КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2012 р. Справа№ 5011-53/9330-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Зубець Л.П.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Сміленко А.А.,

від позивача: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

від відповідача: ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

від прокурора: Пантюхов О.В.

від третьої особи: не зявився

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України

на рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року

у справі №5011-53/9330-2012 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Військової прокуратури Київського гарнізону в інтересах держави

в особі ОСОБА_4 оборони України

до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне підприємство «Топаз ЛТД»

про стягнення 2 053 312,50 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року у справі

№5011-53/9330-2012 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заступник Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року у справі №5011-53/9330-2012 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2012 року у справі №5011-53/9330-2012 апеляційну скаргу заступника Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України прийнято до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні 20.11.2012 року за участю уповноважених представників сторін, прокурора.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2012 року залучено ПП «Топаз ЛТД» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача до участі у даній справі та відкладено розгляд справи на 04.12.2012 року.

28.11.2012 року до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити скаргу без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2012 року у справі

№5011-53/9330-2012 залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2012 року відкладено розгляд справи №5011-53/9330-2012 на 12.12.2012 року.

Представники позивача та прокуратури у судових засіданнях надали пояснення, якими підтримали доводи викладені в скарзі та просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішенням, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях надав пояснення, якими заперечив проти доводів викладених в скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник третьої особи у судові засідання 04.12.2012 року та 12.12.2012 року не зявився, про причини неявки колегію суддів апеляційної інстанції не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 12.12.2012 року, було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.06.2011 між ОСОБА_4 оборони України (далі - замовник) та ПП «Топаз ЛТД» (далі - постачальник) укладено договір №286/1/11/3 про постачання для державних потреб продуктів нафтоперероблення рідких, для техніки спеціального призначення і забезпечення підготовки миротворчих підрозділів (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити у 2011 році для потреб ОСОБА_4 оборони України продукти нафтоперероблення рідкі (далі - продукція) згідно специфікацій, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікаціями (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору, що підлягає оплаті становить 68 443 750,00 грн., у тому числі податок на додану вартість, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати.

Згідно з п. 4.1. договору розрахунок за фактично постачену продукцію здійснюється протягом 55 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок ОСОБА_4 оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів ОСОБА_4 оборони України належним чином оформлених документів, передбачених цим договором.

Пунктом 10.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 30.12.2011 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Відповідно до п. 11.1. договору постачальник забезпечив виконання своїх зобовязань за договором у розмірі 3% від суми договору (банківська гарантія від 17.06.2011 року №13-B-G/Ю видана ПАТ «Брокбізнесбанк» на суму 2 053 312,50 грн.).

Предметом спору у даній справі є стягнення з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_4 оборони України суми банківської гарантії від 17.06.2011 року

№13-B-G/Ю, яка була надана у якості забезпечення виконання договору від 29.06.2011 року №286/1/11/3 у розмірі 2 053 312,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням постачальником умов договору у встановлені строки, що є підставою для стягнення з гаранта (ПАТ «Брокбізнесбанк») суми гарантії в розмірі 2 053 312,50 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року у справі №5011-53/9330-2012 в позові відмовлено повністю. Вказане рішення мотивоване тим, що характер порушень зобовязань ПП «Топаз ЛТД» перед позивачем свідчить не про невиконання, а про їх неналежне виконання, що виключає настання зобовязань за банківською гарантією №13-В-G/Ю для відповідача у справі.

Не погодившись із вказаним рішенням, заступник Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в обгрунтуваннях якої стверджує, що за невиконання третьою особою поставки продукції у встановлені строки відповідачем має бути повернуто замовнику суми банківських гарантій.

Судова колегія, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5.3. договору постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках ОСОБА_4 оборони України.

Згідно рознарядки на постачання ПП «Топаз ЛТД» продукції (а.с. 16-17) встановлено, що строк постачання 30.09.2011 року.

Однак, як слідує із акту прийому продукції №707 від 11.10.2011 року прострочення поставки становить 11 днів.

Відповідно до умов банківської гарантії №13-В-G/Ю від 17.06.2011 року ПАТ «Брокбізнесбанк» (далі - гарант) безвідклично та безумовно гарантує ОСОБА_4 оборони України (далі - бенефіціар) виплату, повністю або частинами, суми в розмірі 2 053312,50 грн., яку бенефіціар буде вимагати у гаранта при невиконанні або неналежному виконанні зобовязань ПП «Топаз ЛТД» (далі - принципал) за договором, укладеним між ПП «Топаз ЛТД» та ОСОБА_4 оборони України.

Будь-яка сума, яку бенефіціар буде вимагати від гаранта за цією гарантією, в межах гарантованої суми буде виплачена гарантом за першою письмовою вимогою позивача не пізніше, ніж через 7 календарних днів після отримання гарантом такої вимоги у випадку невиконання принципала перед бенефіціаром своїх зобовязань, що передбачені договором.

Будь-яка вимога за цією гарантією має бути викладена у письмовій формі, підписана уповноваженими особами, містити посилання на невиконання принципалом своїх зобовязань за договором.

23.01.2012 року позивачем направлена письмова вимога №286/8/224 про перерахування відповідачем ОСОБА_4 оборони України коштів у сумі 3 179 247,00 грн. на підставі умов банківських гарантій від 17.11.2011 року №12-В-G/Ю та від 17.06.2011 року №13-В-G/Ю.

Відповідно до ч. 3 ст. 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобовязання, забезпеченого гарантією.

Однак, всупереч вимогах банківської вимоги №13-В-G/Ю від 17.06.2011 року, у вказаній вище вимозі не містяться посилання на те, які саме зобовязання постачальник не виконав та підтвердження щодо невиконання постачальником своїх зобовязань.

Тобто, з огляду на вказане, як правильно встановлено судом першої інстанції, зазначена вимога не відповідає умовам гарантії.

Згідно з ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до п. 3 ст. 565 Цивільного кодексу України якщо гарант після предявлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобовязання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, на момент предявлення вимоги гаранту умови договору було виконано.

Згідно з п. 5.6. договору сторонами встановлено, що договір вважається виконаним, при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує із умов гарантії від 17.06.2011 року №13-В-G/Ю, вона набуває чинності з дати її видачі і діє до 31.01.2012 року включно. Після цієї дати гарантія втрачає свою чинність, навіть якщо її оригінал не буде повернутий гаранту.

Відповідно до ст. 568 Цивільного кодексу України зобовязання гаранта перед кредитором припиняється у разі, зокрема, закінчення строку дії гарантії.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про перерахування коштів за банківською гарантією 23.01.2012 року, тобто після припинення дії гарантії.

Таким чином, враховуючи зазначене, позивачем не надано суду доказів в порядку ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження предявлення позивачем належної письмової вимоги відповідачу, яка відповідає умовам гарантії та вимогам чинного законодавства, а тому висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог є обгрунтованим.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року у справі №5011-53/9330-2012 відповідає обставинам справи, є законним та обгрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У звязку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу заступника Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України на рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року у справі №5011-53/9330-2012 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2012 року у справі

№5011-53/9330-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи №5011-53/9330-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя Іоннікова І.А.

Судді Зубець Л.П.

ОСОБА_1