КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2012 № 5011-62/4122-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Чорної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Гордова Г.Л.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1. особисто,

ОСОБА_2. угода про надання правової допомоги № 26/04 від 26.04.2012р.

від відповідача: Рошалова Н.В. дов. № б/н від 15.05.2012р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м. Києва

від 13.06.2012 року

у справі № 5011-62/4122-2012 (головуючий суддя Любченко М.О.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича

упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД

про визнання недійсним рішень загальних зборів,-

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД (надалі - відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО»ЛТД, яке оформлено протоколом №15 від 31.08.2010р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальні збори 31.08.2010р. відбулись без участі ОСОБА_1, який володіє часткою у розмірі двадцяти відсотків статутного капіталу відповідача, внаслідок чого на зборах був відсутній кворум, необхідний для прийняття рішень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2012 року у справі № 5011-62/4122-2012 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що рішення прийняті на загальних зборів відповідача, які відбулися 31.08.2010р., були прийняті за наявності кворуму, у відповідності до порядку скликання та проведення загальних зборів передбаченого статутом підприємства, що відповідає нормам чинного на момент їх прийняття законодавства, а отже підстави скасування правомірно прийнятих рішень загальних зборів у суду відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 13.06.2012 року у справі № 5011-62/4122-2012, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи. Скаржник зазначає, що належних доказів отримання позивачем, як учасником товариства повідомлення про час та дату проведення позачергових загальних зборів учасників товариства відповідачем надано не було.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2012 року апелянту було поновлено строк для подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.08.2012 року.

01.08.2012 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги було відкладено на 15.08.2012р. о 10 год. 45 хв.

Позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 13.06.2012 року у справі № 5011-62/4122-2012.скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 13.06.2012 р. у справі № 5011-62/4122-2012.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2010 року відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско»ЛТД,, за результатами яких був складений Протокол №15 від 31.08.2010 року.

На вказаних зборах були присутні учасники які володіють в сукупності 80% статутного капіталу, а саме: ОСОБА_3-20% статутного капіталу (4100 грн.), ОСОБА_4 -20% статутного капіталу (4100 грн.), ОСОБА_5-20% статутного капіталу (4100 грн.), ОСОБА_6-10% статутного капіталу (2050 грн.), ОСОБА_7-10% статутного капіталу (2050 грн.).

Відповідно до розділу VIII «Управління товариством» Статуту ТОВ «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско» ЛТД до компетенції зборів учасників поміж іншого належить виключення учасника із товариства.

З питань визначених у пункті «1», «2», а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

Збори учасників товариства вважаються повноважними, коли на них присутні Учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Як вбачається з протоколу №15 від 31.08.2010 року, присутність на загальних зборах становила 80%, що свідчить про наявність кворуму для проведення зборів та ухвалення рішень.

На розгляд загальних зборів були винесені на обговорення питання відповідно до наступного порядку денного:

1. Про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «НВУКФ «Еско» ЛТД.

2. Про виключення ОСОБА_8 зі складу учасників ТОВ «НВУКФ «Еско» ЛТД.

3. Про зменшення Статутного капіталу ТОВ «НВУКФ «Еско» ЛТД на частку ОСОБА_1 - 4100,00 (чотири тисячі сто) гривень та частку ОСОБА_8 - 4100,00 (чотири тисячі сто) гривень до 12 300,00 (дванадцяти тисяч триста) гривень.

4. Про венсення змін до Статуту ТОВ «НВУКФ «Еско» ЛТД щодо виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_8 із складу учасників товариства та зменшення статутного капіталу (Проект рішення щодо внесення змін до Статуту Товариства надіслано учасникам).

По першому питанню проголосувало «За» - 60% загальної кількості голосів учасників товариства. (ОСОБА_1. у голосуванні по даному питанню участі не брав).

Загальними зборами вирішено виключити ОСОБА_1 зі складу Товариства на підставі ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» з подальшою виплатою його частки в Статутному капіталі Товариства у встановленому законодавством порядку.

По другому питанню проголосувало «За» - 60% загальної кількості голосів учасників товариства, «утрималось» - 20% загальної кількості голосів учасників товариства.

Загальними зборами вирішено виключити ОСОБА_8 зі складу Товариства на підставі ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» з подальшою виплатою його частки в Статутному капіталі Товариства у встановленому законодавством порядку.

По третьому питанню проголосувало «За» - 60% загальної кількості голосів учасників товариства, «утрималось» - 20% загальної кількості голосів учасників товариства.

Загальними зборами вирішено зменшити розмір Статутного капіталу Товариства до 12 300,00 грн.

По четвертому питанню проголосувало «За» - 60% загальної кількості голосів учасників товариства, «утрималось» - 20% загальної кількості голосів учасників товариства.

Загальними зборами вирішено затвердити нову редакцію Статуту Товариства з відповідними змінами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників визначаються Законом України «Про господарські товариства».

Згідно до ст. 11-1 Закону України «Про господарські товариства» законодавство про господарські товариства ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законодавчих актів.

