донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.11.2012 р. справа №8/5014/1810/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 довіреність №194 від 10.02.2012р.; ОСОБА_5 особисто, за паспортом ЕМ 511464;

від відповідача: ОСОБА_6 довіреність б/н від 01.08.2012р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Рубіжне Луганської області
на рішення господарського судуЛуганської області
від17.09.2012р. (повний текст підписано 19.09.2012р.)
у справі№8/5014/1810/2012 (суддя Середа А.П.)
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Рубіжне Луганської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Ест Плюс", м. Луганськ
про стягнення 77 096грн.20коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.09.2012р. у справі №8/5014/1810/2012 у позові Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Рубіжне Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Ест Плюс", м. Луганськ про стягнення заборгованості в розмірі 77 096грн.20коп., з яких 76 145,20грн. основного боргу та 951,00грн. 3% річних, відмовлено за недоведеністю.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, м. Рубіжне Луганської області подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що воно є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, скаржник вважає, що між сторонами існували господарські правовідносини на поставку риби та позивачем на адресу відповідача була здійснена відповідна поставка риби на загальну суму 94 145,20грн. згідно накладних б/н від 21.12.2011р., 03.01.2012р., 09.01.2011р. та 25.01.2012р. Крім того, скаржник зазначає, що господарським судом проігноровані клопотання позивача про виклик у судове засідання посадових осіб відповідача.

Позивач наполягає на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні судового рішення, задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить рішення господарського суду залишити без змін, скаргу без задоволення, про що зазначив у наданому відзиві.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5, м. Рубіжне Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Ест Плюс", м. Луганськ заборгованості в розмірі 77 096грн.20коп., з яких 76 145,20грн. основний борг та 951,00грн. 3% річних.

Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Ест Плюс", м. Луганськ обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу б/н від 10.11.2011р. Так, за твердженням позивача, на виконання умов договору за період з грудня 2011 року по січень 2012 року останнім на склад відповідача поставлено товар (в'ялену рибу) на загальну суму 94 145,20грн. згідно накладних б/н від 21.12.2011р., 03.01.2012р., 09.01.2011р. та 25.01.2012р., вартість якого відповідач оплатив частково. Таким чином, зобовязання відповідача на загальну суму 76 145,20грн. позивач вважає невиконаними. На суму боргу позивачем згідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних.

Місцевий господарський суд визнав недоведеним факт здійснення спірної поставки та відмовив у позовних вимогах повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи заявника апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, за твердженням позивача, 10.11.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дон-Ест Плюс" (покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (продавець) у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу №б/н, відповідно до якого продавець протягом дії цього договору зобовязується поставляти, а покупець приймати та сплачувати рибу свіжоморожену та морепродукти (далі товар) в порядку та на умовах, визначених цим договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна товару визначаються відповідною накладною, що є невідємною частиною цього договору (п.п.1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару за договором здійснюється на умовах "склад продавця м. Чорноморськ".

Приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюються у місці знаходження товару на складі продавця, на підставі облікової кількості товарних місць та у відповідності до їх вагового маркування ваги нетто за трафаретом (п.3.1, п.3.2 договору).

Згідно п.3.3 договору момент переходу до покупця права власності визначається датою підписання покупцем накладної на отримання товару продавця, що підтверджує факт передачі кількості товару та його вартість.

На підтвердження відповідності якості товару, що передається, продавець надає покупцю наступні документи: сертифікат відповідності, виданий Державною системою УкрСЕПРО (оригінал за рахунок покупця) або його копія; експертний висновок, виданий державною лабораторією ветеринарної медицини (копія); висновки Державної санітарно-епідеміологічної експертизи, виданої Міністерством охорони здоровя України (копія); ветеринарні свідоцтва, видані регіональною службою Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду (копія), або оригінал, виданий міською державною лікарнею ветеринарної медицини (п.3.4 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, вартість товару визначається сумарною вартістю товару, що передається за цим договором. Ціна товару зазначається у накладних та рахунках, які є невідємною частиною договору.

За приписом п.4.2, п.4.3договору, покупець зобовязується сплатити вартість товару протягом 14 банківських днів, включаючи дату отримання товару. Платіж вважається сплаченим після зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2011 року за умови виконання сторонами усіх зобовязань за договором (п.6.1 договору).

До справи не надано доказів внесення змін та доповнень до договору, а також продовження терміну його дії після 31.12.2011р.

За твердженням позивача, на виконання умов договору останнім на адресу відповідача була здійснена поставка товару на загальну суму 94 145,20грн., що підтверджує накладними б/н від 21.12.2011р., 03.01.2012р., 09.01.2011р. та 25.01.2012р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Фактичне отримання відповідачем зазначеного вище товару, на думку позивача, підтверджується підписом уповноваженого представника відповідача на зазначених накладних в графі „Прийняв.

Як зазначено позивачем, отриманий товар відповідачем частково оплачений на суму 18 000,00грн., у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви у останнього виникла заборгованість в розмірі 76 145,20грн.

02.03.2012р. за вих. №б/н позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 76 145,00грн. Відповідач цю претензію залишив без відповіді та задоволення.

