ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
"24" грудня 2012 р.Справа № 5023/7158/11 вх. № 7158/11
Суддя Буракова А.М.
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Буштино
Рішенням господарського суду Харківської області від 05.10.2011 року по справі 5023/7158/11 позовні вимоги Прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова задоволені повністю. Стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 22100,92 грн. та судові витрати.

18.10.2011 року на виконання рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2011 року по справі 5023/7158/11 було видано відповідні накази суду.

До господарського суду Харківської області 20.12.2012 року від Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області надійшло подання (вх. 23515), відповідно до якого просить суд вирішити питання щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1, який мешкає за адресою: Харківський район, вул.Б. Хмельницького, 11, с.Павленки, до моменту повного розрахунку заборгованості згідно з судовим наказом від 18.10.2011 року, виданий господарським судом Харківської області. В обґрунтування наданого подання Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, посилається на положення ст. 217, 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Суд, розглянувши надане до господарського суду Харківської області подання (вх.23515), виходить з наступного.

Закон України "Про виконавче провадження", дає чітке визначення поняттю виконавчого провадження, а саме в ч.1. ст. 1 вказаного Закону зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до положень ч.1. ст. 121. Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Положення Закону, а саме Господарського процесуального кодексу України говорить про те, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Проте, з наданого подання ВДВС ХРУЮ Харківської області, вбачається, що в супереч зазначеному положенню закону державний виконавець звертається до господарського суду Харківської області з питанням щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1, що не передбачено положеннями Господарського процесуального кодексу України та до компетенції господарського суду Харківської області не входить.

Крім того, суд зазначає, що державний виконавець ВДВС ХРУЮ Харківської області при зверненні з зазначеним поданням посилається на положення Цивільного процесуального кодексу України, проте, жодної норми Господарського процесуального кодексу України наведено не було.

Також, суд зазначає, що положення Цивільного процесуального кодексу України, регулюють відносини, які виникають у цивільному судочинстві та при розгляді цивільних справ.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладені положення Закону, суд зазначає, що державний виконавець звертається до господарського суду Харківської області з поданням щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1, заздалегідь не ознайомившись з нормами чинного законодавства, адже вирішення питання щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України, не може бути предметом розгляду господарським судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену ГПК України та іншими законами України.

Суд, бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Питанням, яке поставлене в поданні Державним виконавцем, до компетенції господарського суду не відноситься, а отже вбачається факт безпідставного звернення до суду та зловживанням правом.

Таким чином, узагальнюючи вищевикладене, суд встановив, що під час розгляду подання (вх. 23515) судом виявлено істотні недоліки в діяльності відповідного підрозділу Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, а також - неповаги до суду, отже є такими, що підпадають під визначення ст. 13 Цивільного кодексу України "зловживання правом".

При цьому, суд зазначає, що ч.ч. 3, 6 вказаного правового положення встановлено недопустимість дій особи щодо зловживання правом.

Викладене повідомляється з метою вжиття заходів для недопущення подібних порушень в майбутньому.

Згідно ст. 90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись 124 Конституції України, ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" , ст.ст. 4-5, 22, 29, 65, 86, 90 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Окрему ухвалу надіслати Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області для вжиття відповідних організаційно - правових заходів.

Про прийняття заходів повідомити господарський суд Харківської області у місячний строк.

Суддя Буракова А.М.