донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.07.2012 р. справа №31/174пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Гези Т.Д., Черноти Л.Ф.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 по дов.;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов., ОСОБА_3 по дов.;

від третіх осіб: ОСОБА_4 по дов. (представник Управління земельних ресурсів Донецької міської ради)

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк

на рішення господарського суду Донецької області від 07.06.2012р. (повний текст від 11.06.2012р.) у справі №31/174пд (суддя Гриник М.М.)

за позовом Донецької міської ради, м. Донецьк

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Управління земельних ресурсів Донецької міської ради, м. Донецьк, 2) Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 від 05.08.2009р., зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39 та зобов'язання відповідача за актом приймання-передачі у тижневий термін з дня набрання чинності рішення суду повернути Донецькій міській раді в особі її уповноваженого органу, земельну ділянку, яка була надана в оренду згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між Позивачем та Відповідачем від 05.08.2009р., зареєстрованого в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її одержано, звільнивши її від будь-якого майна

а також за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк

до Донецької міської ради, м. Донецьк

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Управління земельних ресурсів Донецької міської ради, м. Донецьк

про внесення змін до п.7 Договору оренди земельної ділянки від 05.08.2009р., укладеного між Донецькою міською радою та ФОП ОСОБА_3, зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39, шляхом викладення його у наступній редакції: «п.7: Договір укладено до 04.03.2013 року»

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Донецька міська рада, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління земельних ресурсів Донецької міської ради, м. Донецьк, про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 05.08.2009р., який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39.

Заявою від 23.11.2011р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України збільшив позовні вимоги та просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 05.08.2009р., який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39; зобовязати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 за актом приймання-передачі у тижневий термін з дня набрання чинності рішення суду повернути Донецькій міській раді в особі її уповноваженого органу, земельну ділянку (кадастровий номер :00:006:0315), яка була надана в оренду згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 05.08.2009р., який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її одержано, звільнивши її від будь-якого майна.

Водночас, 01.12.2011р. відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Донецької міської ради про внесення змін до п. 7 договору оренди земельної ділянки від 05.08.2009р., укладеного між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39, шляхом викладення його в наступній редакції: «п.7: Договір укладено до 04.03.2013р.», яку ухвалою від 02.12.2011р. було прийнято господарським судом Донецької області для сумісного розгляду з первісним позовом.

06.12.2011р. суд першої інстанції в порядку ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ДП «Донецька залізниця», м. Донецьк.

Ухвалою від 20.12.2011р. провадження у справі №31/174пд було зупинено згідно ст. 79 ГПК України до розгляду справи №2а-8830/11 Ворошиловським районним судом.

Заявою від 09.02.2012р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України зменшив позовні вимоги та просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 05.08.2009р., який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39, а також зобовязати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 за актом приймання-передачі у тижневий термін з дня набрання чинності рішення суду повернути Донецькій міській раді в особі її уповноваженого органу, земельну ділянку (кадастровий номер :00:006:0315), яка була надана в оренду згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між Донецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 05.08.2009р., який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.03.2010р. за №39, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому її одержано.

12.04.2012р. провадження у справі №31/174пд було поновлено.

