донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.08.2012 р. справа №36/38пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Москальової І.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 по дов.;

від відповідача: не зявився;

від третіх осіб: не зявились.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Торез Донецької області

на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.07.2012р. у справі №36/38пн (головуючий суддя Морщагіна Н.С., судді Макарова Ю.В., Сич Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф-сервіс», м. Торез Донецької області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Торез Донецької області

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: 1) Торезької міської ради, м. Торез Донецької області, 2) Управління земельних ресурсів, м. Торез Донецької області

про спонукання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скіф-сервіс», м. Торез Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Торез Донецької області, про визнання того, що приватний підприємець ОСОБА_2 самочинним встановленням торгівельного кіоску розміром 5х6м на земельній ділянці площею 30,78кв.м. в межах земельної ділянки площею 0,0684га, виділеної ТОВ «Скіф-сервіс»у постійне користування за рішенням від 31.10.2000р. №ІІІ/1815 Торезької міської ради, створила перешкоду по використанню товариством земельної ділянки за призначенням; усунення перешкод в користуванні ТОВ «Скіф-сервіс»земельною ділянкою площею 0,0684га виділеної товариству за рішенням від 31.10.2000р. №ІІІ/1815 Торезької міської ради, шляхом заборони приватному підприємцю ОСОБА_2 користуватись земельною ділянкою площею 30,78кв.м. з установленим на ній торгівельним кіоском розміром 5х6м, розташованим в межах земельної ділянки, виділеної ТОВ «Скіф-сервіс», а також зобовязання приватного підприємця ОСОБА_2 за свій рахунок звільнити земельну ділянку площею 30,78кв.м. через знесення з місця знаходження торгівельного кіоску розміром 5х6м, розташованого на зазначеній земельній ділянці в межах загальної земельної ділянки площею 0,0684га, виділеної ТОВ «Скіф-сервіс»для користування рішенням від 31.10.2000р. №ІІІ/1815 Торезької міської ради.

В ході розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювались.

Крім того, господарським судом в порядку ст. 27 ГПК України було залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог Торезьку міську раду та Управління земельних ресурсів, м. Торез Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.09.2011р. у справі №36/38пн (залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2011р.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф-сервіс»було задоволено, зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоду в користуванні ТОВ «Скіф-сервіс»земельною ділянкою площею 0,0592га, яка на праві постійного користування виділена ТОВ «Скіф-сервіс»за рішенням Торезької міської ради від 31.10.2000р. №Ш/18-15 із змінами рішенням Торезької міської ради від 26.07.2001р. Ш/25-8, шляхом знесення за свій рахунок кіоску, встановленого самовільно без відповідних правовстановлюючих документів.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.01.2012р. касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 на постанову від 22.11.2011р. Донецького апеляційного господарського суду у справі №36/38пн було повернуто заявнику без розгляду.

22.03.2012р. на виконання означеного рішення господарського суду було видано відповідний наказ.

Разом з цим, 09.07.2012р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду, в якій остання на підставі ст. 121 ГПК України просила відстрочити на 12 місяців виконання рішення господарського суду Донецької області від 26.09.2011р. №36/38пн в частині зобовязання усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Скіф-сервіс»земельною ділянкою площею 0,0592га, яка на праві постійного користування виділена ТОВ «Скіф-сервіс»за рішенням Торезької міської ради від 31.10.2000р. №Ш/18-15 із змінами рішенням Торезької міської ради від 26.07.2001р. Ш/25-8, шляхом знесення за свій рахунок кіоску, встановленого самовільно без відповідних правовстановлюючих документів.

Ухвалою від 17.07.2012р. господарський суд Донецької області вищевказану заяву залишив без задоволення з посиланням на те, що наведені в ній обґрунтування для надання відстрочки виконання рішення суду, а саме тяжке фінансове становище відповідача, не є тією виключною обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, які давали б підстави для такого відстрочення, оскільки важкий фінансовий стан заявника утворився внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу будь-яких обєктивних, незалежних від відповідача обставин. Крім того, господарський суд прийняв до уваги, що заявником не було представлено будь-яких доказів на підтвердження того, що рішення господарського суду у справі №36/38пн буде виконано після спливу 12 місяців, а отже суд не знайшов підстав вважати, що задоволення такої заяви сприятиме реальному виконанню судового рішення та не буде порушувати прав та охоронюваних законом інтересів стягувача.

