донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.05.2012 р. справа №38/268пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від прокуратури:не зявився
від позивача: ОСОБА_4 за довіреністю б/н від 18.05.2012р.
від відповідача:не зявився
від третьої особи:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь
на рішення господарського суду Донецької області
від20.03.2012р. (повний текст підписано 22.03.2012р.)
по справі№38/268пд (головуючий суддя Лейба М.О., судді Сгара Е.В., судді Курило Г.Є.)
за позовомПрокурора м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_5 м.Донецьк
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м.Маріуполь
пророзірвання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.01.2010р., зобов'язання повернути у натурі предмет правочину, стягнення штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700грн. за перешкоджання у проведенні перевірки дотримання умов договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. у справі № 38/268пд позовні вимоги Прокурора м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 м.Донецьк за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м.Маріуполь про розірвання договору купівлі-продажу від 14.01.2010р. нежитлового приміщення Літ. А-1, загальною площею 67,0кв.м, розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р Приморський, 25а; зобовязання повернути у натурі предмет правочину; стягнення штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700грн. за перешкоджання у проведенні перевірки дотримання умов договору були задоволені частково та договір купівлі-продажу, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 від 14 січня 2010р., нежитлового приміщення літ. А-1, загальною площею 67,0 кв.м., розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р. Приморський 25 а, розірвано. В решті позовних вимог відмовлено.

Прокурором м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь подана апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобовязання повернути у натурі предмет правочину; стягнення штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700грн. за перешкоджання у проведенні перевірки дотримання умов договору у звязку з тим, що судом винесено рішення з порушенням норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що лист №08-4/1604 від 22.06.2011р. з повідомленням про час проведення перевірки та з вимогою щодо надання документів був направлений на адресу відповідача. Також скаржник посилається на те, що відповідач є новим боржником, тому відповідальність за невиконання зобовязань несе останній, а відтак саме відповідач повинен повернути обєкт приватизації до комунальної власності м.Маріуполя. Крім того, скаржник стверджує, що суд дійшов вірного висновку про розірвання спірного договору, проте не застосував принцип двосторонньої реституції, а саме відмовив у задоволенні позовних вимог про повернення обєкту приватизації до комунальної власності м.Маріуполя.

Позивачем надані письмові пояснення, відповідно до яких останній підтримує подану апеляційну скаргу. У судовому засіданні просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, а позов задовольнити у повному обсязі.

Прокурор, відповідач та третя особа наданим їм правом не скористались, у судове засідання не зявились, поважних причин незявлення суду не повідомили. Про час та місце судового засідання були сповіщенні належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження у даній справі сторони були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Прокурор м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 м.Донецьк за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м.Маріуполь про розірвання договору купівлі-продажу від 14.01.2010р. нежитлового приміщення Літ. А-1, загальною площею 67,0кв.м, розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р Приморський,25а; зобовязання повернути у натурі предмет правочину; стягнення штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700грн. за перешкоджання у проведенні перевірки дотримання умов договору.

Ухвалою від 06.10.2011р. з урахуванням ухвали від 20.03.2012р. у справі №38/268пд господарським судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Фізичну особу - підприємця ОСОБА_6, м.Маріуполь.

Позовні вимоги до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 м.Донецьк обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем приватизаційних зобовязань за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14 січня 2010р. щодо додержання екологічних та санітарно-гігієнічних норм, виконання природоохоронних заходів і утримання у належному порядку прилеглої території і зовнішнього вигляду приміщення та перешкоджання у проведенні перевірки їх дотримання, внаслідок чого виникли підстави для розірвання договору, повернення обєкту приватизації та стягнення штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на ст.ст. 216, 227, 236 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 7, 27 Закон України „Про приватизацію державного майна.

