донецький апеляційний господарський суд
Постанова
Іменем України

27.02.2012 р. справа №18/179/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., М`ясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, м. Кремінна, Луганська область

на рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2012р. (повний текст від 16.01.2012р.) по справі №18/179/2011 (суддя Корнієнко В.В.)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, м. Кремінна, Луганська область

до Відділу освіти Кремінської районної Державної адміністрації, м. Кремінна, Луганська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Кремінна, Луганська область

про стягнення 8 399,53грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, м. Кремінна, Луганська область, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Відділу освіти Кремінської районної Державної адміністрації, м. Кремінна, Луганська область, про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочинними діями головного бухгалтера відділу освіти Кремінської РДА Черною Є.А., в сумі 8 399,53грн.

Ухвалою від 11.11.2011р. господарський суд Луганської області порушив провадження у справі №18/179/2011 та в порядку ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 .

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.01.2012р. у справі №18/179/2011 Управлінню Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області було відмовлено у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позивачем не було подано суду жодних доказів протиправності дій головного бухгалтера ОСОБА_1 щодо складання довідки від 12.08.2002р. №98, в якій, на думку позивача, було відображено недостовірний перерахунок заробітної плати вихователя ОСОБА_2 , а також не подано обґрунтованого розрахунку та доказів розміру шкоди, заявленої до відшкодування.

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, з винесеним рішенням не погодився та звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було порушено та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, не було враховано, що станом на 03.11.2011р. залишок шкоди, завданої державі в особі Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі, складає 8 399,53грн. (сума зайво сплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 22.08.2002р. по 31.12.2004р.), та який відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України повинен бути відшкодований відповідачем. Крім того, на думку заявника, поза увагою суду першої інстанції залишились положення Кримінального та Кримінально-процесуального кодексу України, оскільки в рамках кримінальної справи №1-302/09 доведений факт завдання гр. ОСОБА_1 головним бухгалтером відділу освіти Кремінської РДА, матеріальної шкоди державі в особі УПФУ у Кремінському районі Луганської області. Також матеріалами справи підтверджено, що цивільний позов по даній кримінальній справі не заявлявся, а отже Управління, на думку скаржника, має право протягом 3 років від дня винесення постанови про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності та припиненням провадження по справі, тобто до 08.12.2009р., заявити позов до установи, де працювала гр. ОСОБА_1 на момент скоєння злочину. Як зазначає скаржник, вищевикладене звільняє позивача від доказування факту завдання матеріальної шкоди.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі просить розглянути справу без участі представника УПФУ в Кремінському районі.

У запереченнях до апеляційної скарги відповідач, Відділ освіти Кремінської районної державної адміністрації, вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Луганської області без змін, а справу розглядати без участі свого представника.

Від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору також надійшли заперечення на апеляційну скаргу з підстав її необґрунтованості, в яких ОСОБА_1 , зокрема, повідомляє апеляційний господарський суд про неможливість бути присутньої у судовому засіданні 27.02.2012р.

Розглянувши клопотання сторін про розгляд апеляційної скарги без їх участі, судова колегія дійшла висновку про їх задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачаться, що головним бухгалтером Відділу освіти Кремінської районної державної адміністрації Черною Євдокією Антонівною було складено довідку від 12.08.2002р. №98 про розрахунок доплат для перерахунку пенсії вихователю Кремінської школи-інтернату №3 ОСОБА_2 (учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інваліду 3 групи), в якій відображено невірні відомості, а саме: розрахунок доплат за вихідний день розраховано за один день липня 1986р., тоді як відповідно довідки військової частини №53893 від 12.08.1986р. №1061/11 у серпні 1986 року було відпрацьовано 2 вихідних дня (3 та 10 серпня); розрахунок годинної тарифної ставки вказаний у розмірі 11,112руб., тоді як заробітна плата за 2 місяця, що передували виїзду на збори (травень та червень 1986р.) складала 725,89руб. та відпрацьовано в цих місяцях 59 робочих днів; нараховано премію в розмірі 60%, хоча відповідно до особового рахунка ОСОБА_3 у 1986р. премія останньому не виплачувалась.

Зазначена довідка була направлена до Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області та на її підставі останнім було проведено розрахунок пенсії ОСОБА_2 починаючи з 22.08.2002р.

В подальшому, в ході проведення Контрольно-ревізійним управлінням в Луганській області ревізії використання коштів Пенсійного фонду України та утримання органів Фонду за друге півріччя 2003-2006 роки та завершений період 2007 року, а також окремих питань використання коштів, призначених на виплату пенсій, в Управлінні пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, було складено акт №28.2-21/001 від 29.11.2007р., відповідно якого за результатами розгляду пенсійної справи ОСОБА_2 встановлено, що перерахунок пенсії з 22.08.2002р. проведено на підставі недостовірно складеної довідки від 12.08.2002р. №98, виданою Відділом освіти Кремінської райдержадміністрації, в частині визначення тарифної ставки, доплати за роботу у вихідні дні, збереженого заробітку та донарахування премії, у зв`язку з чим Управлінням зайво сплачено 38 705,82грн. пенсії.

