні норми чинного законодавства, відповідно до яких Технічна довідка незалежного спеціаліста є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; письмові пояснення на позов надати суду в електронному варіанті (на диску або дискеті), за наявності можливості; належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Суд не вважає обовязковою явку представника відповідача.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра