ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2012 р. Справа № 5023/2007/12

вх. № 2007/12

Суддя господарського суду Ольшанченко В.І.

при секретарі судового засідання Колесніченко О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не зявився,

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність №02/12 від 05.06.12 р.),

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Велта" (м. Харків)

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24990,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує п. 1 ч. 2 ст. 22, ст. 993, ч. 1 ст. 1166, п. 3 ч. 1 ст. 1188, ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідач, в запереченні на позовну заяву, просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суть обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полягає в тому, що страховик відшкодовує спричинену шкоду забезпеченим транспортним засобом внаслідок ДТП, за умови якщо настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, але позивач не надав суду постанову про притягнення страхувальника СК "Велта" ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що унеможливлює визначити вину особи як обов'язкового елементу цивільної відповідальності, а відтак і стверджувати про настання цивільно-правової відповідальності, тому підстав для відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу не вбачається.

Відповідач у додаткових запереченнях на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ СК "Країна" в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до полісу №ВС/8633159 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3, власника автомобіля ПЕЖО-206 держ. номер НОМЕР_1 150, та як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки ДАІ в ДТП потрапив забезпечений т/з, але під керуванням не страхувальника СК "Велта" ОСОБА_3, а громадянки ОСОБА_2, чию цивільно-правову відповідальність відповідач не страхував.

Моторне (транспортне) страхове бюро України надало інформацію по полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/8633159.

Позивач надав письмове пояснення, в якому відхиляє доводи відповідача про відсутність відповідальності за полісом в звязку з тим, що за кермом забезпеченого ТЗ був не страхувальник, а інша особа, посилаючись при цьому на те, що поліс №ВС/8622159, укладений відповідачем з ОСОБА_3, є полісом 1-го типу, а відтак згідно ст.15.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах 1 типу передбачає страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Як убачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи Красногвардійського РУ ГУМВС України Криму від 21.08.09 р. ОСОБА_2 визнано винною в порушенні п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Тобто факту незаконності знаходження ОСОБА_2 за кремом автомобіля PEUGEOT-206, д/р № 0604ТС150, та порушення п. 2.1 ПДР України встановлено не було.

Також позивач зазначає, що постанову райсуду по адміністративній справі не має можливості надати, оскільки відповідно до листа ВДАІ по ОАТ Красногвардійського району та АТІ при УДАІ ГУМВС України в АР Крим №11/31850 від 03.12.10 р. ОСОБА_2, громадянка ОСОБА_4, не притягувалася до адміністративної відповідальності, так як вона знаходиться за межами України.

До пояснень позивач додав копію довідки ЦБДР та АС МВС України №45/2356 від 23.05.12 р. про те, що за відомостями бази даних АІС «Автомобіль» станом на 20.05.12 р. транспортний засіб PEUGEOT-206, д/р № 0604ТС150 серед зареєстрованих у підрозділах ДАІ МВС України не значиться.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача на запит судді усно пояснив, що доказів завдання шкоди застрахованому позивачем ТЗ внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого відповідач не має.

Красногвардійський РВ МВС України ГУ МВС України в АР Крим надіслав для огляду оригінал матеріалу №1705 про відмову в порушенні кримінальної справи по факту ДТП, що мало місце 14.08.09 р. на а/д «Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта» на 585 км за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та у супровідному листі №61/10462 від 11.06.12 р. вказав, що ніякі матеріали не направлялися до суду для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки до того моменту, коли до матеріалів перевірки був залучений акт судово-медичного обстеження відносно потерпілої ОСОБА_6, вона відбула по місцю проживання в м. Москва РФ, та до теперішнього часу в АР Крим не прибувала.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Позивач має безстрокову ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на страхову діяльність у формі добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) серії АБ №123968 від 27.04.05 р.

27.03.09 р. між ВАТ «СК «Країна» (страховик) та ОСОБА_7 (страхувальник) був укладений договір №13/150/2.1.5.1 страхування наземного транспорту (автомобільного), за яким на суму 37656,00 грн. був застрахований належний страхувальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АКС 002670 автомобіль CHERY AMULET DA11A держ. номер НОМЕР_2 2007 року випуску, зокрема, на випадок ДТП. Вигодонабувачем за цим договором є АКБ «Правекс-Банк».

