ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" липня 2012 р. Справа № 5015/1749/12

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 55 586 грн. 68 коп.

суддя Торчинюк В.Г.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 48 396 грн. 18 коп. боргу за поставлений згідно договору № 112 від 25.01.2012 р. товар, 1 200 грн. 08 коп. пені, 3 958 грн. 92 коп. штрафу, 1 807 грн. 21 коп. 17% річних, 224 грн. 29 коп. інфляційних втрат, а також 1 641 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 30 травня 2012 року справу № 5015/1749/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 55 586 грн. 68 коп. за територіальною підсудністю надіслано до господарського суду Рівненської області.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11 червня 2012 року суддею Торчинюком В.Г. справу № 5015/1749/12 прийнято до розгляду.

У судовому засіданні 23 липня 2012 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.97).

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вбачає за можливе розглянути спір за наявними у справі матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд ,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір поставки № 112.

Договір підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та скріплено відбитками печаток сторін.

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник (Позивач) зобов'язується поставити підібрані Покупцем товари, що вказані в актуальному прайс-листі, в кількості, асортименті, за цінами, на суму, що зазначені у видаткових накладних Постачальника (далі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити поставлені Товари в порядку та у строки, передбачені договором.

На виконання умов договору № 112 Позивач поставив Відповідачу товар відповідно до видаткових накладних: №ЛМ-00001532 від 30.01.2012 року; № ЛМ-00001729 від 02.02.2012 р. та № №ЛМ- 00001952 від 06.02.2012 року на загальну суму 56 556 грн. 18 коп. (а.с.14, 16, 18).

Відповідно до 4.4. Договору оплата за поставлений Товар здійснюється протягом 7-ми банківських днів з дня отримання Товарів за Договором. У випадку прострочення олати за поставлений Товар Постачальник залишає за собою право не підпускати його Покупцеві до моменту повного розрахунку за раніше поставлені Товари.

Відповідач взяті на себе зобовязання в частині проведення розрахунків за отриманий товар належним чином не виконав, чим порушив умови Договору.

15 березня 2012 року Позивач направив Відповідачу претензію від 12.03.2012 року за №222/0196 про сплату боргу за договором поставки №112 від 25.01.2012 року (а.с. 20-23; доказ отримання відповідачем претензії а.с. 24).

Відповідач, в свою чергу, частково сплатив позивачу за отриманий товар, а саме: 5 160 грн. 00 коп. - 11 квітня 2012 року та 3 000 грн. 00 коп. - 19 квітня 2012 року, що підтверджується банківськими виписками (а.с.50, 59).

Таким чином, станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 112 становить 48 396 грн. 18 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

У відповідності до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Обов`язок належного виконання зобов`язання також встановлений ч.1 ст.193 ГК України.

Між сторонами виникли правовідносини по договору поставки, до якого застосовуються положення параграфу 1 гл. 30 ГК України- поставка.

Відповідно до ч.1 ст.264 ГК України, матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

За договором поставки (ст.712 ЦК України), - продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. (ч.1 ст.692 ЦК України).

Докази виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що сума основного боргу за договором від 25 січня 2012 року № 112, яка складає 48 369 грн. 18 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вказаної суми, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати отриманого товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику за кожний день прострочення платежу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу.

Сторони погодили, що у випадку несоєчасної оплати отриманого товару понад чотирнадцять календарних днів покупець зобов`язаний сплатити постачальнику крім пені, що передбачена пунктом 5.1. договору , штраф у розмірі семи відсотків від суми простроченого платежу (п.5.2. договору).

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст. 549 ЦК України, - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5.5. Договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати грошових сум за Договором, покупець зобов`язаний на вимогу Позивача сплатити на його користь суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також сімнадцять 17 відсотків річних від простроченої суми за весь час заборгованості.

У звязку з тим, що відповідач допустив прострочення по платежах за договором позивач нарахував станом на 23 квітня 2012 року 1 200 грн. 08 коп. пені, 3 958 грн. 92 коп. штрафу, 224 грн. 29 коп. інфляційних втрат, 1 807 грн. 21 коп. 17% річних (розрахунок а.с. 5, 6).

Оскільки розрахунки заявлених позивачем до стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 17 процентів річних є арифметично вірними, вимоги відповідають нормам чинного законодавства та не суперечать положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 17 326 грн. 03 коп. заборгованості, 221 грн. 77 коп. пені, 11 грн. 38 коп. втрат від інфляції та 41 грн. 86 коп. 3% річних заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (33000, м.Рівне, вул.Орлова, буд.35, код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" (79024, Львівська область, м. Львів, вул. Опришківська, 5 код 25236666) 48 396 грн. 18 коп. основного боргу, 1 200 грн. 08 коп. пені, 224 грн. 29 коп. втрат від інфляції, 1 807 грн. 21 коп. 17% річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 609 грн. 50 коп..

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.07.2012 р.

Суддя Торчинюк В.Г.