ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

13 квітня 2012 р.

Справа 14/14/2012/5003

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Тварковського А.А.

за участю секретаря судового засідання Горейка М.В.

представників сторін:

позивача: Вінницької міської ради - ОСОБА_1, довіреність № 109 від 28.12.2011 р.;

відповідача 1. ПАТ "Промінвестбанк" - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 20.10.2010 р.; ОСОБА_3, довіреність № 09-32/87 від 11.03.2010 р.;

відповідача 2. ПП "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ" та третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5, довіреність № 36 від 28.03.2012 р. та № б/н від 26.07.2011 р.;

у відсутності третьої особи - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59)

до: 1. публічного акціонерного товариства "Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку" в особі філії "Відділення Промінвестбанку м. Вінниці" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; 21000, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23-а)

до: 2. приватного підприємства "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ" (21000, м. Вінниця, вул. Фрунзе, 24)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 та ОСОБА_4

про визнання іпотечного договору недійсним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Вінницькою міською радою заявлено позов до публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі відділення Промінвестбанку у м. Вінниці (відповідач 1, ПАТ «Промінвестбанк») та приватного підприємства "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ" (відповідач 2, ПП «ТУФ «Феріде») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним іпотечного договору № б/н від 06.11.2007 року та зобов'язання приватного нотаріуса ОСОБА_6 зняти заборону на відчуження майна, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки нерухомого майна № б/н від 06 листопада 2007 року, шляхом виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим № 5981318 та з Державного реєстру іпотек за реєстровим № 5981297.

В обґрунтування позову Вінницькою міською радою зазначено, що договір іпотеки б/н від 06.11.2007 року укладено між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПП "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ" із грубим порушенням вимог ст.14 Закону України «Про іпотеку», зокрема, відповідачем 2 (орендарем) в іпотеку передано нерухоме майно - право оренди земельної ділянки із розташованим на ній незавершеним будівництвом без відповідної згоди орендодавця Вінницької міської ради. Тобто, на думку позивача, договір іпотеки укладено з порушенням закону тому, що в іпотеку передано право оренди на земельну ділянку, що перебувала в оренді ПП "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ" за договором з місцевою радою без згоди останньої.

Таким чином, посилаючись на невідповідність оспорюваного договору вимогам ст.203 Цивільного кодексу України, позивач, в силу ст.215 ЦК України, просить визнати його недійсним. Разом із тим, просить застосувати наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання приватного нотаріуса ОСОБА_6 виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим № 5981318 та з Державного реєстру іпотек за реєстровим № 5981297, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки нерухомого майна № б/н від 06.11.2007 року.

Ухвалою суду від 19.03.2011 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 14/14/2012/5003 та призначено до розгляду на 02.04.2012 року. Одночасно даною ухвалою до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6.

26.03.2012 року від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання, в якому останній вказав на неможливість бути присутнім в судовому засіданні. При цьому заявник не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

30.03.2012 року від приватного підприємства "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ" надійшли витребовувані документи та письмове пояснення, в якому останнє вважає позов Вінницької міської ради обґрунтованим.

30.03.2012 р. представником відповідача - публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі відділення Промінвестбанку у м. Вінниці на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі подано документи та відзив на позовну заяву від 14.03.2012 року, в якому останній просить відмовити Вінницькій міській раді в задоволені позовних вимог мотивуючи тим, що позов є безпідставним та необґрунтованим.

В судовому засіданні представником ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі відділення "Промінвестбанку" у м. Вінниці - ОСОБА_3 заявлено клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та залучення до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_4, оскільки відповідно до свідоцтва КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" остання являється власником торгово-офісного комплексу з підвалом за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23а, котрий є частиною нерухомого майна, що передано в іпотеку за спірним договором.

Зважаючи на вищевказане клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення та здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Окрім того, розглянувши клопотання представника відповідача 1 про залучення третьої особи, заслухавши інших учасників процесу, які не заперечували проти залучення ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів, суд ухвалою від 02 квітня 2012 року залучив її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів та відклав розгляд справи до 13 квітня 2012 року о 10:00 год.