05.06.2012р. господарським судом у справі було прийнято рішення, яким позовні вимоги з урахуванням уточнення задоволено частково: припинено за відсутністю предмету спору провадження у справі в частині позовних вимог щодо розірвання договору оренди земельної ділянки; зобовязано приватного підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк, в тижневий термін з моменту набрання рішенням суду чинності передати за актом приймання-передачі Донецькій міській раді земельну ділянку площею 0,0043га, кадастровий №:00:006:0315), розташовану на площі Привокзальній у Київському районі міста Донецька; у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Висновок про припинення провадження у справі суд першої інстанції обґрунтував тим, що термін, на який було укладено спірний договір, збіг в процесі розгляду справи (20.03.2012р.). Щодо задоволення первісного позову в частині зобовязання відповідача повернути займану земельну ділянку за актом приймання-передачі, місцевий господарський суд послався на приписи чинного земельного законодавства та п. 20 спірного договору оренди землі. Стосовно зустрічних позовних вимог, господарський суд відмовив у їх задоволенні з посиланням на те, що чинне законодавство не передбачає автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки, а лише визначає, що за умови відсутності заперечень з боку сторін такий договір підлягає поновленню, проте відповідного рішення міськради про поновлення спірного договору не приймалось.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині задоволення позовних вимог Донецької міської ради про зобовязання приватного підприємця ОСОБА_3 в тижневий термін з моменту набрання рішенням суду чинності передати за актом приймання-передачі Донецькій міській раді земельну ділянку площею 0,0043га, кадастровий №:00:006:0315, розташовану на площі Привокзальній у Київському районі м. Донецька, прийняти нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оспорювань рішення господарського суду Донецької області містить висновки, які не відповідають обставинам справи.

Крім того, скаржник наголошує, що направлений на його адресу проект договору про розірвання договору оренди не можна вважати пропозицією для такого розірвання в розумінні ст. 188 ГК України, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Заявник апеляційної скарги також вважає заяви позивача про збільшення та зменшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України новими позовними вимогами, які за своєю формою та змістом мали б узгоджуватись зі ст.ст. 54, 57 ГПК України. Проте, з огляду на невідповідність вказаних заяв вимогам чинного процесуального законодавства, вони, на думку скаржника, мали бути повернуті господарським судом на підставі ст. 63 ГПК України. Також заявник звертає увагу апеляційного господарського суду на порушення судом першої інстанції норм ГПК при прийнятті первісної позовної заяви до розгляду.

Щодо порушення господарським судом норм матеріального права, скаржник вважає, що при прийнятті рішення ним були порушені вимоги ст.ст. 651, 654 ЦК України та ст. 30 ЗУ «Про оренду землі».

Вищевикладене, на думку заявника апеляційної скарги, є підставою для скасування оскаржуваного рішення господарського суду Донецької області.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить апеляційний господарський суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи-2, Державного підприємства «Донецька залізниця», у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 04.07.2012р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи-2 за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецької міської ради №29/119 від 20.03.2009р. гр. ОСОБА_3 було передано в оренду терміном на 3 роки земельну ділянку площею 0,0043га (кадастровий номер :00:006:0315) із земель житлової та громадської забудови міської ради ля експлуатації існуючих торгових павільйонів у першому ряду торгівельного комплексу на пл. Привокзальна (західна сторона) у Київському районі.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що згідно наявної в матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_3 з 05.04.2004р. зареєстрований як фізична особа-підприємець.

На підставі вказаного рішення 05.08.2009р. між Донецькою міською радою (орендодавцем) та ОСОБА_3 (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки (зареєстрований у Донецькій міській раді 25.11.2009р. та у Книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі, про що вчинено запис 04.03.2010р. №39), за умовами якого орендодавець зобовязався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0043га (в тому числі 0,0038га тимчасова забудова, 0,0005га під проїздами, проходами та площадками) для експлуатації існуючого торгового павільйону, яка знаходиться на території Київського району м. Донецька на площі Привокзальній.

Зазначена земельна ділянка була передана відповідачу 04.03.2010р. за актом приймання-передачі.

Згідно п. 7 договору, строк його дії до 20.03.2012р. та після закінчення цього строку орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктами 34-35 договору сторони встановили, що його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; смерті фізичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Умовами договору також передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п.20).

В подальшому, для вжиття заходів по здійсненню реконструкції вокзального комплексу станції Донецьк та прилеглої до нього території Привокзальної площі у звязку з проведенням у Донецьку матчів фінальної частини чемпіонату Європи 2012р. з футболу, Донецькою міською радою було прийнято рішення №5/167 від 15.04.2011р. «Про розгляд питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_3 на площі Привокзальній у Київському районі».

