ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" березня 2012 р. Справа № 61/19-10

вх. № 319/4-61

Суддя Рильова В.В.

Без участі представників сторін.

розглянувши подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у справі за позовом : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків;

до Фізичної особи-підприємця Закут ОСОБА_2, м. Харків;

про стягнення 238000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.04.2010р. у справі № 61/19-10, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21 грудня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 29 березня 2011р., позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Закут ОСОБА_2 заборгованості з орендної плати в розмірі 238000,00грн., а також 2380,00грн. державного мита та 236.00грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення 02.09.2011р. було видано відповідний наказ.

27.03.2012р. через канцелярію господарського суду Харківської області 27.03.2012 року (вх. № 3014) надійшло подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у справі № 61/19-10 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, покладених рішенням суду.

Господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України № 2453-VІ "Про судоустрій України і статус суддів" від 07.07.2010 року, Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України.

Зокрема, Господарським процесуальним кодексом України (розділом 14) визначено, що рішення, ухвали та постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Нормами п. 18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З положень розділу XIV Господарського процесуального кодексу України, який регламентує виконання рішень, ухвал, постанов, вбачається, що Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, відповідно до яких господарський суд наділений повноваженнями щодо розгляду та вирішення питань про тимчасове (та будь-яке інше) обмеження боржника у виїзді за кордон.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З огляду на вказане, дане подання не підлягає розгляду в господарських судах, і підлягає поверненню без розгляду.

На підставі вищевикладеного, та, керуючись ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" , ст. 22, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути подання та додані до нього документи, всього на 8-ми аркушах, без розгляду.

Суддя Рильова В.В.

Справа №61/19-10