Не погодившись з винесеною ухвалою, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу суду скасувати та заяву про відстрочення виконання судового рішення у справі №36/38пн задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала порушує права та законні інтереси відповідача, оскільки наведені у заяві обставини є винятковими і суд першої інстанції міг би задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення частково - на строк, менший, ніж було вказано у заяві.

Відповідач та треті особи не скористались наданим їм правом на участь у судовому засіданні, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 20.08.2012р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, а також зважаючи на встановлений ст. 102 ГПК України пятнадцятиденний строк для розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про відстрочку виконання рішення. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, посилався на складний фінансовий стан, що стався внаслідок наявності боргового зобовязання перед постачальником в розмірі 30 000,00грн., зобовязання сплачувати обовязкові платежі до Пенсійного Фонду України та Державної податкової інспекції. Крім того, за твердженням заявника, в нього наявні обовязкові платежі за електроенергію, а на даний час доходи відповідача від підприємницької діяльності значно знизились. Таким чином, за висновком заявника, у разі знесення торгового кіоску, в якому він здійснює підприємницьку діяльність, останній буде позбавлений засобів існування та не зможе погасити боргові зобовязання, а отже вищевказані обставини на даний час роблять неможливим для заявника виконання рішення господарського суду. Враховуючи викладене, ФОП ОСОБА_2 в порядку ст. 121 ГПК України, просила відстрочити на 12 місяців виконання рішення господарського суду Донецької області від 26.09.2011р. у справі №36/38пн.

Проаналізувавши наведені у відповідній заяві обґрунтування та надані заявником докази, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок вирішення судом питання про відстрочення виконання судового рішення встановлюється статтею 121 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання, рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Зі змісту наведеної статті вбачається, що під відстрочкою виконання рішення суду слід розуміти відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Крім того, слід мати на увазі, що ГПК не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

У відповідності з п.2 Розяснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996р. № 02-5/333 «Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України»(зі змінами і доповненнями), вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що наведені заявником підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, важке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які могли б бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, оскільки, як вірно зазначено місцевим господарським судом, важкий фінансовий стан відповідача утворився внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу будь-яких обєктивних, непереборних, незалежних від нього обставин.

Крім того, судом першої інстанції вмотивовано прийнято до уваги той факт, що заявником не представлено будь-яких доказів на підтвердження того, що рішення господарського суду у справі №36/38пн буде виконано після спливу 12 місячного строку.

Враховуючи викладене, а також звертаючи увагу заявника на той факт, що при вирішенні питання про відстрочення виконання судового рішення суди повинні враховувати інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси та права позивача, а також можуть призвести до негативних наслідків для нього, судова колегія не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення у справі №36/38пн на 12 місяців. Необґрунтованим є також посилання заявника апеляційної скарги на те, що у суду першої інстанції було достатньо підстав для часткового задоволення відповідної заяви, тобто відстрочення виконання судового рішення на строк, менший ніж 12 місяців, що слідує з вищенаведеного.

Враховуючи зазначене, Донецький апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду Донецької області про невідповідність наведених заявником обґрунтувань вимогам ст. 121 ГПК України, що стало процесуальною підставою для відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права при прийнятті ухвали від 17.07.2012р. не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду Донецької області від 17.07.2012р. у справі №36/38пн суд апеляційної інстанції не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105, ст.106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Донецької області від 17.07.2012р. у справі №36/38пн залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Торез Донецької області, на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.07.2012р. у справі №36/38пн залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: І.В. Москальова

ОСОБА_3

Надруковано примірників-7

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

2-третім особам

1-господарському суду

1-ДАГС