донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.03.2012 р. справа №20/5009/7956/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від прокурора:не зявився
від позивача1: не зявився
від позивача2: не зявився
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПрокурора Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: 1.Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2.Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від31.01.2012р. (повний текст підписано 06.02.2012р.)
у справі№20/5009/7956/11 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомПрокурора Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах:
позивачі1.Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя 2.Комунальне підприємство „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя
доФізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
про стягнення 18 179,66 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.01.2012р. у справі №20/5009/7956/11 у задоволенні позову Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, 1. Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2. Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 18 179,66 грн. відмовлено.

Прокурором Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, 1. Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2. Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте судом з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з викладенням висновків, що не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник посилається на те, що рішенням господарського суду Запорізької області від 08.12.2010р. у справі №3/55/10 позов Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя та Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 5 147,04 грн. за договором оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р. задоволено, а відтак наведеним рішенням спірний договір визнано дійсним. Крім того, за твердженням скаржника, відповідач до цього часу не повернув за актом приймання-передачі орендоване майно та здійснював часткову сплату орендних платежів, тому в розумінні ст.220 Цивільного кодексу України відбулось виконання договору оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р. Виходячи з чого, на думку скаржника, наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Сторони та прокурор наданим їм правом не скористались, у судове засідання не зявились, поважних причин незявлення суду не повідомлено. Про час та місце судового засідання були сповіщенні належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення апеляційного провадження у даній справі сторони та прокурор були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Прокурор Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, 1. Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2. Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя звернувся до господарського суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 15 822,64 грн.

Заявою про збільшення позовних вимог позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 18 179,66грн. В подальшому, суд розглядав позов з урахуванням наведеної заяви.

Позовні вимоги до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р. Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином зобов'язання щодо сплати орендної платні у звязку з чим зобовязання відповідача з внесення орендної плати за період з вересня 2010р. по січень 2012р. на загальну суму 18 179,66грн. є невиконаними, що є порушенням умов договору та чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що договір оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р. є недійсним (нікчемним) на підставі закону, оскільки нотаріально не посвідчений та наведений правочин не створив юридичних наслідків (виникнення зобовязань сторін), крім тих, що повязані з його недійсністю.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, за твердженням позивача, рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 30.10.2006р. №401/77 „Про передачу в оренду нежитлового приміщення в будинку №22а по вул.Північнокільцевій приватному підприємцю ОСОБА_5А. вирішено передати в оренду Фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 нежитлове підвальне приміщення в будинку №22а по вул.Північнокільцевій площею 129,96 кв.м., що значиться на балансі Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, строком на 3 роки під майстерню з ремонту побутової техніки з виконанням робіт по благоустрою прилеглої території в обсягах, визначених договором оренди.

Як встановлено місцевим судом, 28.12.2006р. між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків (Балансоутримувач) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 (Орендар) був підписаний договір оренди нежитлового приміщення №1966/0, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого Орендар на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міськради від 30.10.2006р. №401/77 передає, а відповідач приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 129,96 кв.м. за адресою: вул.Північнокільцева, буд.22-А, що значиться на балансі КП „РЕПОГ. Дане нежитлове приміщення розташоване на підвальному поверсі девятиповерхового житлового будинку та передавалось в оренду під майстерню з ремонту побутової техніки.

Відповідно до п.1.3 договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних його умов та підписання тексту договору.

Згідно з п.2.1 договору вступ Орендаря у користування нежитловим приміщенням настає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення, підписаного з балансоутримувачем.

Приміщення було передано в оренду згідно з Актом прийому-передачі від 28.12.2006р., який підписаний балансоутримувачем та Орендарем й скріплений печатками.

У відповідності до п.п.3.2, 3.3. договору було встановлено, що розмір орендної плати за перший місяць оренди (січень 2007 року) становить 318,88 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається Орендарем самостійно, шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції передуючого.

У подальшому додатковою угодою №1 від 15.05.2007р. вносились зміни та доповнення до договору щодо розміру, порядку та строку внесення орендної плати. Так, визначено розмір орендної плати за травень 2007р. та встановлено, що орендна плата перераховується Орендарем самостійно до міського бюджету міста Запоріжжя щомісячної не пізніше 20 числа розрахункового місяця на рахунок в ГУДКУ Запорізької області.