Статтею 113 Цивільного кодексу України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України, та. 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Згідно ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства з обмеженою відповідальністю і законом.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" (далі - постанова пленуму) підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

В пункті 21 Постанови пленуму зазначено, що рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства.

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до п. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року N 13 при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

31.08.2010р. відбулись загальні збори учасників ТОВ «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско»ЛТД, на яких були присутні ОСОБА_3- 20% статутного капіталу, ОСОБА_4 - 20% статутного капіталу, ОСОБА_5 - 20% статутного капіталу, ОСОБА_6-10% статутного капіталу, ОСОБА_7-10% статутного капіталу, що в сукупності володіли 80% голосів.

За результатами проведення загальних зборів учасниками товариства були прийнятті вищезазначені рішення, відображені у протоколі загальних зборів № 15 від 31.08.2010 р.

Проте позивач заперечує проти даної обставини та стверджує, що загальні збори учасників товариства 31.08.2010р. відбулись без його участі, мотивуюче своє твердження тим, що в цей час він перебував у відрядженні на території Російської Федерації, на підтвердження чого до матеріалів справи представлено наказ про відрядження №823/1-К від 23.08.2010р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еверест-Сервіс», розрахунок витрат на відрядження, посвідчення про відрядження №КУ-825/1-К-КП від 28.08.2010р., видатковий касовий ордер від 23.08.2010р.

Проте дані твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як свідчать матеріали справи, 15.07.2010р. на адресу ОСОБА_1 відповідачем було направлено запрошення прийняти участь в позачергових зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско»ЛТД, які відбудуться 31.08.2010р. та скликані на вимогу учасника товариства -ОСОБА_3.. У вказаному запрошенні також було повідомлено про запланований порядок денний загальних зборів відповідача, який повністю збігається з переліком питань, які були розглянуті учасниками товариства на загальних борах 31.08.2010р.

Про надіслання запрошення від 15.07.2010р. позивачу свідчить наданий до матеріалів справи опис вкладення №01125903, з наявним на ньому поштовим штемпелем від 15.07.2010р.

Згідно приписів Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, відповідно до яких:

2.1. Розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція тощо), може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні (сторонам) у справі копії позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги та інш;

2.2. Відсутність опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги, оскільки названими Правилами не передбачено обов'язкового оформлення відправником такого опису (за винятком випадків, зазначених у пункті 60 цього нормативно-правового акта).

Аналогічна позиція відображена у роз'ясненнях Вищого Арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.1997 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу», у зстосуванні пункту 6 статті 63 ГПК господарському суду необхідно враховувати таке. Розрахунковий документ, виданий відправникові поштового відправлення відповідно до пункту 36 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.20021155, може вважатися належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Відсутність опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, оскільки згідно з пунктом 78 названих Правил листи, бандеролі і посилки приймаються з таким описом лише за бажанням відправника, і у господарського суду відсутні правові підстави спонукати відправників до обов'язкового оформлення описів вкладення.

Отже з урахування надання стороною відповідача фіскального чеку від 15.07.2010 року та опису вкладення в цінний лист, суд вважає ці докази достатніми для встановлення факту належного повідомлення позивача про дату,час та місце проведення загальних зборів, тобто дотримання вимог ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» та положень статуту Товариства.

За змістом ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про державний кордон України» особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в'їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно із ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на вказану установу покладено обов'язок зі здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон

У п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України від 24 жовтня 2011 року N 11 згідно з частиною другою статті 43 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.05.2012р. витребувано в адміністрації державної прикордонної служби України інформацію стосовно перетину державного кордону України з Російською Федерацією ОСОБА_1 в період з 20.08.2010р. по 10.09.2010р., а також інформацію про перебування ОСОБА_1 на території Російської Федерації 31.08.2010р.

13.06.2012р. листом головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України господарський суд повідомлено, що за наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України»інформацією відомості щодо перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. у вказаний період відсутні.

Пунктом 1 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» встановлено, що прикордонний контроль - це державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

За змістом п.5 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль забезпечується, у тому числі, створенням і використанням баз даних про осіб, які перетнули державний кордон.

Пунктом 3 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», яке затверджено наказом №472 від 25.06.2007р. Адміністрації Державної прикордонної служби України, передбачено, що база даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України»- це автоматизований банк даних відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства, зареєстрованих у пунктах пропуску через державний кордон, та відповідно документів громадян України на право виїзду з України і в'їзду в Україну, у тому числі паспорта громадянина України, та паспортних документів іноземців та осіб без громадянства.

Згідно із п. 15 вказаного Положення інформація про осіб, що вводиться до бази даних осіб, повинна бути достовірною, без помилок та перекручень і забезпечувати однозначне тлумачення їх користувачами, а також можливість однозначної ідентифікації особи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, наведені вище обставини та положення законодавства, суд дійшов висновку, що листом головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, який надійшов на адресу господарського суду 13.06.2012р., твердження позивача про те, що 31.08.2010р. ОСОБА_1. перебував на території Російської Федерації та не міг бути присутнім на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО»ЛТД спростовуються.

