донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.11.2012 р. справа №5009/86/12

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від прокуратури:не зявився
від позивача: не зявився
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ
на рішення господарського суду Запорізької області
від05.09.2012р. (повний текст підписано 10.09.2012р.)
у справі№5009/86/12 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомЗапорізького транспортного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ
простягнення неустойки в розмірі 36 259,14грн.

В С Т А Н О В И В:

При новому розгляді справи №5009/86/12 рішенням господарського суду Запорізької області від 05.09.2012р. у справі №5009/86/12 позовні вимоги Запорізького транспортного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області м. Запоріжж до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ задоволені частково та з відповідача на користь позивача стягнено суму неустойки за період з 22.05.2010р. по 27.10.2011р. у розмірі 33 831,03грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що наведене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що судом не взято до уваги той факт, що у відповідача протягом травня 2010р. червня 2011р. не було підстав звільнити орендоване приміщення через відповідні висновки судів різних інстанцій.

Прокурор у судове засідання не зявився, поважних причин неявки суду не представлено. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Позивач у судове засідання не зявився, на адресу апеляційного суду надіслав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого проти апеляційної скарги заперечує частково, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду скасувати в частині відмови в стягненні неустойки за період з 27.10.2011р. по 05.12.2011р., а позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не зявився, поважних причин неявки суду не представлено. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення провадження у даній справі та про відкладання розгляду справи сторони були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Запорізький транспортний прокурор в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ про стягнення неустойки у сумі 63 923,88грн. за період з 22.05.2010р. по 05.12.2011р.

В процесі розгляду справи позивачем зменшено розмір позовних вимог згідно заяви №10-01-01912 від 15.03.2012р. та до стягнення заявлено неустойку в розмірі 36 259,14грн. за період з 22.05.2010р. по 05.12.2011р.

Судом першої інстанції справа розглянута з урахуванням вказаної заяви.

Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ обґрунтовані тим, що договірні відносини між сторонами припинені на підставі постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2011р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2011р. по справі №21/175/10-10/5009/2488/11, ТОВ «Юнілайн»зобовязано повернути спірне орендоване майно. Крім того, вказаним рішенням з ТОВ «Юнілайн»стягнуто неустойку за період з 19.12.2008р. по 21.05.2010р., а за твердженням позивача, приміщення повернуто 05.12.2011р., що відповідно до ст.785 Цивільного кодексу України є підставою для сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2012р. рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2012р. у справі №5009/86/12 залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 25.07.2012р. рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2012р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2012р. у справі №5009/86/12 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

При новому розгляді справи №5009/86/12, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог щодо стягнення неустойки за період з 22.05.2010р. по 27.10.2011р. В іншій частині позовні вимоги судом визнані безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Так, 21.12.2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Юнілайн" (далі - відповідач) був укладений договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» №1757/д (далі - договір оренди).

За умовами п.1.1 договору оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме вбудовані в перший поверх нежитлові приміщення (приміщення №1-4,6, сходова клітина 5) загальною площею по внутрішньому обміру 113,23 кв.м відповідно до плану першого поверху будинку (надалі - майно), розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Горького, 6. Орендоване майно знаходиться на балансі державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (балансоутримувач).

Загальна вартість орендованого майна на дату оцінки 30.06.2005р., згідно звіту про незалежну оцінку та висновку про його вартість, становить 85515,00грн. без ПДВ (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного у додатку №2 майна.

У разі припинення цього договору орендоване майно повертається орендарем орендодавцю або балансоутримувачу (за вказівкою орендодавця) аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Обовязок по складанню акту прийому-передачі покладається на сторону, яка передає майно (п.2.5 договору).

Пунктом 5.8 договору передбачено, що у разі розірвання договору оренди №1757/д від 21.12.2005р., закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобовязаний повернути орендодавцеві (балансоутримувачу) орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на дату передачі його в оренду.

У відповідності до п.10.1 договору, останній укладено з 12.12.2005р. по 18.12.2006р. Пунктом 10.6 договору передбачено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення його терміну дії, він вважається продовженим на той самий термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором.

Частиною 2 статті 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічні приписи містяться у ч.1 ст.764 Цивільного кодексу України.