В судове засідання 13 квітня 2012 року зявилися представники позивача та відповідачів. При цьому третя особа ОСОБА_4 на представництво своїх інтересів уповноважила ОСОБА_5, яка одночасно являється представником ПП "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ".

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_6 повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, будь-яких пояснень щодо предмету розгляду не надав. Водночас, як було встановлено судом раніше, в матеріалах справи наявна письмова заява останнього про розгляд справи за його відсутності.

До початку розгляду справи по суті представником відповідача 1 заявлено клопотання щодо витребовування у приватного нотаріуса ОСОБА_6 усіх, пов'язаних із посвідченням договору іпотеки, матеріалів, з метою з'ясування обставин щодо надання Вінницькою міської радою згоди на передачу в іпотеку орендованої відповідачем 2 ділянки.

З огляду на те, що у справі достатньо доказів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, а також пояснення представника позивача та відповідача 2, згідно із якими така згода не надавалась, суд відхилив заявлене клопотання, при цьому дійшов висновку розглядати справу за відсутності третьої особи - ОСОБА_6

Під час розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позові.

Представники відповідача 1 проти позову заперечили, посилаючись на наявний у справі відзив та правомірність укладеного договору іпотеки (а.с.80-81). Додатково зазначили, що права Вінницької міської ради не порушуються, оскільки договір оренди припинив свою дію на підставі п.7 ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі" у зв'язку із визнанням права власності на торгово-офісний комплекс, що знаходиться на цій ділянці, за ОСОБА_4 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, про що здійснено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Окрім того, заборона та обмеження щодо передачі в іпотеку права на оренду земельної ділянки комунальної власності була введена до законодавства України лише із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" №509-VІ від 16.09.2008 року, шляхом внесення змін до частини 3 ст.413 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.93 Земельного кодексу України, а даним нормам зворотної дії у часі не надано, відтак на момент укладення оспорюваного договору законодавство України таких обмежень не містило.

Представник відповідача 2 та третьої особи - ОСОБА_4 від імені своїх довірителів позов визнала через його обґрунтованість. Додатково надала письмові пояснення та документи, які суд долучив до матеріалів справи. Серед поданих документів звернула увагу на ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 лютого 2012 року (справа №6-39472), якою скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, яким визнано за ОСОБА_4 право власності на торгово-офісний комплекс.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22 серпня 2005 року між Вінницькою міською радою та ПП «ТУФ «Феріде»укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.7-10).

Відповідно до п.1 Договору Вінницька міська рада (Орендодавець) на підставі рішення від 06.07.2005 року за №1351 та рішення від 12.04.2005 року за №1156 надає, а ПП «ТУФ «Феріде»(Орендар) набуває права на оренду земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 23 а.

Пунктом 3 Договору в оренду надається земельна ділянка площею 0,1940 га із них: площею 0,1598 га для комерційного використання, площею 0,0342 га на період будівництва.

Термін оренди відповідно до п.10 Договору становить 10 років з моменту прийняття рішення міською радою для земельної ділянки площею 0,1598 га. та на період будівництва земельної ділянки площею 0,0342 га.

06 листопада 2007 року між ПП «ТУФ «Феріде»(Іпотекодавець) та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі під №11688 (а.с.12-16).

Даний договір укладено у забезпечення виконання позичальником ПП «ТУФ «Феріде»зобовязань по договору про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії №06-2.1/1018 від 06 листопада 2007 року (п.1.1 Договору).