Задовольняючи частково позовні вимоги до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 м.Донецьк, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобовязань за спірним договором, при цьому, господарській суд дійшов висновку, що оскільки спірний договір був укладений між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5, а також приймаючи до уваги чинність договору купівлі-продажу комунального майна від 30.09.2009р. № 1310 (Договір 1), укладеного між управлінням міського майна Маріупольської міської ради та ФОП ОСОБА_6, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині повернення обєкту приватизації. Крім того, за висновком місцевого суду, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач перешкоджав у проведенні перевірки дотримання умов договору, виходячи з чого господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Так, 30.09.2009р. між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (Продавцем) та ФОП ОСОБА_6 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 1310 (далі-Договір 1), згідно п.1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю нежитлове приміщення Літ. А-1, приміщення 1, кімнати 1-4, приміщення 2, кімнати 1, 2; приміщення 3, кімнати 1-4, загальною площею 67,0 кв.м., розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р. Приморський, 25а.

Розділом 5 вказаного договору серед обовязків Покупця встановлені і такі: зберігати використання за цільовим призначенням, яким, в свою чергу, визначено використання обєкту під громадський туалет; надання Продавцю необхідних матеріалів, відомостей і документів тощо про виконання цього договору; додержання екологічних та санітарно-гігієнічних норм, виконання природоохоронних заходів; утримання в належному порядку прилеглої території і зовнішнього вигляду приміщення.

При цьому, наведеним розділом Договору 1 визначено, що подальше відчуження Покупцем об'єкта приватизації протягом 3 років з моменту переходу до Покупця права власності здійснюється за згодою органа приватизації з забезпеченням переходу до нового власника усіх зобов'язань, не виконаних Покупцем на момент такого відчуження, відповідальності за їх невиконання, зазначених законодавством та Договором прав та обов'язків Покупця.

Відповідно до розділу 6 Договору 1 Продавець зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням умов цього договору, у разі невиконання застосовувати до покупця санкції згідно з діючим законодавством.

За змістом розділу 5 тривалість дії означених обовязків визначається проміжком часу в 3 роки з моменту переходу до Покупця права власності, що узгоджується із обовязками Продавця відносно здійснення контролю впродовж означеного строку за виконанням умов цього договору і застосування до покупця визначених діючим законодавством санкцій у разі його (договору) невиконання за змістом розділу 6 договору.

Пунктом 7.4. договору встановлена відповідальність Покупця за недотримання зобовязання щодо використання обєкту не за цільовим призначенням у вигляді штрафу у розмірі 10% вартості придбаного обєкту, а п. 7.5. за недопущення працівників органів приватизації, протидію чи перешкоджання проведенню ними перевірки встановлено штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний встановлений факт.

Положеннями п. 11.3. спірного договору купівлі-продажу встановлено, що у разі невиконання однією із сторін умов цього договору, він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду.

За згодою органу приватизації - Управління міського майна Маріупольської міської ради 14.01.2010 року між ФОП ОСОБА_6 (Продавець) та ФОП ОСОБА_5 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення Літ. А-1, загальною площею 67,0 кв.м., розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р. Приморський, 25а (Договір 2).

Відповідно до п.10 Договору 2 до Покупця переходять зобовязання, визначені розділом 5 договору купівлі-продажу від 30.09.2009р. № 1310.

04.07.2011р. був складений акт поточної позапланової перевірки виконання умов спірного договору, з якого вбачається проведення перевірки обєкту приватизації співробітниками Продавця із залученням представника СЕС Приморського району санітарного лікаря, за результатами якої з посиланням на складений в цей же день Акт перевірки дотримання санітарного законодавства, зазначено, що громадська вбиральня експлуатується з порушенням п.п.12, 16, 18, 19 „Санітарних правил утримання громадських вбиралень №983-72 від 19.06.72р.

В означеному акті міститься висновок про невиконання договору купівлі-продажу від 14.01.2010р. станом на момент проведення перевірки.

Наведені обставини стали підставою для звернення прокурора з даним позовом.

Наразі, в обґрунтування позовних вимог про розірвання спірного договору прокурор та позивач посилаються на порушення його умов з боку відповідача у вигляді невиконання вимог п.10 спірного договору, зокрема щодо додержання екологічних та санітарно-гігієнічних норм, виконання природоохоронних заходів та утримання в належному порядку прилеглої території і зовнішнього вигляду приміщення.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ст. 614 Цивільного кодексу України підставою для відповідальності за порушення зобовязання є вина, яка презюмується, оскільки саме на відповідача покладений обовязок спростування її наявності через доведення факту вжиття всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобовязання.

