донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.06.2012 р. справа №8/209/2011(18/60/2011)

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від прокуратури:ОСОБА_4 посвідчення №3897
від позивача: не зявився
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області
на рішення господарського судуЛуганської області
від07.05.2012року (повний текст підписано 08.05.2012р.)
у справі№8/209/2011(18/60/2011) (суддя Середа А.П.)
за позовомПрокурора Старобільського району Луганської області в інтересах держави в особі Комунальної установи „Старобільське районне територіальне медичне обєднання, м. Старобільськ Луганської області
до Комунального підприємства „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області
про стягнення 94 429грн.35коп.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.05.2012р. у справі №8/209/2011(18/60/2011) позов Прокурора Старобільського району Луганської області в інтересах держави в особі Комунальної установи „Старобільське районне територіальне медичне обєднання, м. Старобільськ Луганської області до Комунального підприємства „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області про стягнення 694 429грн.35коп. задоволено частково та з відповідача на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти за теплову енергію у сумі 614 187грн.61коп. В решті позову відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності.

Комунальним підприємством „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що місцевим судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що кількість спожитої теплової енергії обґрунтовано визначено відповідачем по формулі 2.1 згідно КТМ 204 України 244-94 та згідно методики розрахунку витрат теплової енергії.

Прокурор проти скарги заперечує та просить рішення господарського суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач наданим йому правом не скористався, у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Також позивачем на адресу суду надісланий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач проти скарги заперечує та просить рішення господарського суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідач наданим йому правом не скористався, у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав телеграму про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю направити компетентного представника на дату слухання справи. Наразі, наведене клопотання відповідача колегія суддів залишила без задоволення, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження викладених у зазначеному клопотанні обставин. Крім того, відповідач по справі є юридичною особою та згідно зі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, керівник підприємства зобовязаний забезпечити явку компетентного представника для участі в судовому засідання або особисто прийняти участь при розгляді справи. При цьому, у випадку відсутності штатних робітників, які б могли представляти інтереси відповідача, останній мав можливість звернутися за правовою допомогою до компетентних осіб та забезпечити в судове засідання явку повноважного представника.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження сторони були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Прокурор Старобільського району Луганської області в інтересах держави в особі Комунальної установи „Старобільське районне територіальне медичне обєднання, м. Старобільськ Луганської області звернувся до господарського суду з позовом до Комунального підприємства „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області про стягнення зайво сплачених коштів за надану теплову енергію 694 429грн.35коп.

Позовні вимоги до Комунального підприємства „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області обґрунтовані тим, що кількість спожитої теплової енергії по громадських будівлях та спорудах позивача, де відсутні прилади комерційного обліку спожитого тепла, визначалися розрахунковим способом відповідно до Норм та вказівок з нормування витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94), затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 14.12.1993 року (далі КТМ-204). Відповідно до вищезгаданого нормативного акту потребу в теплоті для опалення у випадках, коли відомо максимальне годинне споживання теплоти, визначають відповідно до вимог пункту 6.1.3 Міжгалузевих норм від 25.10.1999 року № 91 (формула 6.1), що відповідає вимогам пункту 2.2.4 КТМ 204 України 244-92 (формула 2.11). Однак вимогами п.6.1.2 Міжгалузевих норм від 25.10.1999 року № 91 та пункту 2.2.2 КТМ-204 годинне споживання теплоти на опалення при відсутності приладів обліку визначається (приймається): за показниками типових або індивідуальних проектів, за якими побудовані дані обєкти; за даними інвентаризаційних бюро. У даному випадку типові або індивідуальні проекти, за якими побудовані громадські будівлі та споруди позивача, відсутні. Також за даними Комунального підприємства „Старобільське Районне бюро технічної інвентаризації відомостей щодо годинного споживання теплоти на опалення будівель немає. Позивач вважає, що при неможливості визначення годинного споживання теплоти на опалення за фактичними даними річну потребу в теплоті належить вираховувати згідно з нормами пункту 6.1.4 Міжгалузевих норм від 25.10.1999 року № 91 (формула 6.4), пункту 2.2.5 КТМ-204 (формула 2.14). Тому, на думку прокурора та позивача, грошові кошти у сумі 694 429,35 грн., які сплачені позивачем у період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року в ході виконання договору про поставку теплової енергії №3, укладеного між сторонами 01.01.2008 року, є зайво сплаченими коштами, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди.