Згідно із п.1.2 Договору предметом іпотеки є нерухоме майно:

- право оренди земельної ділянки, площею 0,1940 га, з них: площею 0,1598 га для комерційного використання, площею 0,0342 на період будівництва, розташованої за адресою: місто Вінниця, вулиця Пирогова, 23 «а», наданої Іпотекодавцю згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним 22.08.2005 року Іпотекодавцем з Вінницькою міською радою, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що вчинено запис у Державному реєстрі земель від 28.10.2005 року №29, з розташованим на ній незавершеним будівництвом торгово-офісним комплексом, право власності на який підтверджується дозволом №001/А на виконання будівельних робіт, виданого 03.01.2006 року, Вінницькою міською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до узгодженої документації та АПЗ за №5 від 14.01.2005 року, згідно довідки-характеристики, виданої комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації»11.10.2007 року за №14154, готовність якого становить 75%.

Підпунктом 2.1.1 визначено, що предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності, право якої отримано ним на правомірних підставах.

Після укладення договору приватним нотаріусом здійснено відповідні записи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим № 5981318 та у Державному реєстрі іпотек за реєстровим № 5981297, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки нерухомого майна № б/н від 06.11.2007 року, що стверджується відповідними витягами (а.с.19, 20).

Надалі, у спірний договір вносилися зміни щодо розміру сплати відсотків за користування кредитом та терміну його погашення, що стверджується договорами про внесення змін від 27.06.2008 року (а.с.17) та 13.11.2010 року (а.с.18).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 1 ст.123 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-III передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень названого Кодексу до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України (ЦК України) від 16.01.2003 року № 435-IV.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зокрема, частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 Цивільного Кодексу України передбачені наступні вимоги до правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з приписами статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Статтею 576 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Іпотека, в силу статті 575 Цивільного кодексу України, є окремим видом застави нерухомого майна. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003 року № 898-IV (Закон № 898-IV) (в редакції чинній на момент укладення спірного договору), іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно із вимогами статті 18 цього Закону (в редакції чинній на момент укладення спірного договору), іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 1 Закону № 898-IV (в редакції чинній на момент укладення спірного договору), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону № 898-IV (в редакції чинній на момент укладення спірного договору) предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Частиною 7 ст.5 вказаного Закону передбачено, що предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.11.2007 року між відповідачами у справі укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно: право оренди земельної ділянки та об'єкт незавершеного будівництва. Вказаний договір укладений в забезпечення виконання ПП «ТУФ «Феріде»зобовязань по договору про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії №06-2.1/1018 від 06 листопада 2007 року (п.1.1 Договору). Земельна ділянка, право оренди на яку є, зокрема, предметом іпотеки за оспорюваним іпотечним договором, знаходиться в оренді ПП «ТУФ «Феріде»на підставі договору оренди від 22.08.2005 р., укладеного з Вінницькою міською радою.

Частиною 2 ст. 16 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) передбачено, що передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Отже, оскільки передача в іпотеку об'єкту незавершеного будівництва в силу закону має відбуватися безпосередньо з передачею відповідного права на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, то, відповідно, при вирішенні питання щодо правомірності передачі в іпотеку об'єкту незавершеного будівництва слід враховувати й правомірність передачі права на відповідну земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нерухоме майно (нерухомість) земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку.

Як вказувалося вище, земельна ділянка, право оренди на яку передано в іпотеку за оспорюваним іпотечним договором, перебуває у володінні відповідача 2 у справі на праві оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного з Вінницькою міською радою.

Оренда, за своєю суттю, не надає орендарю прав власника орендованої речі, а в будь-якому випадку, має певні обмеження щодо розпорядження орендованим майном, тобто, фактично, мають місце певні обмеження правомочності розпорядження орендованою річчю згодою власника або уповноваженого органу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до п. 30 договору оренди земельної ділянки сторони за цим договором узгодили, що передавати у володіння чи користування орендовану ділянку іншим особам можливо лише за згодою орендодавця. Отже, й право оренди цієї земельної ділянки, яке було передано в іпотеку за оспорюваним іпотечним договором, не могло бути передано в іпотеку без згоди міської ради, адже реалізація права оренди відбувається шляхом безпосередньої оренди цієї земельної ділянки.

