донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.10.2012 р. справа №26н/5014/1859/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

на рішення господарського суду Луганської області від 04.09.2012р. (повний текст від 10.09.2012р.) у справі №26н/5014/1859/2012 (суддя Єжова С.С.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради від 21.06.2012р. №1882, визнання переважного права позивача на поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. на той самий строк і на тих самих умовах, зобовязання відповідача розглянути в установленому порядку питання про поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, звернулась до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ», м. Сєвєродонецьк Луганської області, про визнання недійсним рішення сесії Сєвєродонецької міської ради шостого скликання від 21.06.2012р. №1882, визнання за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р., укладеного з відповідачем, на той самий строк і на тих самих умовах, як передбачено цим договором, а також про зобовязання Сєвєродонецької мііської ради розглянути в установленому для даного органу чинним законодавством порядку питання про поновлення з позивачем договору оренди землі №05 від 03.09.2007р., укладеного з відповідачем, на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

Клопотанням від 04.09.2012р. позивач в порядку ст. ст. 22, 83 ГПК України просив суд при ухваленні рішення по даній справі вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для захисту його прав і законних інтересів, та одночасно з ухваленням рішення у справі визнати недійсним рішення сесії Сєвєродонецької міської ради від 22.08.2012р. №1994.

Рішенням від 04.09.2012р. господарський суд Луганської області відмовив заявнику у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно не є в розумінні ст. 83 ГПК України виходом за межі позовних вимог, а захист права або інтересу позивача може бути реалізовано шляхом подання нового позову до відповідача. Крім того, суд першої інстанції у повному обсязі відмовив позивачу у задоволенні позову, обґрунтувавши такий висновок тим, що по-перше, переважне право позивача на поновлення спірного договору оренди встановлене законом, відповідачем не оспорюється і не заперечується; по-друге, питання про поновлення спірного договору на той самий строк і на тих самих умовах вже було розглянуто відповідачем і по ньому прийнято рішення №1364 від 27.01.2012р., тому за відсутності предмету спору провадження у справі в цій частині підлягає припиненню в порядку п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України; по-третє, позивачем не доведено та не обґрунтовано, в чому саме полягає недійсність рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області №1882 від 21.06.2012р., за умови, що воно не стосується спірного договору оренди та вимоги позивача про його поновлення.

06.09.2012р. на адресу господарського суду надійшла заява позивача в порядку ст. 22 ГПК України про збільшення розміру позовних вимог, яка ухвалою від 06.09.2012р. була залишена господарським судом Луганської області без задоволення.

Не погодившись із прийнятим по справі №26н/5014/1859/2012 рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті спірного рішення було порушено низку норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає незрозумілим висновок суду про відмову у задоволенні вимоги про визнання переважного права позивача на поновлення спірного договору оренди, оскільки встановивши, що таке право законодавчо закріплене за позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї вимоги. Крім того, за висновком скаржника, такий спосіб захисту як визнання права передбачений чинним законодавством України, тому відмова суду у захисті такого права є незаконною та необґрунтованою.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача розглянути питання про поновлення договору оренди землі, на думку скаржника, суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, оскільки вказавши у мотивувальній частині рішення про припинення провадження у справі по цій вимозі на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд в резолютивній частині рішення відмовив у задоволенні позову повністю, не вказавши про вищевказане припинення. До того ж, посилаючись на відсутність предмету спору по даному питанню, суд послався на його вирішення відповідачем шляхом прийняття рішення №1364 від 27.01.2012р. «Про відмову у поновленні договорів оренди землі». Однак, вказане рішення міськради було визнано недійсним рішенням господарського суду Луганської області від 03.05.2012р у справі №8н/5014/692/2012, тому не породжує ніяких прав і обовязків та не створює юридичних наслідків.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсним рішення відповідача від 21.06.2012р. №1882, за висновком скаржника, суд також дійшов неоднозначних висновків, оскільки зазначив, що дії позивача щодо продовження терміну дії договору є законними та обґрунтованими, в той час як дії відповідача суперечать законодавчо встановленим приписам, та одночасно вказав про недоведеність позивачем факту незаконності спірного рішення міськради.

