КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2012 № 5011-67/3351-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - Корінної А.О.,

за участю представників (згідно з протоколом судового засідання від 05.09.2012 по справі

№ 5011-67/3351-2012):

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2012

у справі № 5011-67/3351-2012 (суддя: Куркотова Є.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»

про стягнення 16 294,41 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2012 у справі № 5011-67/3351-2012 в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі за текстом ПрАТ «АСК «Інго Україна») відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2012 у справі № 5011-67/3351-2012, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ПрАТ «АСК «Інго Україна» до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі за текстом ПАТ «СК «Країна») про стягнення коштів в порядку регресу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2012 справу № 5011-67/3351-2012 призначено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя: Борисенко І.В., суддів: Ільєнок Т.В., Шипко В.В. на 21.06.2012.

Довідкою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи № 5011-67/3351-2012, призначеної на 21.06.2012, яка знаходиться в провадженні головуючого судді Борисенко І.В., знято зі складу, у звязку з обранням судді Борисенко І.В. суддею Вищого адміністративного суду України.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду України від 03.07.2012 № 02-15/435 у звязку з обранням судді Борисенко І.В. суддею Вищого адміністративного суду України призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи № 5011-67/3351-2012.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2012 порушено апеляційне провадження у даній справі та призначено розгляд на 01.08.2012.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2012 у справі № 5011-67/3351-2012 відкладено розгляд даної апеляційної скарги на 05.09.2012.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «СК «Країна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2012 у справі № 5011-67/3351-2012 без змін.

27.08.2012 через відділ документального забезпечення документів Київського апеляційного господарського суду від представника ПрАТ «АСК «Інго Україна» надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі, в межах викладених позовних вимог, на основі наявних доказів в матеріалах справи, яке судовою колегією задоволено.

Представник ПАТ «СК «Країна» в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.09.2012 був присутнім та надав свої пояснення, якими просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а рішення господарського суду м. Києва від 20.04.2012 у даній справі залишити без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського кодексу України (далі за текстом ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2011 в м. Львові по вул. Луганська пр. Червоної Калини сталася дорожньо-транспортна пригода., за участю автомобіля марки Шкода, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням власника ОСОБА_2, та за участю автомобіля марки „Міцубісі Лансер, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Сихівського районного суду м. Києва від 15.02.2011 у справі № 3-662/11 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПп та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до висновку експертного дослідження автомобіля від 07.02.2011 №3518/11 про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу, матеріальний збиток, спричинений внаслідок даного ДТП власнику автомобіля „Міцубісі Лансер, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 20074,13 грн.

Як вбачається зі страхового акту від 03.03.2011 № 56671 загальний розмір страхового відшкодування становить 16549,71 грн.

На підставі заяви страхувальника від 21.02.2011 та розпорядження від 03.03.2011 № 56671 на виплату страхового відшкодування позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 16549,71 грн., що підверджується платіжним дорученням від 22.03.2011 № 2118.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтею 29 названого закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Суб`єктом відповідальності за шкоду, що заподіяна джерелом підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (самим джерелам чи їх володільцям), відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" відшкодуванню шкоди в порядку регресу має передувати звернення страховика зі зворотною (регресною) вимогою до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими. Відповідно до ст.33 ГПК України обов'язком позивача є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Передчасне уявлення позивача про наявність підстав для відшкодування шкоди в порядку регресу за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для здійснення регресного відшкодування в судовому порядку, оскільки відповідно до приписів ст.1 ГПК України особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах, пов'язаних з недоведеністю порушення прав позивача (постанова ВГСУ від 23.03.2011 та постанова ВСУ від 12.09.2011 у справі №33/341).

Крім того, приписами ч.2 ст.530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк з дня пред'явлення вимоги.

Чинним цивільним законодавством не визначений строк виконання одним страховиком зобов'язання по відшкодуванню іншому страховику шкоди в порядку регресу, однак, цей строк пов'язаний з моментом пред'явлення відповідною особою (в даному випадку страховиком) зворотної (регресної) вимоги до відповідача.

З матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено та скаржником не доведено пред'явлення позивачем на момент звернення з позовом належної вимоги.

За таких обставин, місцевий господарський суд правомірно відмовив у позові з тих мотивів, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом до іншого страховика про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, не довівши порушення своїх прав на добровільну виплату відповідачем страхового відшкодування, оскільки як на момент пред'явлення позову так і на момент прийняття судом першої інстанції рішення позивач на підставі ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України з відповідною вимогою не звертався до відповідача, а останній не відмовляв у її задоволенні, тобто порушення прав позивача не доведено суду, а відсутність порушеного права, що встановлюється судом, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

При таких обставинах, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскарженого рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2012 у справі № 5011-67/3351-2012 без змін.

2. Справу № 5011-67/3351-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Доманська М.Л.

Судді Пантелієнко В.О.

ОСОБА_1