14.08.09 р. о 06-00 год. ранку на 585 км. а/д Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_2, керуючи автомобілем PEUGEOT-206, д/р № 0604ТС150, не вибрала небезпечну швидкість руху та дистанцію, допустила занос автомобіля з виїздом на смугу зустрічного руху, що привело до зіткнення з автомобілем CHERY AMULET DA11A держ. номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, який рухався по зустрічній смузі. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та пасажирці автомобіля CHERY AMULET DA11A держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 нанесені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою ДАІ №11/32-1214 від 17.08.09 р. та постановою Красногвардійського РВ ГУ МВС України в АР Крим про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.05.11 р.

Виходячи з фактичних даних: пояснень ОСОБА_8, ОСОБА_2В, ОСОБА_6, ОСОБА_9, схеми ДПТ, протоколів огляду транспортних засобів, інспектором ДАІ у постанові від 20.05.11 р. встановлено, що дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, які не дозволили їй мінувати зіткнення, хоча вона була здатна обєктивно обнаружити перешкоду, що рухалася.

Вказаною постановою встановлено, що не виконання водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України знаходяться у причинному звязку з наставшими наслідками, в звязку з чим ОСОБА_2 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП, але оскільки вона є громадянкою іншої держави скласти адміністративний протокол за порушення ПДР України не має можливості.

Враховуючи, що в результаті даного ДТП пасажирка автомобіля CHERY AMULET DA11A держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 зазнала легкі тілесні пошкодження Красногвардійським РВ ГУ МВС України в АР Крим 20.05.11 р. була прийнята постанова про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2 і ОСОБА_7 по факту ДТП у звязку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

14.08.09 р. ОСОБА_7 подав позивачу письмову заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту Експертної компанії «Укравтоекспертиза» серії SL№11573 від 28.08.09 р. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля CHERY AMULET DA11A держ. номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП, становить 50123,63 грн.

15.12.09 р. позивачем складено страховий акт №13/14041/2.1.5., яким вирішено виплатити вигодонабувачу ПАТКБ «Правекс-банк» страхове відшкодування в сумі 27488,88 грн.

23.12.09 р. позивачем було виплачено вигодонабувачу ПАТКБ «Правекс-банк» страхове відшкодування в сумі 27488,88 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1494 від 23.12.09 р.

04.02.10 р. ВАТ «СК «Країна» перейменовано у ПАТ «СК «Країна» у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», що підтверджується витягом з ЄДРПОУ та копією витягу з Статуту.

АТЗТ СК «Велта» 13.08.09 р. був виданий поліс №ВС/8633159 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів 1-го типу на імя ОСОБА_3 строком до 27.08.09 р. на забезпечений транспортний засіб PEUGEOT-206, д/р № 0604ТС150.

АТЗТ СК «Велта» було змінено найменування у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Велта», що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

Відповідач має безстрокову ліцензію серії АГ №569643 від 10.03.11 р. на страхову діяльність у формі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

05.01.11 р. позивач звернувся до відповідача з претензією №2-05.01.11/Р про компенсацію в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 27488,88 грн.

У відповіді №111 від 07.02.11 р. на претензію відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, посилаючись на те, що відсутність постанови суду про притягнення страхувальника ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності унеможливлює визначення винної особи, як обовязкового елементу цивільної відповідальності.

21.11.11 р. позивач знову направив відповідачу вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу, але відповідач листом №1295/1 від 23.12.11 р. відмовив у її задоволенні, посилаючись на не встановлення вини ОСОБА_2 у ДТП.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обовязкового страхування згідно пункту 9 статті 7 Закону України „Про страхування.

Пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлює обовязок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 512 ЦК України встановлено, що крім випадків, визначених в цій статті, кредитор у зобовязанні може бути замінений і в інших випадках, встановлених законом.

Одним із таких випадків є суброгація - перехід від страхувальника до страховика прав кредитора до боржника, відповідального за настання страхового випадку.

Суброгація встановлена статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, позивач, сплативши страхувальнику страхове відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто відбулася заміна сторони в зобовязанні.

Згідно ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Отже позивач набув право вимоги до страховика цивільної відповідальності (відповідача) стосовно сплаченого страхового відшкодування, оскільки страховик цивільної відповідальності відповідач взяв на себе відповідальність за заподіяні збитки по страховому полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Посилання позивача на те, що позовні вимоги є регресними (ст. 1191 ЦК України), суд вважає помилковими, оскільки регресні вимоги виникають при перекладенні боржником, який виконав зобовязання, свого боргу на третю особу, яка у відповідності до закону або договору могла або повинна була стати боржником. В такому випадку боржник становиться кредитором, а третя особа боржником по регресному зобовязанню. Але ж у даному випадку такого не відбувається, оскільки зобовязання по відшкодуванню шкоди є деліктним, яке виникло на підставі юридичного факту порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а не з договору.