Викладеної позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 20 квітня 2011 р. по справі № 5002-28/4220-2010.

Окрім того, необхідність надання згоди органу місцевого самоврядування на передачу права на орендовану у нього земельну ділянку в іпотеку також передбачена ч.1 ст.14 Закону № 898-IV, згідно із якою предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що є об'єктом права державної чи комунальної власності і закріплене за відповідним державним чи комунальним підприємством, установою, організацією на праві господарського відання. Передача в іпотеку цього майна здійснюється після отримання у встановленому законом порядку згоди органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, до сфери господарського відання якого належить відповідне державне чи комунальне підприємство, установа або організація. Продаж предмета іпотеки, що є об'єктом права державної чи комунальної власності, здійснюється з урахуванням вимог законів України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва"

Судом критично оцінюються та не беруться до уваги доводи представників відповідача 1 про те, що заборона та обмеження щодо передачі в іпотеку права на оренду земельної ділянки комунальної власності була введена до законодавства лише у 2008 році, а до цього часу її не було, оскільки норми Закону України "Про іпотеку", зокрема ст.ст.6 та 14, в редакції чинній на момент укладення договору, таку заборону містять.

Також не беруться до уваги посилання представників відповідача 1 на припинення договору оренди у зв'язку із оформленням права власності на розміщену на ньому будівлю, так як на сьогоднішній день ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 лютого 2012 року (справа №6-39472) скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, яким визнано за ОСОБА_4 право власності на торгово-офісний комплекс, що розміщений на земельній ділянці, переданій в іпотеку. Таким чином, на час розгляду дано справи відсутній юридичний факт для державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на торгово-офісний комплекс, який розташовано на земельній ділянці, право на котру передано в іпотеку.

Згідно із ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ч. 1 та 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи, викладені в позовній заяві, підтверджуються наявними у справі та оціненими судом належними до допустимими доказами, а також нормами діючого законодавства. При цьому визнання позову відповідачем 2 приймається судом, оскільки не суперечить закону та не порушує будь-яких прав та інтересів інших осіб (ч.6 ст.22 ГПК України).

Таким чином, судом встановлено, що зміст оспорюваного договору іпотеки на момент його укладення суперечив ст.ст. 6, 14 Закону України "Про іпотеку" №898-IV, відтак і частині 1 ст.203 ЦПК, що є підставою для визнання його недійсним, з урахуванням чого позов підлягає задоволенню.

За змістом ст.17 Закону №898-IV іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Що ж стосується вимоги позивача про зобовязання приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим № 5981318 та з Державного реєстру іпотек за реєстровим № 5981297, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки нерухомого майна № б/н від 06.11.2007 року, слід зазначити наступне.

Справи у спорах про спонукання до виконання нотаріальних дій згідно зі ст. 12 Господарського процесуального кодексу України не підвідомчі господарським судам України, тому вимога позивача про зобовязання нотаріуса вчинити дії не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Зважаючи на вищевикладене, провадження в частині зобов'язання приватного нотаріуса ОСОБА_6 зняти заборону на відчуження майна, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки нерухомого майна № б/н від 06 листопада 2007 року, шляхом виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим № 5981318 та з Державного реєстру іпотек за реєстровим № 5981297 слід припинити.

Керуючись ст.ст.32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати недійсним іпотечний договір б/н від 06 листопада 2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та приватним підприємством "Торгово-універсальна фірма "ФЕРІДЕ".

Провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов'язання приватного нотаріуса ОСОБА_6 зняти заборону на відчуження майна, яке є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки нерухомого майна № б/н від 06 листопада 2007 року, шляхом виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим № 5981318 та з Державного реєстру іпотек за реєстровим № 5981297 припинити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тварковський А.А.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 18 квітня 2012 р.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - третій особі - ОСОБА_6 (21021, м. Вінниця, вул. Келецька, 64/63)