Вищевикладене, на думку апелянта, є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення господарського суду Луганської області.

12.10.2012р. на адресу апеляційного господарського суду надійшла заява ФОП ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги за її відсутності за наявними у справі матеріалами. Клопотання судовою колегією задоволено.

Позивач та третя особа не скористались наданим їм правом на участь у судовому засіданні, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 04.10.2012р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2007р. між Сєвєродонецькою міською радою (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем) було укладено договір оренди землі (зареєстрований у Сєвєродонецькому міському реєстраційному офісі Луганської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»при Державному комітеті України по земельних ресурсах 14.09.2007р. за №05), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку землі комерційного використання (під будівництво закусочної з літнім майданчиком), площею 0,1067га, яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, район буд. 34 квартал 72.

Пунктом 8 договору сторони передбачили, що його укладено на 3 роки строком по 16.08.2010р. включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Додатковими угодами 1 і 2 до договору сторони змінювали розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та узгоджували порядок і розміри внесення орендної плати.

Земельна ділянка, що є предметом договору оренди, була передана позивачу в натурі на підставі акту прийому-передачі від 14.09.2007р.

З матеріалів справи вбачається, що в обумовлений п.8 договору строк позивач звертався до відповідача з клопотанням про поновлення строку оренди земельної ділянки за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, район буд. 34, квартал 72, на що листом №466(ЄДО) від 21.06.2010р. Сєвєродонецька міська рада повідомила позивача про те, що воно розглянуто, та згідно з висновком комісії Управлінню Держкомзему у м. Сєвєродонецьк Луганської області доручено підготувати на чергову сесію Сєвєродонецької міської ради проект рішення про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Крім того, в матеріалах справи наявне рішення Сєвєродонецької міської ради №4282 від 22.07.2010р., яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво закусочної з літнім майданчиком за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, район буд. 34, квартал 72.

Рішенням №1449 від 31.08.2010р. Виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради дозволив ОСОБА_1 знести 4 дерева, 268кв.м. газону та пересадити 1 дерево, що повязане з будівництвом закусочної з літнім майданчиком.

Також, листом №44 від 11.01.2012р. Сєвєродонецька міська рада повідомила позивача про розгляд питання про поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. на черговій сесії ради, яка відбудеться у січні.

Натомість рішенням №1364 від 27.01.2012р. Сєвєродонецька міська рада відмовила ОСОБА_1 в поновленні договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. на земельну ділянку площею 0,1067га під будівництво закусочної з літнім майданчиком за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, район буд. 34, квартал 72, у звязку з тим, що земельна ділянка протягом 3 років не була освоєна та будівельні роботи по будівництву обєкта не розпочаті.

Не погодившись із вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання недійсним рішення сесії від 27.01.2012р. №1364 та зобовязання міськради поновити на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди землі №05, укладений між сторонами 03.09.2007р.

Рішенням від 03.05.2012р. у справі №8н/5014/692/2012 (залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2012р.) позов ФОП ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради №1364 від 27.01.2012р. «Про відмову у поновлення договорів оренди землі», у задоволенні решти позову відмовлено.

Згідно ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З огляду на наведене, судова колегія приймає до уваги встановлений зазначеним рішенням господарського суду Луганської області факт того, що дії позивача щодо продовження терміну дії договору є законними і обґрунтованими.

Разом з тим, 21.06.2012р. Сєвєродонецькою міською радою було прийнято рішення №1882, яким дозволено Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецький ОРГХІМ»складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для створення озелененої території загального користування за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, район буд.34, квартал 72.

Враховуючи викладене, посилаючись на те, що оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дозвіл на розробку якого надано відповідачем третій особі, є підставою для укладення між ними договору оренди земельної ділянки, що порушує права позивача, ФОП ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Луганської області з відповідним позовом.

