ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" липня 2012 р.Справа № 16/5025/658/12

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Транс-Логістик, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дунаївці Хмельницької області

про стягнення 12 131,68 грн. штрафних санкцій

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю від 05.09.2011 р.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 12 131,68 грн. штрафних санкцій за прострочення доставки вантажу.

Представник позивача у судове засідання 23.07.2012 не зявився, направив на адресу суду клопотання від 19.07.2012 р. про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідач у відзиві на позов від 13.07.2012 р., його представник в судовому засіданні 23.07.2012 р. проти позову заперечують, вказуючи, що 28.06.2011р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ „ТРАНС-ЛОГІСТИК було підписано договір №8Н-034-06-11 та транспортне замовлення (Заявка) № 8Н-040-06-11 від 28.06.2011 року, на перевезення вантажу за маршрутом: м. Одеса (Україна) - м. Бременхафен (Німеччина), автомобілем SCANIA, держ. № НОМЕР_1 / АА 8886 ХР.

Глава 32 ГК України (Правове регулювання перевезення вантажів),регулює як договір перевезення, так і договір транспортного експедирування. З чого можна робити висновок, що як і договір перевезення вантажів, так і договір транспортного експедирування є договорами у сфері перевезення вантажів.

Згідно Заявки № 8Н-040-06-11 від 28.06.11 р. вантаж був завантажений в м. Одеса 30.06.2011 року, термін доставки вантажу зазначений в Заявці - 04-05 липня 2011 року. Відповідно до печатки в Міжнародній транспортній накладній зазначено дата виїзду автомобіля з вантажем із території України - 03 липня 2011 року. Вантаж було доставлено в митницю призначення 18 липня 2011 року (ця дата не підтверджена документально), що стало відомо з слів представника отримувача німецької сторони (в міжнародній товаротранспортній накладній дата розвантаження відсутня а також відсутній підпис отримувача що є обов'язковим), що складає запізнення автомобіля на розвантаження 12 (дванадцять) днів.

Про причини запізнення в письмовій формі, відповідно до умов договору та заявки, відповідачем не було повідомлено позивача.

Згідно зі ст. ст.4, 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів договір підтверджується складанням вантажної накладної що складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних вантажовідправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складається вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, третій залишається у перевізника.

З огляду на наведені положення міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, випливає висновок про неправильність складання вантажної накладної СМR №051248, оскільки всупереч ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів цей документ взагалі не підписано відправником та не скріплено його печаткою.

Отже вище вказаний документ не може бути залучений до справи в якості доказу дати доставки вантажу а відтак і дата доставки вантажу 18.07.2011 року не є доведеною Позивачем доданими до позовної заяви копіями документів.

Згідно зі ст.ст.4, 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення.

Відповідно до ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. За здійснене перевезення Позивач отримав кошти.

Відповідно до заявки №8Н-040-06-11 від 28.06.2011 р. зазначено додаткові умови для перевізника оформлення ним ЕХ-1 (Експортна декларація) на кордоні та передача на місці завантаження вантажовідправникові СМR виконання яких покладалося на перевізника

Відповідач звертає увагу суду, що при завантаженні в міжнародній товарно-транспортній накладній відправником в п.2 вказано Отримувача - Міністерство оборони США і в доданій специфікації:- перелік військового майна, які були передані перевізнику після завантаження. У разі якщо для здійснення перевезення вантажу Законодавством або Договором передбачено спеціальні документи, або дозволи, які підтверджують якість та інші властивості вантажу, Вантажовідправник передає їх перевізникові разом з вантажем. Перевізник приступив до перевезення, таким чином усі його наступні дії були ним вчинені на свій ризик та розсуд (відповідно до п.3.1.5. договору).

Перевізником чітко було усвідомлено який вантаж він перевозить і в такому разі мав би поцікавитися, зважаючи на характер вантажу, чи є потреба в додаткових документах чи дозволах для перевезення вище вказаного вантажу, що ним не було зроблено.