Змістом пункту 5.2 договору передбачений обовязок Орендаря своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату до міського бюджету м.Запоріжжя.

У пункті 11.1 договору встановлено, що договір діє з 28 грудня 2006 року по 28 грудня 2009 року.

Взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються чинним законодавством (п.11.9 договору).

З письмових пояснень прокурора та позивачів вбачається, що договір на підставі ст.764 Цивільного кодексу України було поновлено на той же строк, тобто до 28 грудня 2012 року та на даний час він є діючим.

За твердженням прокурора та позивачів, відповідач не виконує належним чином зобов'язання щодо сплати орендної платні у звязку з чим зобовязання відповідача з внесення орендної плати за період з вересня 2010р. по січень 2012р. на загальну суму 18 179,66грн. є невиконаними.

В обґрунтування вимог прокурор та позивачі посилаються, зокрема, на приписи ч.3 ст.18, ст.19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, відповідно до яких орендар зобовязаний своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату незалежно від результатів своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч.ч.1,4, ст.203, ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 2 ст.793 Цивільного кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент підписання договору) встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Крім того, згідно з ст. 794 цього Кодексу (в редакції, яка діяла з 30.09.2006р.) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Таким чином, законом встановлено вимоги щодо форми договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) нотаріальна, та передбачено обовязкову державну реєстрацію такого договору.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 22-А, розташований житловий будинок. Його складова частина (підвальне приміщення), що знаходиться на балансі КП „РЕПОГ, передана в оренду Приватному підприємцю ОСОБА_4 , є нерухомим майном, яке є комунальною власністю. Згідно з вищезазначеним рішенням виконкому Запорізької міської ради приміщення передавалося в оренду строком на три роки. Пунктом 11.1 договору встановлено, що договір діє з 28.12.2006р. до 28.12.2009р., тобто три роки.

Однак, договір оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р., який є підставою позову, нотаріально не засвідчений, при цьому, доказів його державної реєстрації сторонами не надано.

Згідно з ч.3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Приписами ст.220 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, оскільки до матеріалів справи не представлено доказів того, що договір оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р. рішенням суду визнано дійсним та виходячи з того, що наведений договір нотаріально не посвідчений й не пройшов державної реєстрації, то договір оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р. є нікчемний, тобто недійсний в силу закону.

Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Із змісту наведених вище норм законодавства слідує, що нікчемний правочин (у тому числі договір оренди) не є юридичним фактом цивільного права і не породжує будь-яких прав та обовязків. У звязку з цим, він є недійсним з моменту вчинення.

При цьому, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України).

Виходячи з чого, документи, що надані позивачем в якості доказів по справі, не мають доказової сили з вищезазначених причин, а відтак, умови договору оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р., який є підставою позову, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази наявності будь-яких клопотань позивача про зміну підстави позову.

З огляду на викладене, враховуючи вищезазначене, господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, 1. Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2. Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, посилання скаржника на те, що рішенням господарського суду Запорізької області від 08.12.2010р. у справі №3/55/10 спірний договір визнано дійсним та в розумінні ст.220 Цивільного кодексу України відбулось виконання договору оренди нежитлового приміщення №1966/0 від 28.12.2006р., тому наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається є безпідставними, оскільки зазначені обставини взагалі не були предметом розгляду у справі №3/55/10 та, як встановлено вище, спірний правочин є нікчемним та таким, що не відбувся в силу закону, а відтак в розумінні ст.43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 08.12.2010р. у справі №3/55/10 судовою колегією до уваги не приймається, як і фактичні дії сторін щодо виконання зазначеного вище договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 31.01.2012р. у справі №20/5009/7956/11, з мотивів, наведених апеляційним судом, ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: 1.Управління житлового господарства Запорізької міської ради, м.Запоріжжя, 2.Комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 31.01.2012р. у справі №20/5009/7956/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 26.03.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.А. Бойко

ОСОБА_3

Повний текст постанови підписано 28.03.2012р.

Надруковано: 7 прим.

1 прокурору;

2 позивачам;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 гос. суду Запорізької області;

1 ДАГС.