В ході розгляду справи, у звязку з прийняттям Сєвєродонецькою міською радою рішення №1994 від 22.08.2012р. про затвердження ПрАТ «Сєвєродонецький ОРГХІМ»проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та умов її відведення, для створення озелененої території загального користування за адресою: м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, район буд. №34, квартал 72, та про передання вказаному підприємству в короткострокову оренду строком на 3 роки земельну ділянку площею 0,1720га за адресою: м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, район буд. №34, квартал 72, позивач звернувся до господарського суду із клопотанням про вихід за межі позовних вимог та одночасне з ухваленням рішення у справі визнання недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.08.2012р. №1994.

Як вже зазначалось вище, суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні вказаного клопотання з підстав того, що його розгляд не є виходом за межі позовних вимог в розумінні ст. 83 ГПК України, а також відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Судова колегія не може погодитись із вказаним рішенням суду, виходячи з наступного.

Так, стаття 12 Земельного кодексу України встановлює повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності; додержання земельного та екологічного законодавства.

Стаття 116 Земельного кодексу України визначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.6 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разу необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно і законом після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі»визначено поняття договору оренди землі як договору, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1,2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі»встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі», після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №1364 від 27.01.2012р. Сєвєродонецька міська рада відмовила ОСОБА_1 в поновленні договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. на земельну ділянку площею 0,1067га під будівництво закусочної з літнім майданчиком за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, район буд. 34, квартал 72, у звязку з тим, що земельна ділянка протягом 3 років не була освоєна та будівельні роботи по будівництву обєкта не розпочаті.

Разом з цим, вказане рішення визнано недійсним рішенням господарського суду Луганської області віл 03.05.2012р. у справі №8н/5014/692/2012 (яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2012р.).

Згідно даного рішення, оскаржуване рішення міськради було прийнято необґрунтовано, позивач у порядку та спосіб, встановлені чинним законодавством, довів, що він дотримався приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в той час як відповідач вчинив дії, які суперечать як останньому, так і умовам п. 8 укладеного між сторонами договору.

Судова колегія апеляційної інстанції в порядку ст. 35 ГПК України приймає до уваги встановлені судами при вирішенні господарського спору факти, які мають безпосереднє значення для вирішення даного спору, як то: наявність у позивача права на поновлення договору оренди земельної ділянки від 03.09.2007р., а також законність та обґрунтованість дій позивача щодо продовження терміну дії договору.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання позивачем взятих на себе за договором обовязків щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, повного та своєчасного внесення орендної плати, чи доказів направлення Сєвєродонецькою міською радою на адресу позивача будь-яких заперечень щодо продовження користування ним спірною земельною ділянкою. В матеріалах справи також відсутні докази вирішення між сторонами питання щодо повернення позивачем вказаної земельної ділянки орендодавцю у звязку зі спливом терміну дії договору, як то передбачено його умовами (підписання акту прийому-передачі).

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність у позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Натомість, рішенням Сєвєродонецької міської ради №1882 від 21.06.2012р. Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецький ОРГХІМ»дозволено складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди для створення озелененої території загального користування за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, район буд.34, квартал 72.

Тобто, вказаним рішенням вирішено на користь третьої особи питання щодо можливості користування земельною ділянкою, переважне право на користування якою має позивач.

В матеріалах справи також наявний протест в.о. прокурора м. Сєвєродонецька №3603вих-12 від 26.07.2012р. на рішення сесії Северодонецької міської ради №1882 від 21.06.2012р., в якому зазначено, зокрема, про те, що не вирішивши питання про скасування рішення міськради №1364 від 27.01.2012р. «Про відмову у поновленні договорів оренди»та не розглянувши повторно питання щодо поновлення договору оренди ОСОБА_1, тобто не врахувавши переважне право ОСОБА_1 на продовження договору, міська рада рішенням №1882 від 21.06.2012р. надала дозвіл ПрАТ «Сєвєродонецький ОРГХІМ»на складання проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в користування на умовах оренди для створення озелененої території.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність факту порушення спірним рішенням міськради прав та інтересів позивача є безпідставним та необґрунтованим.