Також, згідно довідки про рух кримінальної справи №9011/08, 03.03.2008р. проти ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу, в ході якої 30.10.2009р. останній висунуто обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

В матеріалах справи наявний також обвинувальний висновок ст. слідчого прокуратури Кремінського району від 16.11.2009р. в рамках кримінальної справи №9011/09, в якому містяться відомості про повне визнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні вказаного злочину та нанесенні державі в особі УПФУ в Кремінському районі збитків в сумі 38 705,82грн., яка також підтверджена викладеними у висновку доказами, зібраними в ході кримінальної справи. Вказаний висновок разом з кримінальною справою було направлено прокурору Кремінського району для затвердження та подальшого направлення до Кремінського районного суду для розгляду.

Проте, постановою від 08.12.2009р. №1-302 суд Кремінського району Луганської області звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності по ч.2 ст. 367 КК України та припинив провадження у кримінальній справі по звинуваченню ОСОБА_1 по ч.2 ст. 367 КК України у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки з моменту скоєння злочину пройшло більше 5 років.

В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до суду Кремінського району Луганської області з позовом до УПФУ в Кремінському районі Луганської області з вимогами про визнання дій УПФУ незаконними щодо невірного нарахування та не проведення перерахунку основної (державної) та додаткової пенсії учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інваліду 3 групи по захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою.

Постановою від 27.01.2010р. у справі №2-А-49/10р. суд позовні вимоги задовольнив повністю та зобов`язав УПФУ в Кремінському районі Луганської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 як інваліду 3 групи державної пенсії за віком з 01.01.2005р. по 01.08.2008р., а також додаткової пенсії за шкоду, причинену здоров`ю, в розмірі 50% пенсії за віком, з 01.01.2005р. по 01.08.2008р., та зобов`язав УПФУ перерахування та виплату робити постійно з урахуванням вимог ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобільської катастрофи».

Постановами від 11.03.2010р. №17912458 та №17912370 на виконання вказаної постанови ВДВС Головного управління юстиції у Луганській області були відкриті виконавчі провадження, ОСОБА_2 було виплачено донараховану державну та додаткову пенсію з 01.01.2005р. з урахуванням здійснених виплат.

Таким чином, згідно інформації про суми переплат УПФУ в Кремінському районі Луганської області, залишок переплати пенсії ОСОБА_2 склав 8 399,53грн., тобто сума невідшкодованої шкоди, завданої державі в особі УПФУ в Кремінському районі Черною Є.А. при виконанні її посадових обов`язків, склала 8 399,53грн.

В подальшому, рішенням від 21.06.2011р. по справі №2-507-11р. Кремінським судом Луганської області було задоволено позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області та стягнуто з ОСОБА_1 шкоду у розмірі 8 399,53грн.

Однак, зазначене рішення було скасоване та у позові відмовлено рішенням Апеляційного суду Луганської області №22ц-4020 від 25.10.2011р. у зв`язку з пред`явленням позову не до того відповідача та не в тому порядку, в якому було вирішено справу про нарахування та проведення перерахунку пенсій учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду з вимогами до Відділу освіти Кремінської РДА в порядку ст. 1172 ЦК України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником відповідача під час виконання своїх службових обов`язків, в розмірі 8 399,53грн.

Дослідивши матеріали та обставини справи, судова колегія вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що нею встановлені загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

У випадку виникнення судового спору відповідачем по таким справам є суб`єкт відповідальності, а безпосередній завдавач шкоди - працівник - залучається до участі у справі в якості третьої особи. В подальшому юридична або фізична особа - роботодавець може звернутися з регресним позовом про притягнення винного працівника до матеріальної відповідальності за нормами трудового законодавства (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»).

Як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. (п.6 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 29.12.2007р. № 04-5/239 «Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 N 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди»).

Матеріалами справи, зокрема, обвинувальним висновком слідчого прокуратури Кремінського району від 16.11.2009р. та актом КРУ в Луганській області №28.2-21/001 від 29.11.2007р., підтверджено, що внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків головного бухгалтера Відділу освіти Кремінської РДА Черної Є.А., державі в особі УПФУ в Кремінському районі Луганської області було завдано збитків на суму 38 705,82грн.

Частиною першою статті 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На думку судової колегії, місцевий господарський суд безпідставно не прийняв у якості доказів акт КРУ та зазначений обвинувальний висновок, що підтверджується наступним.

Повноваження органів державної контрольно-ревізійної служби України за дотриманням бюджетного законодавства визначає Закон України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні»№ 2939-XII від 26.01.1993р. із наступними змінами і доповненнями.

Головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Особливою аналітичною процедурою, що передбачає дослідження записів, документів, матеріальних активів є інспектування. У нормативно-правових актах інспектування визначається як подальший контроль (за фактом) за дотриманням законодавства органами державного сектору при використанні і розпорядженні фінансовими та матеріальними ресурсами, формуванні бюджетних зобов`язань, веденні бухгалтерського обліку і складанні фінансової звітності, що здійснюється у формі ревізій і перевірки (розділ 2 Концепції розвитку державного внутрішнього фінансового контролю, що схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України № 158-р від 24.05.2005р.). Інспектування має фіскальну спрямованість, за його результатами встановлюються вимоги щодо усунення виявлених порушень, а не надаються рекомендації.