Відповідно до договору № 8Н-034-06-11 від 28.06.2011 р. ФОП ОСОБА_1 виступає „Експедитором і сплачує Перевізнику понаднормовий простій, якщо простій виник з вини Експедитора. Вини Експедитора в затримці транспортного засобу на кордоні в зв'язку з нестачею відповідних документів у перевізника не має. Тому, у простої транспортного засобу Позивача на кордоні не було вини Відповідача, отже і притягнення експедитора до цивільно-правової відповідальності.

Всі зобов'язання відповідно до пункту 3.2 договору № 8Н-033-06-11 від 28.07.2011 року Експедитором виконані в повному об'ємі. Позивач, відповідно до умов договору(п.3.1.7, п.8.5.), не повідомив Відповідача про причини затримки на кордоні, тим самим Позивач не виконав умови договору та створив умови які сприяли такому тривалому простою. В разі своєчасного повідомлення Позивачем , відповідним чином, з чітко вказаними причинами затримки транспортного засобу Позивача, то останній міг би повідомити вантажовідправника, або вантажоотримувача, та маршрут могло би бути змінено, та прокладено через іншу країну, яка не стала би затримувати зазначений вантаж.

На перевізника на підставі вище згаданої заявки покладалося також оформлення в пункті пропуску митниці на територію ЕС експортної декларації (ЕХ-1), що включає в себе всі процедурні питання пов'язані з оформленням цього документу.

Відповідач вказує, що зазначені в позовній заяві, в переліку доданих документів пункт-7,12 та 13 копії перекладів потребують консульської легалізації яка має бути виконана у Консульстві ОСОБА_3.

Щодо спірних правовідносин необхідно застосовувати, окрім Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (м. Женева) від 19.05.1956 р., що визначає термін пред'явлення претензій щодо перевезень в частині сплати штрафів та премій протягом 21 дня з моменту видачі вантажу. Пунктом 2 ст.315 ГК України та п.г. ст.165 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого постановою ради Міністрів Української РСР 27.06.1969р. № 401 передбачений строк пред'явлення претензій щодо перевезень про сплату штрафів та премій протягом 45 днів з моменту видачі вантажу.

Враховуючи, що доставка вантажу в митницю призначення відбулася 18.07.2011 р. (ця дата є не підтверджена документально) то у Позивача було право звернутися з претензійними вимогами про сплату штрафних санкцій в строк до 02.09.2011 р. Претензія № 051-юр від 20.10.2011 р. Відповідачем була отримана 25.10.2011 р. З огляду на вище викладене позивач своєчасно не скористався наданим йому правом і звернувся до Відповідача з претензією після 02.09.2011р., чим порушив передбачений строк для пред'явлення претензій про сплату штрафів та премій.

Лист (п.13 в переліку доданих документів до позовної заяви) від філії транспортно-експедиторсько-логістичної компанії JАS-FBG S.А. від 19.01.2012 р. не є офіційним листом Митної служби, так як вище вказана транспортно-експедиторська-логістична компанія володіє філіалами майже на всіх прикордонних митних переходах і надає послуги митного декларування, виступає в ролі фінансового гаранта перед митними органами при оформленні та подачі документів при ввезенні вантажів в ЕС, технічною підготовкою документів перед митним оформленням. в митній службі (роздруківка транзитних, імпортних, експортних декларацій на вантаж, надання складських приміщень, розподілення консолідованих вантажів та інші послуги - додаємо роздруківку з офіційного сайту компанії). Посилання Відповідача на даний лист як на лист отриманий від Митних органів ОСОБА_3 є не правдивим, так як він не є офіційним листом Митної служби ОСОБА_3, а лише відповіддю на запит Позивача.

З копією перекладу з польської мови на українську листа фірми „Nieten Serwis Celny Sp.zо.о. змоги ознайомлення виявилося не можливим, по причині відсутності в доданих документах. Згадана фірма також є транспортно-експедиторська-логістична компанія і посилання на такий лист є неправомірними.

