РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 62/190 08.02.12

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», м.Київ,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», м.Київ,

про стягнення 5416,26 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 пров. юрисконс.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», м.Київ звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 5416,26 грн.

Заявою б/н від 06.02.2012р. позивач на підставі ст.22 Господарського процесуального кодексу України зменшив позовні вимоги та заявив про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 4257,18 грн.

Судом розглядаються остаточні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»з урахуванням змісту заяви б/н від 06.02.2012р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування за договором №26/025094/СТ/2.1.5.1 від 18.08.2009р., внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у відзиві без номеру від 19.12.2011р. проти задоволення позовних вимог заперечив з огляду на те, що розмір шкоди, заявленої до стягнення, не було оцінено в порядку, визначеному законодавством. Зокрема, Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна»до матеріалів справи не надано звіту, за яким би було визначено вартість матеріального збитку страхувальника.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач в судове засідання 08.02.2012р. не зявився, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається по суті відповідно до норм ст.75 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, судом також враховано, що у відзиві без номеру від 19.12.2011р. відповідачем було викладено власну правову позицію по цій справі.

Про обізнаність відповідача щодо засідання суду, призначеного на 08.02.2012р., свідчить також наявне у матеріалах справи поштове повідомлення №16281291.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, господарський суд встановив:

Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування»договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 18.08.2009р. між позивачем (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір страхування №26/025094/СТ/2.1.5.1, предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, повязаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та додатковим обладнанням, а саме:

марка/модель: ВАЗ-210700-20,

реєстраційний номер: ВН 8052 СА,

кузов/шасі: ХТА0933,

рік випуску 2008.

Строк дії договору №26/025094/СТ/2.1.5.1 від 18.08.2009р. встановлено з 19.08.2009р. до 18.08.2010р.

06.11.2009р. між сторонами було підписано додаткову угоду №1 до вказаного договору, якою передбачено, що договір є чинним при керуванні транспортним засобом, крім страхувальника, ще і ОСОБА_3 Грач?я Рафаеловичем.

Виходячи зі змісту довідки №000002 відділу забезпечення діяльності підрозділів ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області, 16.12.2010р. о 12 годині 10 хвилин на вул.Донського у м.Одеса автомобіль ВАЗ-210700-20, номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження у вигляді деформації заднього бампера, задньої панелі, заднього крила. Іншим учасником ДТП зазначено ОСОБА_4.

Наявність вини ОСОБА_4 у зіткненні автомобілів підтверджена постановою від 22.01.2010р. Саратського районного суду Одеської області по справі №3-131/10р.

Як встановлено судом на підставі платіжного доручення №71 від 27.04.2010р., позивач виконав свої зобовязання перед страхувальником та перерахував страхове відшкодування у розмірі 5454,17 грн. у відповідності до вимог договору страхування наземних транспортних засобів №26/025094/СТ/2.1.5.1 від 18.08.2009р.

Одночасно, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, у разі визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Виходячи зі змісту позовної заяви, підставою для визначення розміру вартості відновлювального ремонту, завданого власнику застрахованого автомобіля, став рахунок-фактура №КА-0001551/АВ від 22.12.2009р.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2012р. позивача зобовязано надати звіт субєкта оціночної діяльності щодо оцінки пошкодженого майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Клопотанням б/н від 25.01.2012р. позивач долучив до матеріалів справи звіт №12-029 від 18.01.2012р. про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, складений Субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу ВАЗ 210700-20, державний номер НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, становить 4257,18 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування»та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 37.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів»встановлено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль Volksvagen Gretta, номерний знак 734 57 ХА, яким було спричинено дорожньо-транспортну пригоду 16.12.2009р., що потягнуло заподіяння шкоди застрахованому у позивача автомобілю ВАЗ 210700-00, номерний знак НОМЕР_1, прийнятий на страхування Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «Оранта»(поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/6015317).

За таких обставин, приймаючи до уваги приписи вказаних вище норм закону, враховуючи, що Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»здійснила виплату страхового відшкодування згідно з договором страхування наземних транспортних засобів до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, та як наслідок до страховика такої особи на суму шкоди, яка оцінена у встановленому законом порядку.

Одночасно, згідно із п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Виходячи з того, що згідно із п.2 полісу №ВC/6015317 було встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 35000 грн. та нульову франшизу, за висновками суду, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування

в сумі 4257,18 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», м.Київ до Відритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», м.Київ про стягнення страхового відшкодування у розмірі 4257,18 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Відритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»(01032, м.Київ, вул.Жилянська, 75, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»(04176, м.Київ, вул.Електриків, 29а, ) заборгованість в сумі 4257,18 грн., а також судовий збір в сумі 1411,50 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 08.02.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя М.О.Любченко

Повне рішення складено 13.02.2012р.