донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.07.2012 р. справа №5009/243/12

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Москальової І.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов.;

від третіх осіб: не зявились.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 03.04.2012р. (повний текст від 11.04.2012р.) у справі №5009/243/12 (суддя Мойсеєнко Т.В.)

за позовом Прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми «ТТС, ЛТД», м. Запоріжжя

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Управління Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області, 2) Шевченківського територіального відділу освіти, молоді та спорту, м. Запоріжжя

про стягнення 33 481,23грн. шкоди, спричиненої державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківського району м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, м. Запоріжжя, до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми «ТТС, ЛТД», м. Запоріжжя, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області, про стягнення шкоди, спричиненої державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в розмірі 33 481,23грн.

Ухвалою від 01.03.2012р. господарський суд Запорізької області в порядку ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі у якості третьої особи-2 без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 територіальний відділ освіти, молоді та спорту, м. Запоріжжя.

Рішенням від 03.04.2012р. господарський суд Запорізької області відмовив у задоволенні позову з посиланням на те, що прокурором та позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що відповідачем самовільно зайнята та фактично використовується земельна ділянка площею 0,1061га. Крім того, за висновком суду, шкода за самовільне зайняття земельної ділянки в розмірі 33 481,23грн. розрахована Управлінням Держкомзему у Запорізькій області безпідставно, оскільки документи, які є підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, складені з порушенням вимог чинного законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор Шевченківського району м. Запоріжжя звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,1061га по вул. Пархоменка, 12а в м. Запоріжжі підтверджено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011р. №103, відповідно до якого та з огляду на приписи Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, було розраховану суму шкоди, спричиненої державі, в розмірі 33 481,23грн. Проте, за висновком прокурора, приймаючи рішення суд першої інстанції вирішив питання, які виходять за межі заявлених позовних вимог, а також встановлено юридичні факти, які не могли бути предметом дослідження під час розгляду даної справи. Так, за твердженням скаржника, судом безпідставно зроблено висновки щодо неправомірності документів про накладення адміністративного стягнення на порушника законодавства, визнано неправомірним зміст акту Управління Держкомзему, розрахунок суми збитків, оскільки оскарження юридичних актів публічного права, якими є вказані документи, регламентується Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо відсутності факту самовільного зайняття земельної ділянки через наявність нерухомого майна відповідача за вказаною адресою. Проте, придбана відповідачем будівля має розмір лише 132,9кв.м. та у договорі купівлі-продажу відсутні правові посилання на розмір земельної ділянки, право на яке може бути оформлено власником в установленому законом порядку.

Вищевикладене, на думку заявника, є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Третя особа-1, Управління Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області, у поясненнях від 30.05.201р. №272/03-10 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Крім того, 06.06.2012р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Управління Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника управління з урахуванням письмових пояснень. Клопотання судовою колегією задоволено.

19.06.2012р. Донецьким апеляційним господарським судом було отримано клопотання третьої особи-2, Шевченківського територіального відділу освіти, молоді та спорту, про розгляд справи за відсутності свого представника за наявними у справі матеріалами. Клопотання судовою колегією задоволено.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить апеляційний господарський суд залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження явка представників не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка по вул. Пархоменка, 12а у м. Запоріжжі загальною площею 1,5790га надана в постійне користування Запорізькому навчально-виховному комплексу №63, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою ЯЯ №113301 від 06.11.2008р.

Разом з цим, 05.01.2000р. між управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «ТТС, ЛТД»було укладено договір №1 купівлі-продажу будівлі, що приватизована способом викупу, за умовами якого відповідач отримав право власності на комунальне майно, що перебуває на балансі відділу освіти Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради будівлю літ. Д-2 загальною площею за внутрішніми замірами 135,3кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пархоменка, 12а.

18.04.2011р. Управлінням Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області було проведено перевірку дотримання ТОВ «ТТС, ЛТД»вимог земельного законодавства, за результатами якої було складено акт №103.

Вказаним актом зафіксовано, що згідно договору купівлі-продажу від 05.01.2000р. ТОВ «ТТС, ЛТД»придбало у власність нежитлове приміщення літ. Д-2 загальною площею 135,3кв.м. за адресою: вул. Пархоменка, 12а у м. Запоріжжі. На момент перевірки державним інспектором встановлений факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,1061га в м. Запоріжжі по вул. Пархоменка, 12а, директором ТОВ «ТТС, ЛТД»ОСОБА_4 (землі житлової та громадської забудови). Вищевказана земельна ділянка огороджена капітальним парканом, на земельній ділянці розташовані обєкти нежитлового призначення: літ.Д-2 (право власності за ТОВ «ТТС, ЛТД»), капітальна будівля літ. Б-2, капітальний гараж літ. Ж (за даними Шевченківського територіального відділу освіти, належать йому на праві власності), металевий навіс літ.З, металевий ангар літ. Б-1. Документи на вказану земельну ділянку відсутні, чим порушуються вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Копію зазначеного акту директор ТОВ «ТТС, ЛТД»отримав 18.04.2011р., про що свідчить підпис без зауважень і заперечень ОСОБА_4 на ньому.

Крім того, 18.04.2011р. Управлінням Держкомзему було складено акт обстеження земельної ділянки №9, відповідно якого площа, на якій вчинено правопорушення, складає 0,1061га, форма власності земельної ділянки державна (до розмежування земель державної та комунальної власності).

18.04.2011р. проти директора ТОВ «ТТС, ЛТД»ОСОБА_4 було складено адміністративний протокол А№000014/14, а 26.04.2011р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №2-02/14, якою ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн. Вказані документи директором підприємства відповідача підписано без зауважень та заперечень, примірники отримано.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний штраф ОСОБА_4 було сплачено згідно квитанції №23478 від 06.05.2011р.

