ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" серпня 2012 р.Справа № 5023/2491/11 вх. № 2491/11

Суддя господарського суду Дзюба О.А.

при секретарі судового засідання Шаповалов О.В.

за участю:

представника боржника - ОСОБА_1 довіреність від 20.01.12 р.,

розпорядника майна арбітражний керуючий ОСОБА_2 ліцензія АВ № 499076 від 24.12.09р.

представника ПАТ "Земельний банк" ОСОБА_3 довіреність від 23.03.12р.

Розглянувши кредиторські вимоги ПАТ "Земельний банк" до боржника

По справі за заявою: ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" м. Харків

до ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 листопада 2011 року грошові вимоги кредитора ПАТ "Земельний банк" визнано частково на загальну суму 53008,57 грн, в залишку суми заборгованості відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14 березня 2012 року скасовано постанову апеляційної інстанції від 22 грудня 2011 року та ухвалу господарського суду від 21 листопада 2011 року про часткове включення вимог ПАТ "Земельний банк" до реєстру вимог кредиторів в сумі 53008,57 грн. Справу повернуто до господарського суду на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 квітня 2012 року призначено до розгляду в судовому засіданні заяву з грошовими вимогами кредитора ПАТ "Земельний банк", зобов'язавши розпорядника майна та боржника надати суду письмове повідомлення про результат розгляду вимог кредитора з урахуванням висновків, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 14 березня 2012 року.

Ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався, розпорядник майна та боржник зобовязувались надати суду повідомлення про результат розгляду вимог кредитора - ПАТ "Земельний банк".

До канцелярії суду від розпорядника майна та керуючого санацією боржника надійшов звіт (вх№ 13935) про результати розгляду вимог ПАТ "Земельний банк" до боржника.

В судовому засіданні представник ПАТ "Земельний банк" підтримав свою заяву з грошовими вимогами до боржника в загальній сумі 2554306,61 грн., що складається з розміру основної заборгованості, нарахованих процентів та пені, а також судових витрат, в повному обсязі та просив суд її задовольнити

Присутні у засіданні суду розпорядник майна та керуючий санацією визнали заяву кредитора частково в сумі 45540,44 грн., в частині заявлених вимог в сумі 2508766,17 грн. заперечували та просили суд відмовити в їх включенні до реєстру вимог кредиторів, з підстав викладених в наданому звіті про розгляд вимог ПАТ "Земельний банк".

Заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників процесу, розглянувши матеріали справи, заяву ПАТ "Земельний банк" з грошовими вимогами до боржника, а також звіт розпорядника майна та керуючого санацією боржника про результати розгляду вимог кредитора, суд встановив наступне.

Кредитор - ПАТ "Земельний банк" звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 2 553 233,61 грн., внаслідок невиконання боржником умов кредитних договорів № 61-07/К від 17.08.2007р., №84-07/К від 06.11.2007р., договором №12-08/К від 22.02.2008р. та №45-08/К від 25.06.2008р. Наявність даних вимог та їх обґрунтованість підтверджується відповідними рішеннями господарського суду Харківської області, що набрали законної сили, а саме:

- згідно рішення господарського суду Харківської області від 25.08.2010р. по справі №42/245-10 з боржника на користь кредитора за кредитним договором №61-07/К від 17.08.2007р. стягнуто 266 795,58 грн., а також 2 667,95 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

- згідно рішення рішенням господарського суду Харківської області від 16.09.2010р. по справі №66/269-10 з боржника на користь кредитора за кредитним договором №84-07/К від 06.11.2007р. стягнуто 485 108,50 грн., а також 4 851,08 грн. державного мита та 236,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу,

- згідно рішення господарського суду Харківської області від 22.09.2010р. по справі №66/266-10 з боржника на користь кредитора за кредитним договором №12-08/К від 22.02.2008р. стягнуто 1 420 192,25 грн., а також 14 191,92 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу,