У п. 29 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року N 13 при вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням учасника з товариства, господарські суди, як випливає зі змісту статті 64 Закону про господарські товариства, повинні дослідити всі обставини, пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці, встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями (бездіяльністю) учасника. Якщо негативні наслідки ще не настали, потрібно правильно визначити вірогідність їх настання. Необхідно встановити причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо.

Як зазначив відповідач основною причиною виключення апелянта з учасників товариства є невиконання ним обов'язків учасника товариства, а саме останній систематично не з'являвся на загальні збори, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення, а також на протязі тривалого часу перешкоджав фінансово-господарській діяльності товариства, що ставило під загрозу фінансове становище та досягнення основних статутних цілей товариства.

Відповідно до п. 5.5 Статуту відповідача, учасник, який навмисно перешкоджає своїми діями досягненню мети Товариства, може бути виключений зі складу учасників на основі прийнятого рішення зборів учасників.

У протоколі № 15 загальних зборів відповідача від 31.08.2010 року з приводу виключення учасника ТОВ «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «Еско»ЛТД ОСОБА_1 зазначено, що на попередніх чергових Зборах Учасників Товариства вже ставилося питання про накопичення заборгованості перед товариством з боку компанії ТОВ «Еверест Сервіс» в розмірі 8 832 000,00 грн., директором якого є учасник товариства ОСОБА_1. Така заборгованість перед товариством значно ускладнює нормальну господарську діяльність товариства, завдає йому прямі збитки та перешкоджає виконанню товариством своїх зобов'язань перед учасниками та третіми особами, а також передбаченої статутом мети (отримання прибутку). При цьому, як наголосив ОСОБА_3., ОСОБА_1. вже більше року перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, що проявляється в наступному:

по-перше, ОСОБА_1., будучи належним чином повідомленим про проведення Зборів Учасників в порядку, передбаченому чинним законодавством систематично їх ігнорує - не бере участь як особисто, так і через свого представника. Зокрема ОСОБА_1. не відвідав Збори Учасників, що були призначені на 02.02.2010р. та на 12.05.2010р., на яких мали вирішуватись важливі питання господарської діяльності Товариства, зокрема, щодо повернення заборгованості ТОВ «Еверест Сервіс» (ОСОБА_1. як Директор ТОВ «Еверест Сервіс» з цього питання був призначений доповідачем), збільшення розміру Статутного капіталу Товариства, у зв'язку із збитками, завданими Товариству заборгованістю ТОВ «Еверест Сервіс»;

по-друге, ОСОБА_1. відмовляється підписувати (затверджувати) договори, що укладаються Товариством;

по-третє, будучи Директором ТОВ «Еверест Сервіс» ОСОБА_1. своєю діяльністю спричиняє Товариству прямі збитки, про що зазначено вище.

Доказом вищенаведеного, являється зокрема, постанова про порушення кримінальної справи від 07.09.2010 року, згідно якої Прокурором Солом'янського району м. Києва Шуляковим В.Ф., встановлено, що 02 лютого 2007 року з р/р ТОВ НВУКФ «Еско» № 1746, відкритого в ВАТ Банк «Біг Енергія» на розрахунковий рахунок ТОВ «Компанія «Еверест Сервіс» № 0101, відкритому в Промінвестбанку м. Києва перераховано 8 832 000, 00 грн., в якості оплати за паливно-мастильні матеріали згідно договору № 110/3 від 10.01.2007 року. Зазначене платіжне доручення підписане від імені директора ТОВ НВУКФ «Еско» ОСОБА_3. та головного бухгалтера товариства ОСОБА_9.

Отже враховуючу ту обставину, що ОСОБА_1. на той момент являвся директором ТОВ «Еверест «Сервіс» та в той же час був учасником товариства ТОВ НВУКФ «Еско», то в даному випадку наглядно спостерігається причинний зв'язок між бездіяльністю учасника товариства ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості ТОВ «Еверест «Сервіс» перед ТОВ НВУКФ «Еско» у розмірі 8 832 000,00 грн. та негативними наслідками для товариства у вигляді вчинення перешкод для нормального та повноцінного функціонування.

З'ясувавши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що виключення ОСОБА_1 з учасників товариства є об'єктивним, справедливим та таким, що відповідає положенням статуту товариства та приписам чинного на момент такого виключення законодавства з огляду на фінансову ситуацію, яка виникла у відповідача завдяки бездіяльності її учасника ОСОБА_1 стосовно повернення товариству заборгованості у розмірі 8 832 000,00 грн.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду м. Києва у справі № 5011-62/4122-2012 від 13.06.2012 року відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 13.06.2012 року по справі № 5011-62/4122-2012 залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-62/4122-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Тищенко О.В.

Судді Чорна Л.В.

Смірнова Л.Г.