Відповідач звертає увагу на те, що в вищевказаному листі, пункт 1, вказано що Польський митний орган в ході перевірки комплекту документів, наданих при декларуванні товару який ввозився на територію Європейського союзу, вимагав додаткові документи а саме Дозвіл Міністерства ОСОБА_4 та митну декларацію для вантажів які є власністю НАТО.

Відповідно до Розпорядження комісії (ЄЕС) № 2454/93 від 02.07.1993 р., розділ 10,ст.462 вказано що Контроль і формальності, пов'язані з формуляром 302 (митна декларація для вантажів які являються власністю НАТО) виконуються в пунктах, через які товари тимчасово залишають митну територію Європейського союзу та через які вони знову поступають на дану територію і всі формальності по оформленню покладаються на перевізника (Позивача) а не на Відповідача, який є експедитором.

У відповідності до закону ОСОБА_3 від 23.09.1993 р., про засади перебування іноземних військ на території ОСОБА_3 та про засади їх переміщення через зазначену територію, ст.4 п.2 вказує - Згоду на переміщення іноземних військ через територію ОСОБА_3 видає Міністр Національної ОСОБА_4. (Позивач перевозив військове майно.) Виходячи з вище наведеного випливає що а ні Експедитор, а ні вантажовідправник не наділені повноваженнями отримання такого дозволу.

Аналізуючи умови договору №8Н-034-06-11 від 28.07.2011 р. про перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні відповідач зазначає що на ФОП ОСОБА_1 не було покладено обов'язку щодо надання перевізнику -ТОВ „Транс-Логістик документів, які були витребувані від Позивача митними органами ОСОБА_3 для перевезення транспортом через її територію товарів військового призначення. А відтак, докази порушення ФОП ОСОБА_1 обов'язків як експедитора за договором № 8Н-034-06-11 від 28.06.2011 р.- відсутні, що виключає настання відносно ФО-П ОСОБА_1 правових наслідків порушення зобов'язання.

Митний орган ОСОБА_3, який вимагав додаткові документи, а саме формуляр 302, є органом влади і управління . Згідно п.7.4 договору 8Н-034-06-11 від 28.06.2011 р. сторона, для якої склалася неможливість виконання взятих на себе зобов'язань, має негайно в письмовій формі повідомити другу сторону про початок і припинення обов'язків, але не пізніше як за 3 дні з моменту настання чи припинення.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Обставина затримання транспортного засобу на території ОСОБА_3 в наслідок дій органів митниці є такими обставинами які підлягають під дію п.7.1 договору 8Н-034-06-11 від 28.06.2011 р. Однак допустимі докази негайного повідомлення перевізником експедитора про виникнення обставин які склалися на кордоні, передбачених п.7.4 договору відсутні.

Відповідно до розділу 2, Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст.3, зазначено що для цілей цієї конвенції, перевізник (Позивач) відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії та недогляди.

Виходячи з вищевикладеного, представник позивача (водій), в ситуації яка склалася на кордоні, мав би подбати про негайне отримання офіційного листа митної служби ОСОБА_3, де було б чітко вказано причину затримки транспортного засобу Позивача, та негайно надіслати лист митної служби Відповідачу, що Позивачем не було зроблено.

За таких обставин, відповідач просить відмовити в позові.

Згідно ч.1 п.1 ст.77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, зокрема у звязку із неявкою в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподанням витребуваних доказів.

Приймаючи до уваги неявку в судове засідання представника позивача, подане ним клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому з метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин, розгляд справи підлягає відкладенню на іншу дату.

Керуючись ст.ст.77, 86 Господарського процесуального кодексу України, СУД

УХВАЛИВ:

Розгляд справи №16/5025/658/12 відкласти на 12:00 "01" серпня 2012 р.

Зобовязати позивача подати суду письмові пояснення щодо позовних вимог з урахуванням позиції відповідача викладеній у відзиві на позов.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою:

м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, каб.317.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 3 прим.:

1-до справи,

2-позивачу (на 2 адреси: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 26 А, офіс 114 - рекоменд. з повід.; 07401, м. Бровари Київської області, а/с 615 - рекоменд. з повід.);