У вказаній претензії позивач посилається на накладні від 21.12.2011р., 08.01.2012р., 09.01.2012р., 25.01.2012р., в той час, як до справи позивачем додано накладну від 03.01.2011р., а не від 08.01.2012р. та накладну від 09.01.2011р., а не від 09.01.2012р.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Таким чином, на думку позивача, останній свої зобов`язання за договором виконав належним чином, здійснивши поставку відповідної продукції; а відповідач всупереч вимогам договору та закону, не здійснив повну та своєчасну оплату товару, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість в розмірі 76 145,20грн.

Наразі, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо неспроможності наданих позивачем доказів довести факт надання останнім відповідачу товару за договором купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р., з огляду на наступне:

Відповідно до абзацу 2 п.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст.43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, позивач стверджує, що відповідачем прострочена оплата товару, отриманого за накладними б/н від 21.12.2011р., 03.01.2012р., 09.01.2011р. та 25.01.2012р., посилаючись при цьому на те, що поставка здійснена на підставі договору купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р.

Проте, дослідивши матеріали справи, господарським судом вірно встановлено, що договір купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р. не є підставою здійснення поставки за накладними б/н від 21.12.2011р., 03.01.2012р., 09.01.2011р. та 25.01.2012р., оскільки представлені накладні не містять посилань на договір купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р.

Також, як зазначено вище, п.1.1 договору встановлено, що продавець зобовязується поставляти, а покупець приймати та сплачувати рибу свіжоморожену та морепродукти. Проте, виходячи із наявних у справі накладних, позивачем передана відповідачу риба вялена на загальну суму 94 145,20грн.

Виходячи з наведеного, надані позивачем накладні не можуть вважатись належним доказом того, що відповідачем прострочена оплата товару, отриманого саме за договором купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р. в розумінні вимог ст.ст.33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неспроможності твердженнь позивача про належність цих доказів, оскільки позивач повинен був надати документи, які б підтверджували факт їх відношення до даних господарських операцій.

Як вірно встановлено місцевим судом, з наданих позивачем накладних не вбачається, що вони були складені та підписані на виконання умов саме договору купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р., що є підставою позову.

Крім того, дослідження судом спірних накладних показало, що жодна з них не скріплена печатками продавця та покупця; не містить посилання (крім накладної від 03.01.2012р., яка взагалі складена поза межами дії договору купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р.) на прізвище уповноваженої особи покупця, яка отримала зазначені у накладних партії товару, а також на відповідну довіреність на право отримання останнього.

Будь-які документальні докази на підтвердження факту придбання спірної рибної продукції саме позивачем, а також наявності документів, зазначених у п.3.4 договору купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р., які продавець зобовязаний надати покупцеві разом з відпущеним товаром, позивач до матеріалів справи не надав.

Наряду із зазначеним, відповідач заперечив факт отримання від позивача спірного товару та документів, що передбачені у п.3.4 договору, та з метою спростування доводів позивача надав до справи відповідні документальні докази. З метою спростування доводів позивача про те, що він у касі відповідача на підставі видаткового касового ордеру отримав частину плати за поставлену рибну продукцію у сумі 18 000,00грн. відповідач надав до справи касові книги за 2012 рік, у яких відсутні дані по виплату грошових коштів на користь позивача. В свою чергу, позивачем взагалі не представлено доказів проведення відповідачем часткової оплати заборгованості за спірними правовідносинами.

Також господарським судом правомірно не взяті до уваги посилання позивача на здійснену прокурорську перевірку, оскільки в ході розгляду спору судом першої інстанції були витребувані матеріали зазначеної перевірки (№4838/12), при цьому їх дослідження показало, що вони не містять належних та допустимих доказів факту здійснення позивачем на користь відповідача поставок рибної продукції впродовж зазначеного у позові періоду часу.

Одночасно, за клопотанням позивача місцевий суд, керуючись ст.30 ГПК України, викликав у судове засідання посадових осіб ТОВ "Дон-Ест Плюс" - головного бухгалтера ОСОБА_7 та начальника відділу продаж ОСОБА_8, які не підтвердили факт отримання товариством спірної рибної продукції від позивача та наявність у звязку з цим боргу.

Таким чином, документи, що надані позивачем в якості доказів по справі, не мають доказової сили з вищезазначених причин, а відтак, умови договору купівлі-продажу №б/н від 10.11.2011р., який є підставою позову, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, на які посилається позивач.

Інших доказів, які б дали змогу суду встановити, що відповідачем отримана від позивача продукція за наявними у справі накладними сторонами не надано, судом не встановлено.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази наявності будь-яких клопотань позивача про зміну підстави позову.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов вірного висновку стосовно того, що позивачем не доведений факт порушення основного зобовязання відповідачем, у звязку з чим правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 76 145,20грн.

Також, виходячи з наведеного вище, колегія суддів погоджується з господарським судом щодо того, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення 3% річних в розмірі 951,00грн.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 17.09.2012р. у справі №8/5014/1810/2012 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Рубіжне Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 17.09.2012р. у справі №8/5014/1810/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 20.11.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписано 23.11.2012р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЛО;

1 ДАГС.