- згідно рішення господарського суду Харківської області від 19.08.2010р. по справі №57/132-10 з боржника на користь кредитора за кредитним договором №45-08/К від 25.06.2008р. стягнуто 60 009,82 грн., а також 600,09 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до зазначених судових рішень сума кредиторських вимог ПАТ "Земельний банк" до ВАТ «Харківський завод «Точмедприлад» становить 1600000,00 грн. основний борг, 431420,52 грн. нараховані проценти, пеня 161517,88 грн., 23255,04 грн. судові витрати.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Також, кредитором нараховані проценти за кожен день прострочки за вказаними кредитними договорами в сумі 278164,47 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами в сумі 58495,70 грн., а також судові витрати за подачу касаційної скарги в сумі 1453,00 грн.

Відповідно до умов кредитних договорів № 61-07/К від 17.08.2007р., №84-07/К від 06.11.2007р., договором №12-08/К від 22.02.2008р. та №45-08/К від 25.06.2008р (п.п.3.5 п.3, п.п.4.2.6. п.6) боржник повинен сплачувати проценти та пеню. У звязку з тим, що боржником не сплачені суми основного боргу за вказаними договорами, кредитором нараховані зазначені вище суми заборгованості з процентів та пені (штрафні санкції) на час порушення справи про банкрутство відносно ВАТ «Харківський завод «Точмедприлад».

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частина 2. ст. 193 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови від 30 липня 2010 року №375 Національного банку України з 02 серпня 2010 року прийнято рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури стосовно ПАТ "Земельний банк".

Виходячи із системного аналізу норм ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури стосовно банку, останній втрачає право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за всіма кредитними договорами.

Тобто з моменту відкликання ліцензії ПАТ "Земельний банк" втратив право, щодо нарахування процентів за кредитними договорами з боржником, а отже задоволенню в цій частині підлягають тільки вимоги банку нараховані до 02 серпня 2010 року, що становлять суму в 31 025,00 грн.

Боржник та розпорядник майна вимоги ПАТ "Земельний банк" визнають частково, а саме в розмірі 45540,44 грн., з яких: 42720,45 грн. основне зобов'язання за договором № 45-08/К від 25.06.2008р. включено до реєстру вимог кредиторів 1 черги задоволення; 600,09 грн. витрати по сплаті держ. мита по справі №57/132-10 - включено до реєстру 4 черги.; 236,00 грн. витрати ІТЗ по справі №57/132-10 - включено до реєстру вимог 4 черги задоволення; 549,90 грн. витрати по сплаті держ. мита по справі №42/245-10 - включено до реєстру вимог кредиторів 4 черги; 236,00 грн. витрати ІТЗ по справі №42/245-10 включено до реєстру вимог кредиторів 4 черги; 85,00 грн. витрати із сплати держ. мита по справі №5023/2491/11 включено до реєстру вимог кредиторів 1 черги задоволення.; 40 грн. витрати ІТЗ по справі №5023/2491/11 включено до реєстру вимог кредиторів 1 черги; та 1073,00 грн. витрати зі сплати судового збору по справі № 5023/2491/11 включено до реєстру вимог кредиторів 1 черги задоволення (письмове повідомлення про результати розгляд вимог кредиторів).

Боржником не визнано, а розпорядником майна не включено до реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора в сумі 2 508 766,17 гривень, з яких:

-за забезпеченим заставою кредитним договором №61-07/К від 17.08.2007р. у сумі 303 280,82 грн. та судові витрати 2 118,05 грн.;

-за забезпеченим заставою кредитним договором №84-07/К від 06.11.2007р. у сумі 540 166,12 грн. та судові витрати 5 087,08 грн.;

-за забезпеченим заставою кредитним договором №12-08/К від 22.02.2008р. у сумі 1 616 878,55 грн. та судові витрати 14 427,92 грн.;