Місцевий господарський суд визнав доведеними ті обставини, на які посилався позивач, та задовольнив позовні вимоги частково, застосувавши до частини позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 01.01.2008р. між відповідачем (підприємство) та позивачем (споживач) укладено договір №3 про постачання теплової енергії, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого підприємство зобовязується поставити споживачу теплову енергію згідно до умов цього договору, а споживач зобовязується своєчасно сплатити вартість поставленої теплової енергії у строки та на умовах, визначених договором, при цьому, поставка теплової енергії буде здійснюватися у приміщення (будівлі), вказані у додатку №1 до договору.

Споживач має право на: отримання своєчасно та відповідної якості теплової енергії відповідно до норм чинного законодавства (п.2.1.1 договору); установку засобів обліку теплової енергії (п.2.1.3 договору). Він зобовязаний сплачувати вартість отриманої теплової енергії у встановлені договором строки у повному обсязі (п.2.2.1 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що оплата за поставлені теплову енергію здійснюється шляхом перерахуванням споживачем грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства.

Згідно п.3.2 договору тариф на поставку теплової енергії на момент укладення договору становить 442,81 грн. за 1 Гкал.

Тарифи на оплату теплової енергії встановлюються уповноваженими органами. У разі прийняття цими органами рішення про зміну тарифів, розмір останніх, встановлений цим договором, підлягає зміні (п.3.3 договору).

У відповідності до п.п.3.4, 3.5 договору оплата вартості теплової енергії у разі наявності засобів обліку здійснюється за їх показниками шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства, впродовж 10-ти днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до п.3.6 договору за централізоване опалення будівлі оплата здійснюється згідно норм споживання. Додатково здійснюється нарахування за перевищення кількості нагрівальних приладів опалення, з моменту останньої перевірки представниками підприємства, з розрахунку площі поверхні нагріву одного приладу на 1 кв.м.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що попередня оплата за теплову енергію здійснюється споживачем до 10 числа поточного місяця на підставі рахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства.

У разі невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п.4.1 договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє впродовж наступних 3-х років, а у разі відсутності заяви про його розірвання з боку сторін, - його дія пролонгується на кожний наступний рік (п.8.1 договору).

Згідно додатку №1 до договору теплова енергія поставляється на 9 перелічених у ньому обєктів (жіноча консультація; поліклініка; молочна кухня; морг; хірургічне, акушерсько-гінекологічне, інфекційне, неврологічне, терапевтичне та кардіологічне відділення), при цьому, обсяги спожитого тепла для кожного обєкту визначені за максимальним тепловим навантаженням, в ккал/год.

01.11.2008р. сторони уклали додаткову угоду №3 до договору, якою внесли зміни та доповнення до додатку №1, доповнивши його наступними обєктами постачання теплової енергії: адміністрація, контора, лабораторія, при цьому, обсяги спожитого тепла для кожного обєкту також визначені за максимальним тепловим навантаженням, в ккал/год.

Як встановлено місцевим судом, зі змісту договору, додаткової угоди №3 до нього, а також додатку №1 до них вбачається, що останні не містять будь-яких посилань на конкретну нормативну базу, яка була підставою для визначення рівня тарифів та рівня плати за спожиту теплову енергію.

Контрольно-ревізійним управлінням у Луганській області здійснено ревізію фінансово-господарської діяльності Старобільського районного територіального медичного обєднання, яке було перейменоване в Комунальну установу „Старобільске районне територіальне медичне обєднання Старобільської районної ради за період з 01.01.2008 року по 01.01.2011 року, за результатами якої складено ОСОБА_4 ревізії №04-21/005 від 18.02.11 року та встановлено, що на усіх обєктах, до яких згідно договором №3 поставляється теплова енергія, - впродовж періоду, що перевірявся, не були встановлені засоби обліку спожитої теплової енергії.

В ході ревізії Контрольно-ревізійного управління у Луганській області встановлено, що вартість теплової енергії, спожитої на цих обєктах, Комунальним підприємством „Старобільськтепло визначалася шляхом застосування формули №2.11 Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94 (КТМ 204), та формули №6.1 Міжгалузевих норм споживання електричної і теплової енергії для установ та організацій бюджетної сфери України, затверджених наказом Державного комітету України з енергозбереження від 25.10.99 року №91, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 17.03.2000 року за №175/4396 (Міжгалузеві норми №91), - з застосуванням показника погодинних витрат теплоти. Зазначений показник визначений розрахунково (пункт 2.1.6, формула №2.8 КТМ 204), з застосуванням максимального теплового потоку на опалення житлових та громадських споруд, який також визначено розрахунковим шляхом (пункт 2.1.5, формула №2.4 КТМ 204).