Як вбачається з частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу вказаної норми випливає, що акт державного чи іншого органу управління повинен бути прийнятий в межах компетенції відповідного органу, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб, відповідати вимогам діючого законодавства і бути прийнятим у формі та в порядку, визначеному законом.

В пункті 2 розяснень Президія Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів»від 26.01.2000р. № 02-5/35 (зі змінами і доповненнями) передбачено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Крім того, згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 ГК України, ст. 152 Земельного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За вказаних обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази порушення та не визнання рішенням Сєвєродонецької міської ради №1882 від 21.06.2012р. переважного права позивача на поновлення договору оренди №05 від 03.09.2007р., а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів порушення позивачем умов договору щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, повного та своєчасного внесення орендної плати, доказів направлення Сєвєродонецькою міською радою на адресу позивача будь-яких заперечень щодо продовження користування ним спірною земельною ділянкою, як і доказів вирішення між сторонами питання щодо повернення позивачем вказаної земельної ділянки орендодавцю у звязку зі спливом терміну дії договору (підписання акту приймання-передачі), судова колегія вважає позовні вимоги про визнання недійсним рішення сесії Северодонецької міської ради шостого скликання від 21.06.2012р. №1882 та про визнання за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність факту порушення спірним рішенням прав та інтересів позивача та відсутність спору щодо наявності у нього переважного права на поновлення договору оренди, оскільки таке право законодавчо за ним закріплено, судова колегія вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та наявних в матеріалах справи доказах.

Що стосується вимоги позивача про зобовязання Северодонецької міської ради розглянути у встановленому для даного органу чинним законодавством порядку питання про поновлення договору оренди №05 від 03.09.2007р., укладеного між позивачем та відповідачем, на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Крім того, як зазначено у п.2.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду спорів, що виникають із земельних відносин», суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

А у п.2.16 постанови міститься імперативний припис: необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. Водночас зобов'язання цього органу в судовому порядку укласти такий договір або ж продовжити дію договору за відсутності зазначеного рішення є неможливим (крім випадку, передбаченого статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України), оскільки це порушувало б його передбачену Конституцією України виключну компетенцію.

Отже, позивачем у цій частині позовних вимог невірно обрано спосіб захисту порушеного права, тому позовні вимоги про зобовязання Северодонецької міської ради розглянути у встановленому для даного органу чинним законодавством порядку питання про поновлення договору оренди №05 від 03.09.2007р., укладеного між позивачем та відповідачем, на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором, задоволенню не підлягають.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для припинення провадження у справі в цій частині на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, оскільки вказане питання вже було вирішено на сесії Сєвєродонецької міської ради, та закріплене рішенням №1364 від 27.01.2012р. «Про відмову в поновленні договорів оренди землі», оскільки вказане рішення міськради в подальшому було визнано недійсним, а отже не створює будь-яких юридичних наслідків та не має обовязкового характеру.

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст. 84 ГПК України, відносно відсутності в резолютивній частині рішення висновку про припинення провадження у справі в зазначеній частині позову, а також ненадання належної правової оцінки клопотанню позивача від 04.09.2012р. про вихід за межі заявлених позовних вимог.

На відміну від суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що вказане клопотання є в розумінні ст. 58 ГПК України заявою про обєднання вимог, оскільки позивачем до вимог про визнання недійсним рішення сесії Сєвєродонецької міської ради шостого скликання від 21.06.2012р. №1882, визнання за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р., укладеного з відповідачем, на той самий строк і на тих самих умовах, як передбачено цим договором, а також про зобовязання Сєвєродонецької мііської ради розглянути в установленому для даного органу чинним законодавством порядку питання про поновлення з позивачем договору оренди землі №05 від 03.09.2007р., укладеного з відповідачем, на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором, було заявлено додаткову вимогу про визнання недійсним рішення сесії Сєвєродонецької міської ради від 22.08.2012р. №1994 «Про передачу в оренду земельної ділянки ПрАТ «Сєвєродонецький ОРГХІМ».

