донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.10.2012 р. справа №5009/2674/12

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2012р. (повний текст від 13.09.2012р.) у справі №5009/2674/12 (суддя Дроздова С.С.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області

до Виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, про визнання права власності на основну будівлю гаражу літера «А»площею 186,2кв.м. з оглядовою ямою, розташовану за адресою: вул. Карла Маркса, 52, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, вартістю 16 450,00грн.

Рішенням від 10.09.2012р. господарський суд Запорізької області відмовив у задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтувавши свій висновок тим, що по-перше, відповідач не оспорює право власності позивача на гараж та не претендує на нього. По-друге, за висновком суду, вимога про визнання права власності може бути заявлена існуючим власником індивідуально визначеної речі, права якого оспорюються, заперечуються чи не визнаються третьою особою, яка не знаходиться з власником у зобовязальних чи інших відносинах з приводу спірної речі, а оскільки позивач мотивує свої вимоги тим, що право власності на спірний обєкт виникло у нього з договору, позов не підлягає задоволенню з підстав, які заявлено. Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги визнання позову відповідачем та відсутність його заперечень з приводу задоволення позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те що привести у відповідність до законодавства договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав спірне майно, неможливо, оскільки юридична особа-продавець ліквідована без правонаступника. За таких обставин, заявник апеляційної скарги дійшов висновку про можливість визнання права власності на вказаний обєкт за рішенням суду. Крім того, за твердженням скаржника, на момент звернення позивача до суду відповідач не визнавав права власності ФОП ОСОБА_1 на будівлю гаражу, а отже належним відповідачем є саме Виконавчий комітет Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

Вищевикладене, на думку скаржника, є підставою для задоволення позову та скасування незаконного і необґрунтованого рішення суду першої інстанції.

19.10.2012р. на адресу апеляційного господарського суду надійшла телеграма, в якій позивач просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату у звязку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника. Судовою колегією у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки позивачем жодними доказами не доведені викладені у телеграмі обставини, як і докази неможливості направлення до суду іншого представника чи, власне, особистої присутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження явка представників не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачаться, що 17.01.2002р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Іскра»(продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець продав, а покупець купив за 3 500грн. будівлю гаражу з трьохфазним електричним лічильником, трансформатором струму 100/5, рубильником 100ам. та кабелем.

На підтвердження виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 провів дві оплати: 18.01.2002р. на суму 3 000,00грн. та 22.01.2002р. на суму 500,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів.

ТОВ «Агро-Іскра»свої зобовязання за договором також виконало, будівлю гаражу з трьохфазним електричним лічильником, трансформатором струму 100/5, рубильником 100ам. та кабелем позивачу передало, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією накладної №10 від 18.01.2002р.

Оскільки згідно Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 30.09.2009р. державну реєстрацію підприємства-продавця, ТОВ «ОСОБА_2 Іскра», було припинено внаслідок банкрутства, з 17.01.2002р. ФОП ОСОБА_1 відкрито, вільно та безперешкодно користувався приміщенням гаражу, проте Виконавчий комітет Осипенківської сільської ради почав вимагати надання копій правовстановлюючих документів на нерухоме майно для збору інформації про безгосподарне майно на території сільської ради, позивач 22.06.2011р. провів інвентаризацію нерухомого майна, розташованого по вул. Карла Маркса, 52 у с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, та виготовив технічний паспорт.

Як зазначає позивач, у технічному паспорті у графі «власник»було зроблено запис «власник відсутній», оскільки ТОВ «ОСОБА_2 Іскра»ліквідовано без правонаступника, а договір купівлі-продажу від 17.01.2002р. мав бути зареєстрованим в підприємстві з технічної інвентаризації, у звязку з чим ОСОБА_1 також не був зазначений власником.

26.03.2012р. позивач звернувся до Комунального підприємства «Бердянське районне бюро технічної інвентаризації» із заявою про проведення державної реєстрації права власності на будівлю гаражу, розташованого по вул. Карла Маркса, 52 в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, та видання відповідних документів, які підтверджують право власності на це майно.

Рішенням від 06.04.2012р. КП «Бердянське районне бюро технічної інвентаризації»відмовило ОСОБА_1 у державній реєстрації права приватної власності на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: с. Осипенко, вул. Карла Маркса, 52, та видачі будь-яких документів, які підтверджують право власності на вказане майно, посилаючись на те, що для реєстрації права власності недостатньо тих документів, які надав позивач.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 182, 319, 321, 391, 392 ЦК України і посилаючись на існування спору стосовно вищевказаного майна, оскільки Виконавчий комітет Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області не визнає право власності ФОП ОСОБА_1 на будівлю гаражу по вул. К. Маркса, 52, в с. Осипенко, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з відповідним позовом.

Як зазначалось вище, господарський суд відмовив заявнику у задоволенні позову в повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно положень ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем у справі, Виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, право власності позивача не оспорюється та не заперечується. Крім того, вірним є висновок місцевого господарського суду про залишення поза увагою заяви відповідача про визнання позовних вимог, оскільки відповідно до чинного процесуального законодавства, визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог, до того ж, таке визнання в даному випадку суперечить законодавству.

Вдповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні визначено в Тимчасовому положенні про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі Тимчасове положення), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02 № 7/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.02 за № 157/6445 (зі змінами і доповненнями).

Обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.(п. 1.4 Тимчасового положення).

Пунктами 2.1, 2.2 Тимчасового положення встановлено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Серед переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є, зокрема, договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, угоди про розподіл спадкового майна, про розподіл спільного майна подружжя, посвідчені державними та приватними нотаріусами.

Таким чином, посилання заявника апеляційної скарги на той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу гаражу законодавством не було чітко встановлено обовязку сторін нотаріально посвідчити вказаний договір, в даному випадку є безпідставними, оскільки не можуть слугувати обґрунтуванням для проведення державної реєстрації права власності на даний час.

Ліквідація підприємствапродавця, ТОВ «Агро-Іскра», без правонаступництва, також не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог в порядку ст. 392 ЦК України, оскільки вимога про визнання права власності може бути заявлена існуючим власником індивідуально визначеної речі, права якого оспорюються, заперечуються чи не визнаються третьою особою, яка не знаходиться з власником у зобовязальних чи інших відносинах із приводу спірної речі. Враховуючи, що позивач мотивує свої вимоги тим, що право власності на обєкт нерухомості, на який він просить визнати право власності, виникло у нього з договору, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав, які заявлено.

Крім того, з огляду на значний проміжок часу, який сплив з моменту придбання спірного гаражу, судова колегія вважає, що позивач мав достатньо часу для приведення у відповідність до вимог законодавства усієї документації стосовно придбаного майна.

Інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2012р. у справі №5009/2674/12 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги згідно ст.49 ГПК України покладаються на заявника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2012р. (повний текст від 13.09.2012р.) у справі №5009/2674/12 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Осипенко Бердянського району Запорізької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 10.09.2012р. (повний текст від 13.09.2012р.) у справі №5009/2674/12 залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_2

Надруковано примірників-6

1-у справу

2-позивачу

1-відповідачу

1-господарському суду

1-ДАГС