З п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна до договору купівлі-продажу повинні включатися зобов'язання, які були визначені умовами викупу. Термін дії зазначених зобов'язань не повинен перевищувати п'ять років. Зазначені зобов'язання зберігають свою дію для осіб, які придбають об'єкт у разі його подальшого відчуження протягом терміну дії цих зобов'язань. При цьому, державний орган приватизації зобов'язаний вимагати від нового власника виконання зобов'язань, визначених договором купівлі-продажу об'єкта приватизації і застосовувати до нього у разі їх невиконання санкції згідно із законом.

З огляду на п.10 Договору 2 до відповідача перейшли зобовязання, визначені розділом 5 договору купівлі-продажу від 30.09.2009р. № 1310 (Договір 1).

Як встановлено місцевим судом, представлені суду акти перевірки дозволяють констатувати невиконання відповідачем означених обовязків та не усунення цієї обставини навіть після порушення провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

Таким чином, за висновком господарського суду, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання визначених п. 10 спірного договору обовязків із додержання екологічних та санітарно-гігієнічних норм, виконання природоохоронних заходів та утримання в належному порядку прилеглої території і зовнішнього вигляду приміщення, що має наслідком розірвання цього договору.

Виходячи з чого, місцевий суд позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу, укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 від 14 січня 2010р., нежитлового приміщення літ. А-1, загальною площею 67,0 кв.м., розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р. Приморський 25 а, задовольнив.

Проте, колегія суддів вважає висновок місцевого суду щодо задоволення позовних вимог в наведеній частині помилковим виходячи з наступного.

Частиною 5 ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна визначено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобовязань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, законодавець визначив коло осіб, які мають право вимоги про розірвання договору купівлі-продажу у разі його порушення, а саме встановив, що означене право мають тільки сторони договору.

Наразі, Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь не є стороною за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.01.2010р., а відтак у позивача, в даному випадку, відсутнє право вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.01.2010р., яка укладена між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5

З огляду на викладене, позовні вимоги Прокурора м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь про розірвання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.01.2010р. підлягають залишенню без задоволення, а рішення в цій частині скасуванню.

На ряду з зазначеним, позивач просить зобовязати відповідача повернути обєкт спірного договору у комунальну власність.

Згідно ч. 9 ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна у разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у звязку із невиконанням покупцем договірних зобовязань, приватизований обєкт підлягає поверненню у державну власність.

Оскільки, як встановлено вище, позивач не є стороною спірного договору, а також приймаючи до уваги чинність договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.09.2009р. (Договір 1), укладеного між управлінням міського майна Маріупольської міської ради та ФОП ОСОБА_6, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. за перешкоджання у проведенні перевірки дотримання умов договору.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів перешкоджання відповідачем у проведенні перевірки дотримання умов договору, а відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. за перешкоджання у проведенні перевірки дотримання умов договору судом першої інстанції відмовлено правомірно.

При цьому, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача повідомлення про дату та час проведення перевірки, то посилання позивача на недопуск та ненадання відповідачем 04.07.2011р. необхідних для проведення перевірки документів судом до уваги не прийняті обґрунтовано.

З викладених вище підстав, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. у справі № 38/268пд підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.01.2010р.

В решті рішення господарського суду Донецької області за мотивами, зазначеними апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають пропорційному розподілу між сторонами згідно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Прокурора м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріуполь залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. у справі № 38/268пд скасувати частково.

У задоволенні позову Прокурора м.Маріуполь в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м.Маріупольдо до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 м.Донецьк за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, м.Маріуполь про розірвання договору купівлі-продажу від 14.01.2010р. нежитлового приміщення Літ. А-1, загальною площею 67,0кв.м, розташованого за адресою: м.Маріуполь, б-р. Приморський, 25а, відмовити.

В решті рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2012р. у справі № 38/268пд залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 21.05.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено 23.05.2012р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.А. Бойко

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим.: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 третій особі; 1 прокуратурі; 1 до справи; 1 гос. суду Донецької області; 1 ДАГС