На підставі викладеного Управлінням Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки по вул. Пархоменка, 12а у м. Запоріжжі, площею 0,1061га, сума якої склала 33 481,23грн.

Вищевказаний розрахунок директор відповідача отримав 26.04.2011р., про що свідчить підпис останнього на ньому, однак з відміткою - «не согласен с площадью», та був попереджений про необхідність сплати зазначеної суми у пятнадцятиденний термін з дня отримання рахунку.

До того ж, 26.04.2011р. директору відповідача було видано припис №000037/37 про усунення в місячний термін виявлених порушень земельного законодавства, а відповідно до розрахованої шкоди постановою слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУ ГУМВС України в Запорізькій області від 27.07.2011р. було порушено кримінальну справу за фактом злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Оскільки у встановлений термін шкода, спричинена державі відповідачем, не була відшкодована, прокурор Шевченківського району м. Запоріжжя, вбачаючи порушення інтересів держави, звернувся до господарського суду Запорізької області з відповідним позовом.

Як зазначалось вище, господарський суд Запорізької області у задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду у справі підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України, до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди землі (стаття 124 вказаного Кодексу).

За приписами статей 125, 126 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, визначений Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007р.

Згідно листа Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 16.10.2007р. №6-8-1833/1018 стосовно надання розяснення щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963, при використанні земельних ділянок без правовстановлюючих документів, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, згідно п.3 Методики, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Таким чином, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є вказані документи в їх сукупності, оскільки саме такі документи можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав (пункт 4.2.3 Рекомендацій президії ВГСУ від 02.02.2010р. № 04-06/15).

Натомість, за наявності перелічених документів, матеріалами справи не підтверджений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею саме 0,1061га по вул. Пархоменка, 12а в м. Запоріжжі, оскільки у відповідності до договору купівлі-продажу від 05.01.2000р. ТОВ «ТТС, ЛТД»належить на праві власності нежитлове приміщення літ. Д-2 загальною площею 135,3кв.м. за адресою: вул. Пархоменка, 12а у м. Запоріжжі. Згідно листа територіального відділу освіти, молоді та спорту Шевченківського району міста Запоріжжя №01/93 від 21.04.2011р., на земельній ділянці за вказаною адресою відділу освіти належить дві будівлі службове приміщення господарчої групи площею 55,38кв.м. та гаражне приміщення для утримання автомобілів площею 108кв.м. Крім того, в самому акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства №103 від 18.04.2011р. державним інспектором зазначено, що на спірній земельній ділянці розташовані обєкти нежитлового призначення, зокрема, належні на праві власності Шевченківському територіальному відділу освіти. Водночас, до матеріалів справи не надано доказів використання відповідачем усіх вищевказаних обєктів нерухомості, а отже безпідставного зайняття земельної ділянки саме спірною площею 0,1061га. Наявна в матеріалах справи копія постанови Шевченківського РВ ЗГУ ГУ ГУМВС України про порушення кримінальної справи №5771107 від 27.07.2011р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України не може слугувати належним доказом безпідставного зайняття підприємством відповідача спірної земельної ділянки, оскільки в силу ст. 35 ГПК України тільки вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обовязковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Разом з цим, згідно наявних в матеріалах справи доказів, підприємство відповідача з 2009р. займалось оформленням документів стосовно земельної ділянки, на якій розташований належний йому обєкт нерухомості, та рішенням Запорізької міської ради №137/111 від 23.02.2012р. йому було надано дозвіл на розроблення в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною загальною площею 0,0410га по вул. Пархоменка, 12а для розташування слюсарної майстерні.

Крім того, згідно п.3.4 Постанови Пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»(зі змінами і доповненнями), за змістом статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Тому відсутність у такої особи переоформлених на її ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки.

Отже, за висновком судової колегії, розмір заподіяної шкоди було розраховано спеціалістами відділу Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель управління Держкомзему у м. Запоріжжя на суму 33 481,23грн. всупереч вимогам Методики, оскільки вирахувано з безпідставно зазначеної площі самовільно зайнятої земельної ділянки.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача суми шкоди, спричиненої державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки по вул. Пархоменка, 12а у м. Запоріжжі площею 0,1061га, в розмірі 33 481,23грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з цим, судова колегія погоджується з твердженнями заявника апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції низки норм процесуального права.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог господарський суд Запорізької області виходив також з того, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011р. складено з порушенням передбаченого законом порядку, протокол про адміністративне порушення та постанова про накладення адміністративного стягнення також не відповідають вимогам чинного законодавства, тобто у господарському процесі провів ґрунтовний аналіз відповідності дій субєктів публічного права порядку, зазначеному в Методиці визначення розміру шкоди, а також надав оцінку актам публічного права, що регламентується Кодексом адміністративного судочинства України.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження перелічених актів, їх скасування або визнання недійсними повноважними органами (згідно п. 4.3, 4.4 Інструкції з оформлення державними інспекторами з контролю за використанням і охороною земель Держземінспекції та її територіальних органів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №205 від 28.04.2009р., постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено державному інспектору вищого рівня або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути опротестовано прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови).

Враховуючи викладене, наведені твердження підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення. Однак, оскільки вищевказані порушення не призвели до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення, у апеляційного господарського суду в силу ст. 104 ГПК України відсутні підстави для його зміни або скасування.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Запорізької області від 03.04.2012р. у справі №5009/243/12 не повністю відповідає нормам процесуального права, проте з огляду на в цілому вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.04.2012р. (повний текст від 11.04.2012р.) у справі №5009/243/12 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 03.04.2012р. (повний текст від 11.04.2012р.) у справі №5009/243/12 залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: І.В. Москальова

ОСОБА_5

Надруковано примірників-7

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

2-прокуратурі

1-господарському суду

1-ДАГС