Пунктом 1 вказаного рішення було вирішено запропонувати відповідачу в добровільному порядку розірвати вищевказаний договір оренди земельної ділянки, у відповідності з яким листом №01/3-2856 від 12.05.2011р. у звязку з реконструкцією вокзального комплексу станції Донецьк, ОСОБА_3 було направлено проект договору про розірвання договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі 04.03.2010р. за № 39.

Крім того, рішенням Донецької міської ради №7/311 від 22.07.2011р. було запропоновано субєктам підприємницької діяльності власникам обєктів обслуговування населення, що підлягають перенесенню з Привокзальної площі, розмістити їх на території, що примикає до Красноармійського шосе в Куйбишевському районі у звязку з реконструкцією Привокзальної площі та будівництвом технологічного вокзального комплексу станції «Донецьк»у Київському районі з ціллю підготовки до чемпіонату Європи з футболу «Євро-2012».

Проте, оскільки відповіді чи заперечення на пропозицію про розірвання договору позивачем отримано не було, договору про розірвання договору оренди землі не укладено, Донецька міська рада звернулась до господарського суду з позовом про розірвання спірного договору та повернення земельної ділянки.

Як зазначалось вище, господарський суд Донецької області позовні вимоги з урахуванням уточнення задовольнив частково.

Судова колегія погоджується з таким висновком господарського суду виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту спірного договору, строк його дії сплив 20.03.2012р., тобто під час розгляду справи №31/174пд по суті. Таким чином, на момент прийняття рішення спір стосовно розірвання договору оренди від 05.08.2009р. фактично відсутній, а отже провадження у справі в цій частині підлягає припиненню в порядку п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Водночас, згідно ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Крім того, частиною 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Обовязок повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому орендар одержав її в оренду, закріплено також пунктом 20 договору оренди.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем спірної земельної ділянки позивачу у звязку із закінченням строку, на який договір було укладено, судова колегія вважає первісні позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Натомість, колегія апеляційного господарського суду не погоджується із доводами відповідача у зустрічній позовній заяві щодо викладенні пункту 7 спірного договору в наступній редакції: «Договір укладено до 04.03.2013р.»з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі»встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 33 вказаного Закону, що закріплено і в п. 7 спірного договору оренди землі, після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Разом з цим, за змістом статті 12 Земельного Кодексу, розпорядження землями територіальної громади міста, у тому числі надання їх у користування, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

В матеріалах справи наявне рішення Донецької міської ради №4/148 від 25.02.2011р., яким було вирішено не поновлювати ОСОБА_3 спірний договір оренди земельної ділянки на площі Привокзальній у Київському районі м. Донецька.

Відповідно до приписів ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 188 ГК України, зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну або розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, чинним законодавством не передбачений механізм автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки. Крім того, таке поновлення потребує відсутності заперечень з боку сторін, чого в даному випадку з огляду на зміст рішення Донецької міської ради №/148 від 25.02.2011р. немає. Відтак, за умови відсутності позитивного рішення міської ради щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, судова колегія не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права судова колегія до уваги не приймає, оскільки по-перше, вони мають характер невмотивованих припущень, а по-друге, з огляду на зміст ст. 104 ГПК України, порушення норм процесуального права має наслідком зміну або скасування рішення суду першої інстанції лише у разі, якщо таке порушення призвело до прийняття неправильного рішення, чого в даному випадку не вбачається.

Твердження заявника про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження.

У звязку викладеним колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2012р. у справі №31/174пд ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді матеріалів та обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги згідно ст.49 ГПК України покладаються на заявника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 07.06.2012р. (повний текст від 11.06.2012р.) у справі №31/174пд залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Донецьк, на рішення господарського суду Донецької області від 07.06.2012р. (повний текст від 11.06.2012р.) у справі №31/174пд залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_5

Надруковано примірників-7

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

2-третім особам

1-господарському суду

1-ДАГС