ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у застосуванні заходів до забезпечення позову

29.08.12 Справа №5015/2698/12

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», м. Київ, від імені якого діє Дрогобицька філія ПАТ «Укрінбанк», м.Дрогобич, Львівська область

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал», м.Дрогобич, Львівська область

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс», м.Львів

про визнання договору недійсним

Судді Березяк Н.Є., Коссак С.М., Яворський Б.І. (головуючий)

при секретарі Романів В.Я.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (дов.№148 від 31.01.2011р., діє до 31.01.2014р.); ОСОБА_2 директор Дрогобицької філії ПАТ «Укрінбанк»(дов. № 394 від 01.02.2011р., діє до 31.01.2014р.);

від відповідача 1: ОСОБА_3 представник (дов.№б/н від 12.01.2010р., діє до 31.12.2014р.);

від відповідача 2: ОСОБА_4 представник (дов.№б/н від 28.05.2012р., діє до 31.12.2013р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», від імені якого діє Дрогобицька філія ПАТ «Укрінбанк», подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал»та Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс»про визнання договору №31/16 від 20.02.2008р., укладеного між ТзОВ «Універсал»та ТзОВ «Осіріс», недійсним.

Відповідачем 1 подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просить накласти арешт на квартири №8,15,16,17,23,25 вул. Данилишиних,59 в м.Трускавці, що перейшли у власність ТзОВ «Осіріс»на підставі договору №31/16 від 20.02.2008р., укладеного між ТзОВ «Універсал»та ТзОВ «Осіріс»; заборонити КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО»вчиняти будь-які дії на виконання рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 21.06.2012р. «Про оформлення права власності квартир №8,15,16,17,23,25 по вул. Данилишиних,59 в м.Трускавці за ТзОВ «Осіріс»та щодо переоформлення права власності від ТзОВ «Осіріс» до третіх осіб.

У судовому засіданні 29.08.2012р. представники відповідача 1 та представники позивача підтримали заяву про забезпечення позову з підстав, викладених у заяві, просять вжити заходи до забезпечення позову. Представник відповідача 2 проти задоволення такого клопотання заперечив, вважає його необґрунтованим та безпідставним.

За подання такої заяви відповідач 1 не сплатив судовий збір у порядку і розмірі, визначеному законом. У п.1 Інформаційного листа ВГСУ від 23.05.2012р. №01-06/704/2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір»відзначено, що господарським процесуальним кодексом України не передбачено наслідків неподання доказів сплати судового збору в установленому порядку і розмірі. Відтак господарський суд повинен розглянути зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснити між сторонами за правилами статті 49 ГПК у залежності від результатів розгляду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову. Про такий розподіл може бути зазначено в рішенні суду або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1 та відповідача 2, суд вважає, що підстави для вжиття заходів про забезпечення позову відсутні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У абзаці 2 пункту 3 даної постанови передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»статтею 106 ГПК України передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Жодних доказів, які могли б свідчити про вчинення відповідачем 2 дій, спрямованих на реалізацію майна після подання позову до суду, відповідач 1 не подав. З поданої заяви також не вбачається яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання імовірного рішення суду про задоволення позовних вимог щодо визнання договору недійсним та наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Тому заява відповідача 1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал» про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Судді Яворський Б.І. (головуючий)

ОСОБА_5

ОСОБА_6