Відповідно до ст. 35 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

Як вже зазначалося вище, позивач двічі звертався до відповідача з відповідною заявою, але відповідач так і не сплатив страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування та ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоровю потерпілих.

Оскільки полісом відповідача №ВС/8633159 від 13.08.09 р. встановлена франшиза у розмірі 510,00 грн., то сума реальної вартості втраченого майна, тобто страхове відшкодування відповідачем, підлягає зменшенню на цю суму.

Враховуючи, що сума сплаченого позивачем страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності відповідача, визначеного в полісі, суд вважає позовні вимоги до відповідача про стягнення страхового відшкодування в сумі 24990,00 грн. обґрунтованими та доведеними.

Заперечення відповідача на те, що відповідальність відповідача за полісом №ВС/8633159 від 13.08.09 р. не розповсюджується на ОСОБА_2, суд вважає безпідставним, оскільки: по-перше, поліс №ВС/8622159, укладений відповідачем з ОСОБА_3, є полісом 1-го типу, а згідно ст.15.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах 1 типу передбачає страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах; по-друге, як убачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи Красногвардійського РУ ГУМВС України Криму від 21.08.09 р. ОСОБА_2 визнано винною в порушенні п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Тобто факту незаконності знаходження ОСОБА_2 за кремом автомобіля PEUGEOT-206, д/р № 0604ТС150, та порушення п. 2.1 ПДР України встановлено не було.

Заперечення відповідача на те, що відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди позивачу в звязку з тим, що позивач не надав суду постанову про притягнення страхувальника СК "Велта" ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що унеможливлює визначити вину особи як обов'язкового елементу цивільної відповідальності, а відтак і стверджувати про настання цивільно-правової відповідальності, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Винятки із цього правила встановлено ч. 3, ч. 5 ст. 1187 ЦК, згідно з якими особа, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядник тощо), звільняється від обовязку відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом у випадках неправомірного заволодіння третьою особою транспортним засобом, завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди в потерпілого й причинного звязку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями обєкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного обєкта зобовязано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть обовязок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці обєктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 07.09.1998 р. №1388 (далі Правила), власники транспортних засобів зобовязані зареєструвати їх в органах Державної автоінспекції Міністерства внутрішніх справ. При цьому прізвище, імя, по батькові або найменування юридичної особи власника (співвласника) транспортного засобу вказуються у свідоцтві про реєстрацію такого транспортного засобу. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державної автоінспекції, забороняється.

Доказами, що підтверджують правову підставу володіння автомобілем, можуть бути свідоцтво про реєстрацію автомобіля або документ, що підтверджує право користування та (або) розпорядження вказаним автомобілем, і виданий на період дії такого документа тимчасовий реєстраційний талон.

Разом із цим п. 16 зазначених Правил встановлено, що отримання власником транспортного засобу, який передав право користування і (або) розпорядження належним йому транспортним засобом, тимчасового реєстраційного талону не є обовязковим і здійснюється за бажанням.

Отже, якщо у фізичної особи, яка керує транспортним засобом, але не є його власником, відсутній тимчасовий реєстраційний талон, проте є, наприклад, дійсний нотаріально посвідчений договір оренди, вона вважається такою, що володіє цим транспортним засобом на відповідній правовій підставі.

Обовязок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція вини заподіювача шкоди.

Відповідач не надав суду доказів неправомірного заволодіння ОСОБА_2 застрахованим ним транспортним засобом, завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стаття 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачає такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, як відсутність рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Наявність вини ОСОБА_2 у порушенні п.п. 12.1, 13.1 ПДР України підтверджується матеріалами справи та матеріалами №1705 про відмову в порушенні кримінальної справи по факту ДТП, що мало місце 14.08.09 р. на а/д «Харків-Симферопіль-Алушта-Ялта» на 585 км за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 512, 979, 988, 990, 993, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 7, 9, 27 Закону України „Про страхування, ст.ст. 12, 35, 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Велта" (61002 м. Харків, вул. Сумська, 46. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176 м. Київ, вул. Електриків, 29-А. Код ) страхове відшкодування в сумі 24990,00 грн. та судовий збір в сумі 1609,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 22.06.12 р.

Суддя Ольшанченко В.І.