ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.09.12 Справа№ 5015/3747/12

Суддя Сухович Ю.О. розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ», м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 міської ради, м.Львів

за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, м.Львів

про визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «СВ»подано позов до ОСОБА_1 міської ради за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на реконструйовану нежитлову будівлю загальною площею 621,6 кв.м., що знаходиться у м.Львові по вул.Гетьмана ОСОБА_2, 25-б.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви б/н від 07.09.2012р. (вх. №4059 від 10.09.2012р.) до розгляду, судом встановлено наявність підстав для її повернення без розгляду зважаючи на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За умовами п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

До позовної заяви позивачем долучено платіжне доручення №709 від 07.09.2012р. на суму 1 609,50 грн. Згідно п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»це мінімальна сума судового збору, яка сплачується за майновий спір.

Відповідно до ст.ст.133, 134 ГК України, книги третьої Цивільного кодексу України право власності є речовим правом.

На даний час зберігає чинність Інструкція про порядок обчислення та справляння державного мита (затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. № 15, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.05.1993р. за № 50), за пунктом 32 якої з позовних заяв про право власності на майно, про визнання недійсними договорів відчуження майна, про визнання права на частку в майні, про виділення частки із загального майна державне мито сплачується виходячи з вартості майна або його частки.

Як вказано у п.1.1. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.07.2012р. за № 01-06/869/2012, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна (тобто як зі спору майнового характеру).

В додатках до позовної заяви відсутні будь-які докази, що підтверджують вартість майна, на яке позивач просить визнати право власності, відсутні також і докази того, що 2% з вартості майна, на яке позивач просить визнати право власності, становить 1 609,50 грн.

Згідно п.4 ч.1 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно п.5 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Як вбачається із змісту позовної заяви ТзОВ «СВ»просить визнати за ним право власності на реконструйовану нежитлову будівлю загальною площею 621,6 кв.м., що знаходиться у м.Львові по вул.Гетьмана ОСОБА_2, 25-б.

Однак в позовній заяві позивачем не зазначено в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання ОСОБА_1 міською радою прав чи законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ».

Згідно з п.3 ч.1. ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Крім того, слід звернути увагу позивача на той факт, що у позовній заяві не зазначено чи заявляє третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області самостійні вимоги на предмет спору, на чиїй стороні вона виступає як третя особа, а також на яких підставах її слід залучити або допустити до участі у справі.

З огляду на вищенаведене, позов слід повернути без розгляду для усунення недоліків.

Керуючись п.3, п.4 ч.1 ст.63, ст.86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ»і додані документи без розгляду.

2. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток: позовна заява та долучені матеріали, всього на 18 аркушах, в тому числі платіжне доручення № 709 від 07.09.2012р на суму 1 609,50 грн.

Суддя Сухович Ю.О.