Згідно приписів ст. 58 ГПК України, суд може обєднати кілька вимог, повязаних між собою підставами виникнення або поданими доказами.

Зі змісту вищевказаного клопотання вбачається, що звертаючись до суду з проханням вийти за межі позовних вимог та визнати недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради №1994 від 22.08.2012р., позивач посилався на те, що спірне рішення безпосередньо стосується предмету позову в даній справі, порушує права позивача з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, та ґрунтується на оскаржуваному в позовній заяві рішенні міськради №1882 від 21.06.2012р.

Враховуючи доведений матеріалами справи факт наявності у позивача переважного права на поновлення спірного договору оренди землі від 03.09.2007р., а також факт порушення рішенням Сєвєродонецької міської ради №1882 від 21.06.2012р. такого права та інтересу позивача, судова колегія вважає, що рішення Сєвєродонецької міської ради №1994 від 22.08.2012р. про передачу ПрАТ «Сєвєродонецькій ОРГХІМ»в оренду спірної земельної ділянки також зачіпає права та інтереси позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Прокуратури м. Сєвєродонецька №221ж-12 від 26.07.2012р., в якому повідомляється про наявність прокурорського протесту на рішення Сєвєродонецької міської ради №1882 від 21.06.2012р., а до апеляційної скарги позивачем додано сам протест в.о. прокурора м. Сєвєродонецька №3603вих-12 від 26.07.2012р. на рішення сесії Северодонецької міської ради №1882 від 21.06.2012р.

Статтею 21 Закону України «Про прокуратуру»визначено, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження результатів розгляду вищевказаного прокурорського протесту, натомість рішення №1994 від 22.08.2012р. винесено Сєвєродонецькою міською радою на підставі рішення сесії міської ради №1882 від 21.06.2012р., яке по-перше, є предметом оскарження у даній справі, а по-друге, є предметом внесення прокурорського протесту.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає висновок суду першої інстанції про те, що клопотання позивача не є в розумінні ст. 83 ГПК України виходом за межі позовних вимог, необґрунтованим та таким, що спростовується матеріалами справи.

Водночас, за змістом ст.ст. 22, 58 ГПК України, відповідне клопотання повинно відповідати встановленим ГПК нормам, а саме до нього повинні бути додані докази направлення на адресу інших учасників справи. Враховуючи, що вказане клопотання відповідних доказів не містить, судова колегія не вбачає підстав для розгляду позовних вимог ФОП ОСОБА_1 з урахуванням вищевказаної нової вимоги.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування рішення господарського суду Луганської області від 04.09.2012р. у справі №26н/5014/1859/2012 з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, оскільки вказане рішення всупереч ст. 43 ГПК України не ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді матеріалів і обставин справи та не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в порядку ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 49, ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.104, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, на рішення господарського суду Луганської області від 04.09.2012р. (повний текст від 10.09.2012р.) у справі №26н/5014/1859/2012 задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 04.09.2012р. (повний текст від 10.09.2012р.) у справі №26н/5014/1859/2012 скасувати.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, до Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ», м. Сєвєродонецьк Луганської області, про визнання недійсним рішення Сєвєродонецької міської ради від 21.06.2012р. №1882, визнання переважного права позивача на поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. на той самий строк і на тих самих умовах, зобовязання відповідача розглянути в установленому порядку питання про поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р. задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення сесії Сєвєродонецької міської ради шостого скликання від 21.06.2012р. №1882.

Визнати за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, переважне право на поновлення договору оренди землі №05 від 03.09.2007р., укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Сєвєродонецькою міською радою, на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 715,32грн. судового збору за подання позовної заяви та 536,50грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_2

Надруковано примірників-6

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

1-третій особі

1-господарському суду

1-ДАГС