-за забезпеченим заставою кредитним договором №45-08/К від 25.06.2008р. у сумі 26 552,63 грн., оскільки згідно письмового повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ч.2 ст. 601 Цивільного кодексу України та ч.З ст.203 Господарського кодексу України від 23.09.2010р. боржник здійснив односторонній правочин, на підставі якого було зараховано зустрічні однорідні вимоги з кредитором на суму 2 189 171,50 грн. В результаті зарахування зустрічних однорідних вимог грошові зобов'язання боржника перед кредитором за кредитним договором №61-07/К від 17.08.2007р., за кредитним договором №84-07/К від 06.11.2007р., за кредитним договором №12-08/К від 22.02.2008р. припинилися повністю, за кредитним договором №45-08/К від 25.06.2008р. на суму 17 289,37 грн. Правомірність одностороннього правочину було підтверджено рішенням господарського суду Харківської області від 04.04.2011р. по справі № 5023/469/11 та постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2011р. по справі №5023/469/11.

Заборгованість по кредитному договору №12-08/К від 22.02.2008р. на суму 1000 грн. погашена боржником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора, згідно платіжного доручення № 3138 від 13.12.2010р.

Судові витрати, які були стягнуті з боржника на користь кредитора згідно судових рішень на загальну суму 23 255,04 грн., боржник сплатив частково у сумі 21 633,05 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №2276 від 12.10.2010р. в сумі 2 118,05 грн.; №3137 від 13.12.2010р. в сумі 5 087,08 грн.; №3138 від 13.12.2010р. в сумі 14 427,92 грн.

В своїй постанові від 14 березня 2012 року по даній справі Вищий господарський суд України зокрема зазначив, що стосовно правомірності заліку зустрічних однорідних вимог який був проведений боржником після відкликання Національним банком України у кредитора ліцензії та відкриття у відношенні нього ліквідаційної процедури, згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» Верховним судом України прийнято дві постанови від 03 жовтня 2011 року у справі №27/292-10 та від 10 жовтня 2011 року у справі №57/216-10, відповідно до яких судом вказано про неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог у процедурі ліквідації Банку з посиланням на ст. 602 Цивільного кодексу України, оскільки це призвело б до порушення порядку погашення вимог кредиторів, який встановлено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Також, суд зазначає, що зарахування вимог кредиторів шляхом взаємозаліку у процедурі ліквідації банку є неприпустимим, оскільки таке погашення зобовязань прямо суперечить Закону України «Про банки і банківську діяльність», порушує встановлений Законом порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку і ставить у нерівне становище інших кредиторів банку у порівнянні з кредитором, який отримує задоволення своїх вимог не в тому порядку та черговості, який передбачений ст. 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, врахувавши все вищевикладене, суд дійшов висновку визнати вимоги кредитора - ПАТ "Земельний банк" до боржника - ВАТ «Харківський завод «Точмедприлад» частково, в загальній сумі 2226038,39 грн., з яких перша черга: 1599000,00 грн. основний борг, 431420,52 грн. проценти нараховані за рішеннями суду та 31025,00 грн. проценти з 01.07.10р. по 02.08.10р.; четверта черга: 3074,99 грн. судові витрати за попередні рішення суду; шоста черга: 161517,88 грн. пеня та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 1, 11, 13, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 33, 43, 86, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги ПАТ "Земельний банк" щодо боржника частково, на загальну суму 2226038,39 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів згідно наступної черговості:

- перша черга: 1599000,00 грн. основний борг, 431420,52 грн. проценти нараховані за рішеннями суду та 31025,00 грн. проценти з 01.07.10р. по 02.08.10р.;

- четверта черга: 3074,99 грн. судові витрати за попередні рішення суду;

- шоста черга: 161517,88 грн.

2. В залишку суми заборгованості кредитору відмовити.

3. Дану ухвалу направити кредитору, боржнику, розпоряднику майна.

Суддя Дзюба О.А.