Інспектування, що здійснюється органами державної контрольно-ревізійної служби, вважається централізованим. У Законі України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні`інспектування визначено як різновид державного фінансового контролю, що здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Процедуру проведення інспектування органами державної контрольно-ревізійної служби визначено Порядком проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пунктів 3 та 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р., акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

У разі коли діями чи бездіяльністю працівників об`єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об`єкта контролю та органом його управління щодо пред`явлення цивільних позовів до винних осіб. За результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, шляхом звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства (п. п. 49, 50 Постанови КМ України від 20.04.2006р. № 550 «Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами»).

Крім того, з обвинувального висновку від 16.11.2009р. вбачається, що ОСОБА_1 повністю визнала свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, а саме у спричиненні державі в особі УПФУ Кремінського району Луганської області шкоди в розмірі 38 705,82грн.

В матеріалах справи наявна також довідка про інформацію щодо сум переплат УПФУ в Кремінському районі Луганської області, відповідно якої сума перплати пенсії ОСОБА_2 станом на 01.11.2011р. з урахуванням перерахунку складає 8 399,53грн.

Викладене спростовує висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем не подано суду належних доказів протиправності дій головного бухгалтера ОСОБА_1 щодо складання довідки від 12.08.2002р. №98, а також не подано обґрунтованого розрахунку та доказів розміру шкоди, заявленої до відшкодування.

Крім того, судова колегія вважає безпідставними твердження місцевого господарського суду стосовно того, що розрахунок переплати пенсії ОСОБА_2 з 22.08.2002р. по 30.04.2008р. та інформація про суми переплат по УПФУ в Кремінському районі є неналежними доказами в підтвердження розміру шкоди, заявленої до відшкодування, оскільки згідно ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду, зокрема, для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом. Тобто, саме органи Пенсійного фонду України формують та можуть надати відомості щодо розміру, нарахування чи перерахунку пенсійних виплат, здійснених конкретній особі.

Таким чином, за висновком судової колегії, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що на момент розгляду спору в суді першої інстанції сума розміру шкоди, заподіяної державі в особі УПФУ Кремінського району посадовою особою Відділу освіти Кремінської РДА Черною Є.А. під час виконання своїх службових обов`язків, складає 8 399,53грн.

Стосовно посилань відповідача та третьої особи на пропуск строку позовної давності для звернення УПФУ в Кремінському районі Луганської області до господарського суду з відповідними позовними вимогами, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що по-перше, ні відповідач, ні третя особа, вказуючи у відзивах на пропуск позивачем строку позовної давності, не просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, тобто відмовити у задоволенні позову саме з цієї підстави. Крім того, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 Цивільного кодексу України).

Положення даної статті встановлює підстави, за наявності яких починається новий перебіг строку позовної давності, незалежно від строку, який сплив до часу виникнення цих обставин, за умови, якщо до виникнення цих підстав не сплив строк позовної давності. Під діями учасників цивільних відносин розуміються дії спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями по визнанню боргу є дії боржника безпосередньо по відношенню до кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звірки розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

За аналогією, діями, які можна вважати такими, що перервали строк позовної давності по даному спору, є визнання ОСОБА_1 своєї вини у спричиненні збитків державі, що закріплено в обвинувальному висновку від 16.11.2009р. Постановою від 08.12.2009р. вона була звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності, проте відсутність вини в її діях не була встановлена судом. І хоча згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено саме обвинувальним вироком суду, строк позовної давності для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду на підставі ст. 1172 ЦК України, на думку судової колегії, слід обчислювати саме з дати винесення постанови Кремінського районного суду Луганської області 08.12.2009р.

Враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду Луганської області 11.11.2011р., строк позовної давності ним не пропущений.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2012р. у справі №18/179/2011 не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Оскільки згідно п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір`позивач звільнений від сплати судового збору, перерозподіл судових витрат не проводиться.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст. 104, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управляння Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, м. Кремінна, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2012р. (повний текст від 16.01.2012р.) по справі №18/179/2011 задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 11.01.2012р. (повний текст від 16.01.2012р.) по справі №18/179/2011 скасувати.

Позовні вимоги Управляння Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, м. Кремінна, Луганська область, до Відділу освіти Кремінської районної Державної адміністрації, м. Кремінна, Луганська область, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Кремінна, Луганська область, про стягнення 8 399,53грн. задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти Кремінської районної Державної адміністрації, м. Кремінна, Луганська область, на користь Управляння Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, м. Кремінна, Луганська область, 8 399,53грн. матеріальної шкоди.

Господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

А.М. М`ясищев

Надруковано примірників 6
1-у справу
1-позивачу
1-відповідачу
1-третій особі
1-господарському суду
1-ДАГС