Господарським судом встановлено, що здійснення таких розрахунків не передбачено Міжгалузевими нормами №91 від 25.10.1999р. Пунктом 1.3 названих Норм, встановлені цим документом норми є гранично допустимими показниками споживання теплової енергії для установ та організацій бюджетної сфери.

Пунктом 2.1.4 КТМ 204 встановлено, що у разі необхідності визначення індивідуальних норм витрат теплоти на опалення, вентиляцію та гаряче водопостачання необхідно користуватися формулами, наведеними у пунктах 2.2, 2.3 та 2.4 КТМ 204.

Наразі, фактичні дані щодо погодинних витрат теплоти на опалення, які повинні бути визначені лише відповідно до пункту 2.2.2 КТМ 204 та пункту 6.1 Міжгалузевих норм №91, відсутні, тому розрахунок кількості спожитої теплової енергії потрібно розраховувати відповідно до вимог пункту 2.2.5 КТМ 204 та п.6.1.8 Міжгалузевих норм №91.

Як зазначено у п. 2.2.5 КТМ 204, у разі неможливості визначення погодинних витрат теплоти на опалення житлових та громадських будівель за фактичними даними (п.2.2.2), річна потреба в теплоті визначається за формулою №2.14.

Пунктом 3.1 Міжгалузевих норм №91 зазначено, що споживання теплової енергії на одиницю комплексної характеристики громадської споруди нормується у гігакалоріях. Відповідно до п. 4 Міжгалузевих норм №91 обєктами нарахування є установи освіти, охорони здоровя, тощо.

Згідно з п. 6.1.2 Міжгалузевих норм №91 годинне споживання теплоти на опалювання будівель і споруд бюджетної сфери встановлюється за приладами обліку теплової енергії, а за їх відсутності годинне споживання теплоти визначається за показниками типових або індивідуальних проектів, за якими побудовані дані обєкти або за даними інвентаризаційних бюро.

Таким чином, як зазначено господарським судом, у звязку з відсутністю фактичних даних годинного споживання теплоти на опалювання, яке повинно бути визначено відповідно до пункту 2.2.2 КТМ 204 та пункту 6.1.2 Міжгалузевих норм від 25.10.1999 року № 91, відповідач був зобовязаний здійснити розрахунок потреби в теплоті на опалення будівель позивача у відповідності до вимог пункту 6.1.4 Міжгалузевих норм від 25.10.1999 року № 91 (формула 6.4) та пункту 2.2.5 КТМ 204 (формула 2.14).

Як встановлено місцевим судом, відповідач на підставі договору надав позивачеві 4 706,49 Гкал теплової енергії, але рахунки виставив на 5 779,26 Гкал, тобто різниця становить 1 072,77 Гкал на суму 694 429,36 грн.

Таким чином, з огляду на здійснені позивачем розрахунок зайво сплачених коштів та оплату виставлених відповідачем рахунків, останній за період з 01.04.2008р. по 01.01.2011р. за поставку теплової енергії для потреб приміщень, опалюваних згідно спірного договору, зайво предявило до сплати 694 429,35 грн., у тому числі: за 2008 рік 140 355,83 грн.; за 2009 рік 224 548,26 грн.; за 2010 рік 329 525,26 грн., чим позивачу завдано шкоди на суму в розмірі 694 429,35 грн.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання, у тому числі грошові, виникають з певних юридичних фактів, зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України, які безпосередньо передбачають можливість виникнення зобовязань внаслідок придбання або збереження майна субєктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. При цьому, ці положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні.

Обовязок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності, тому наявність вини у поведінці особи, що безпідставно збагатилася, чинним законодавством не вимагається.

Виходячи з чого, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач без законних підстав отримав від позивача кошти у сумі, заявленій до стягнення, позивач правомірно звернувся до суду про стягнення грошових коштів в розмірі 694 429грн.35коп.

Проте, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, який обґрунтовано застосований господарським судом.

Таким чином, місцевий суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів у розмірі 80 241,51 грн. за період з 01.01.2008р. по 07.04.2008р.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з позицією господарського суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення безпідставно одержаних грошових коштів за теплову енергію у сумі 614 187грн.61коп.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2011р у справі №8/209/2011(18/60/2011), з мотивів, наведених апеляційним судом, ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Старобільськтепло, м. Старобільськ Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 07.05.2012р. у справі №8/209/2011(18/60/2011) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 18.06.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено 20.06.2012р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_3