Судом попередньої інстанції встановлено, що у відповідності до положень п.10.6 договору, ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна та ч.1 ст.764 Цивільного кодексу України, строк дії договору неодноразово автоматично продовжувався.

14.01.2009р. та 11.03.2009р. позивачем направлено на адресу відповідача листи №11-13-00187, №11-13-01310, якими повідомлено про припинення терміну дії договору оренди та запропоновано підписати акт приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2011р. по справі №21/175/10-10/5009/2488/11 скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 25.05.2011 року по справі №21/175/10-10/5009/2488/11 та ТОВ Юнілайн зобов'язано повернути ДП Бердянський морський торговельний порт за участю регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області орендоване майно, а саме: вбудовані в перший поверх нежитлові приміщення загальною площею 113,23 кв.м., що розташовані за адресою: м. Бердянськ, вул. Горького, 6 шляхом підписання акту приймання-передачі. Крім того, стягнуто на користь державного бюджету неустойку за період з 19.12.2008р. по 21.05.2010р. Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2011р. по справі №21/175/10-10/5009/2488/11 вищевказана постанова Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2011 р. залишена без змін. Наведені постанови набули законної сили, доказів зворотного сторонами не представлено.

У відповідності до положень ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, а виходячи з вимог ст.35 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Господарським судом встановлено, що на виконання рішення суду, ТОВ Юнілайн повернуло ДП Бердянський морський торговельний порт за участю Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області орендоване майно шляхом підписання акту приймання-передачі.

При цьому, як зазначає позивач, спірне приміщення згідно акту прийому-передачі повернуто відповідачем 05.12.2011р., а неустойка за рішенням суду стягнута за період з 19.12.2008р. по 21.05.2010р., що й стало підставою звернення до суду із даним позовом. Позивачем заявлено неустойку в розмірі подвійної місячної орендної плати за весь час безпідставного використання державного майна за період з 22.05.2010р. по 05.12.2011р. на загальну суму 36 259,14грн.

Наразі, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, колегія суддів не погоджується із висновком місцевого суду щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, предметом оренди за договором оренди №1757/д від 21.12.2005р. є державне майно, тому правовідносини сторін щодо порядку користування ним регулюються приписами Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

З огляду на ч.1 ст.27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна та ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. При цьому, термін „негайно застосований у відповідному положенні Цивільного кодексу України для визначення строку щодо повернення речі, а саме одразу після припинення договору. Тобто, на наступний день після спливу останнього дня строку, впродовж якого відповідно до договору наймач мав право користуватись річчю, яку передав йому наймодавець.

За твердженням позивача, відповідач повернув орендоване майно не своєчасно, що підтверджує актом приймання-передачі, який Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області підписаний 05.12.2011р., а відтак орендодавець має право нарахувати неустойку за прострочення повернення майна.

В обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення неустойки позивач посилався на ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що у разі, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно п.9.3 договору оренди передбачено, що за відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно, у разі припинення терміну договору, орендар відшкодовує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної місячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акту прийому-передачі, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Одночасно, п.2.5 договору визначено, що у разі припинення цього договору майно повертається Фонду або ДП Бердянський морський торговельний порт (за вказівкою орендодавця) аналогічно порядку, встановленому при передачі майна ТОВ Юнілайн. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Обовязок по складанню акту прийому-передачі покладається на сторону, яка передає майно. Пунктом 5.8 даного договору передбачено, що у разі розірвання договору оренди №1757/д від 21.12.2005р., закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства повернути орендодавцеві (балансоутримувачу) орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на дату передачі його в оренду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту прийому-передачі державного нерухомого майна, орендованого за договором оренди №1757/д від 21.12.2005р. Товариство з обмеженою відповідальність "Юнілайн" 27.10.2011р. передало, а Державне підприємство "Бердянський морський торговельний порт" (балансоутримувач) 27.10.2011р. прийняло орендоване майно. При цьому, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області даний акт підписаний 05.12.2011р.

Також, з матеріалів справи вбачається, що перевіркою Запорізької транспортної прокуратури встановлено, що спірне приміщення повернуто відповідачем 27.10.2011р. (Доповідна записка Запорізького транспортного прокурора Запорізької області).

Таким чином, враховуючи те, що умовами договору передбачена можливість повернення майна балансоутримувачу, а відповідних заперечень Фонду з цього приводу не було, тому колегія суддів вважає, що фактично орендоване майно повернуто відповідачем 27.10.2011р., про що свідчать підписи орендаря та балансоутримувача на акті прийому-передачі, а відтак дата підпису Фондом вказаного акту не може свідчити про фактичне повернення орендованого майна.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідачем повинна бути сплачена неустойка в розмірі подвійної місячної орендної плати за час безпідставного використання державного майна за період з 22.05.2010р. по 27.10.2011р.

Одночасно, судова колегія вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо стягнення розміру неустойки в сумі 33 831,03грн., яка стягнута на користь позивача, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду даної справи позивачем було зменшено розмір позовних вимог з посиланням на здійснення відповідачем часткової оплати неустойки. Доказом такої оплати позивач визначив наявні у справі платіжні доручення (а.с. 61-81, т.1).

Наразі, із вказаних платіжних доручень (крім ПД №537 від 16.12.2011р.) вбачається, що призначенням платежу визначено оплату оренди державного майна. Тобто, позивач на власний розсуд, всупереч призначенням платежів, які зазначив у платіжних дорученнях відповідач, зарахував ці платежі у рахунок сплати неустойки через несвоєчасне повернення відповідачем орендованого майна. При цьому, вимоги Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в України»не передбачають права будь-якого органу чи установи змінювати призначення платежів, на сплату яких платник спрямував грошові кошти. З матеріалів справи не вбачається надання відповідачем згоди на таке зарахування.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що дійсно відповідачем порушені вимоги умов договору та ст.785 Цивільного кодексу України щодо повернення обєкту оренди, але водночас судова колегія вважає безпідставним зарахування позивачем та відповідно судом першої інстанції оплаченої суми орендної плати в рахунок нарахованої неустойки.

Крім того, враховуючи те, що позивачем не заявлено про збільшення розміру позовних вимог, а в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний господарський суд здійснює перегляд рішення лише в межах заявлених вимог, а саме на суму 36 259,14грн., тому судом першої інстанції неправомірно відмовлено у стягненні неустойки в розмірі 2 428,11грн.

Виходячи з чого, апеляційний суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 36 259,14грн. за період прострочення з 22.05.2010р. по 27.10.2011р.

В решті рішення господарського суду Запорізької області за мотивами, зазначеними апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, якщо на думку відповідача, його права порушені внаслідок неправомірного зарахування позивачем грошових коштів у рахунок сплати неустойки, він не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Крім того клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки на підставі ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України та ст.83 ГПК України апеляційний суд залишає без задоволення з огляду на наступне.

За приписом п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Аналогічно, частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наразі, неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст.785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), право зменшення якої передбачено ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України та ст.83 ГПК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Таким чином, в даному випадку зменшення розміру неустойки на підставі ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України та ст.83 ГПК України є неправильним, як і неправильним є застосування до такої неустойки спеціальної позовної давності згідно ст.258 ЦК України та положень ст.232 ГК України (інформаційний лист Вищого господарського суду України від 29.05.2012р. №01-06/735/2012).

Інші доводи відповідача, зокрема щодо правомірності користування майном протягом травня 2010р. червня 2011р., колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2012р. у справі №5009/86/12 скасувати в частині відмови щодо стягнення неустойки в розмірі 2 428,11грн.

Позов Запорізького транспортного прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайн" м. Бердянськ про стягнення неустойки в розмірі 2 428,11грн. задовольнити.

Абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2012р. у справі №5009/86/12 викласти у наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юнілайн (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 13, ) на користь Державного бюджету України (одержувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, 22080200, , банк одержувача: УДК в Запорізькій області, МФО 813015, р/р 0007, стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50 () неустойку в розмірі 36 259,14грн.».

Абзац третій резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2012р. у справі №5009/86/12 викласти у наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юнілайн (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 13, ) на користь Державного бюджету України (отримувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район); банк отримувача: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район); МФО 813015; ; рахунок № 3007; код бюджетної класифікації 22030001; символ звітності банку 206) судовий збір в розмірі 1609,50грн.».

Зобов'язати господарський суд Запорізької області видати накази відповідно до вимог ст.117 Господарського процесуального кодексу України.

В решті рішення господарського суду Запорізької області від 05.09.2012р. у справі №5009/86/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 20.11.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписано 23.11.2012р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3