донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.11.2012 р. справа №5006/8/43/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2О, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від прокуратури: від позивача: від Міністерства палива та енергетики України:ОСОБА_4 згідно наказу №2293 від 08.10.2012р.; ОСОБА_5 довіреність № 128/10 від 26.12.11р.; не з'явився;
від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2:ОСОБА_6 довіреність № 895/1 від 05.12.11р.; ОСОБА_7 довіреність № 747/01 від 20.11.11р.; ОСОБА_8 довіреність № № 14/03-19-568 від 15.05.12р.; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа м. Маріуполь
на рішення господарського судуДонецької області
від03.09.2012р. (повний текст підписано 10.09.2012р.)
у справі№5006/8/43/2012 (головуючий суддя Бокова Ю.В., судді Демидова П.В., Сковородіна О.М.)
за позовомПрокурора м. Маріуполь в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України в особі Дочірньої компанії „ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України м. Київ в особі Донецької філії Дочірньої компанії „ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України м. Донецьк
до відповідача за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа м. Маріуполь 1. Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі 2. Головне фінансове управління Донецької обласної державної адміністрації, м. Донецьк
про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 70 445 941,04грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2012р. у справі №5006/8/43/2012 позовні вимоги Прокурора м. Маріуполь в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України в особі Дочірньої компанії „ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України м. Київ в особі Донецької філії Дочірньої Компанії „ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України, м. Донецьк до Комунального комерційного підприємства Маріупольтепломережа м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 70 445 941,04грн. задоволені у повному обсязі.

Комунальним комерційним підприємством Маріупольтепломережа м. Маріуполь подана апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування судового рішення у зв'язку з тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зауважує, що сума заборгованості у розмірі 70 445 941,04грн. є виключно різницею в тарифі, а не фактичною сумою боргу за поставлений природний газ, тому погашення цієї суми є зобовязанням держави.

Прокурор та позивач проти апеляційної скарги заперечують та просять рішення господарського суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, про що зазначили у відзиві на апеляційну скаргу.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне фінансове управління Донецької облдержадміністрації наданим їй правом не скористалась, у судове засідання не зявилась. Відповідно до пояснень просить розглянути без участі представника.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі надала пояснення по справі.

Відповідач наполягає на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні рішення суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення апеляційного провадження у даній справі сторони були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Прокурор м. Маріуполь в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України в особі Дочірньої компанії „ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України м. Київ в особі Донецької філії Дочірньої Компанії „ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України, м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольтепломережа м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 70 445 941,04грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Позовні вимоги до Комунального комерційного підприємства Маріупольтепломережа м. Маріуполь обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №10-140(09)ТН від 30.09.2009р. Як зазначає позивач, за наведеним договором останній протягом січня-вересня 2010р. поставив відповідачу природний газ на суму 85 664 468,43грн., що підтверджує наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу, при цьому, вартість наданих послуг відповідач оплатив частково на суму 15 218 547,39грн. Таким чином, зобов'язання відповідача на загальну суму 70 445 941,04грн., за твердженням позивача, є невиконаними.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.07.2012р. до розгляду справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне фінансове управління Донецької облдержадміністрації та Територіальний орган Казначейства у Донецькій області. Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.09.2012р. здійснено заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області процесуальним правонаступником - Управлінням Державної казначейської служби України у м. Маріуполі.

Задовольняючи позовні вимоги до Комунального комерційного підприємства Маріупольтепломережа м. Маріуполь суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №10-140(09)ТН від 30.09.2009р.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 30.09.2009р. між Дочірньою компанією ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (Постачальник) та Комунальним комерційним підприємством маріупольської міської ради Маріупольтепломережа (Покупець) укладений договір поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №10-140(09)ТН (далі - договір).

Згідно до п.1.1 договору, Постачальник зобовязується передати у власність покупцю природний газ за наявності його обсягів, а покупець зобовязується прийняти від постачальника та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному в статті 2 цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору (п. 1.3 Договору).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ч.6 ст.265 Господарського кодексу України та ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання статей 712 Цивільного кодексу України, 265 Господарського кодексу України.

Згідно із пунктом 4.4 договору, обсяг газу, визначений згідно з п.4.3 цього договору, є підставою для визначення обсягу газу, переданого за цим договором в пунктах приймання-передачі. Приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається за встановленою формою на підставі технічних актів прийманняпередачі газу між газотранспортним підприємством та споживачами з урахуванням планового обсягу поставки, наданого постачальником.

Відповідно до п.11.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 жовтня 2009р. по 31 грудня 2009р., а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Додатковими угодами №1 від 21.12.2009р., №2 від 01.04.2010р., №3 від 09.04.2010р., №3 від 30.04.2010р., №4 від 11.06.2010р., №5 від 25.06.2010р., №6 від 20.07.2010р., №7 від 31.07.2010р., №8 від 31.07.2010р., №9 від 31.08.2010р. сторони вносили зміни до договору поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №10-140(09)ТН від 30.09.2009р., а саме змінювали обсяги поставки газу по місяцям, ціну на газ та продовжували строк дії договору.

Додатковою угодою №8 від 31.07.2010р. пункт 5.1 договору викладено в наступній редакції: «Ціна за 1000 кубічних метрів газу становить 840,196грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердження тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; - податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 234,00грн., крім того, ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м природного газу 1091,00грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 1309,20грн.»

Додатковою угодою №9 від 31.08.2010р. сторони доповнили п.2.1 договору підпунктом 2.1.2 в наступній редакції: «2.1.2. постачальник передає покупцю в період з 01.09.2009р. по 31.09.2010р. газ в обсязі до 2050.00 тис. куб. м. в тому числі по місяцям: вересень 2050 тис. куб. м.». Пункт 11.1 договору викладено в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 січня 2010р. по 31 серпня 2010р., а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення».

Договір та додаткові угоди до нього підписані представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, передавши у власність відповідача природний газ на загальну суму 85 664 468,43грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийманняпередачі природного газу від 31.01.2010р., від 28.02.2010р., від 31.03.2010р., від 30.04.2010р., від 31.05.2010р., від 30.06.2010р., від 31.07.2010р., від 31.08.2010р., від 30.09.2010р., які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

За приписом п.6.1 договору, оплата за газ згідно п.5.1 проводиться грошовими коштами у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу проводиться не пізніше 07 числа поточного місяця;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу до 17 та 27 числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюються на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

У платіжних дорученнях покупець повинен обовязково зазначати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості за цим договором постачальник зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за спожитий природний газ, поставлений у минулі періоди за цим договором, незалежно від зазначеного у платіжному дорученні призначення платежу (п.6.3 договору).

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За твердженням позивача, відповідач вартість отриманого газу оплатив частково на суму в розмірі 15 218 547,39грн., у звязку з чим несплаченим залишився борг в розмірі 70 445 941,04грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Зобовязанням у свою чергу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №10-140(09)ТН від 30.09.2009р. виконав належним чином, здійснивши поставку продукції, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати товару не виконав, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви до суду за останнім утворилась заборгованість в розмірі 70 445 941,04грн.

Проте, вказану заборгованість відповідач не визнає з тих підстав, що договором від 06.06.2011р. №97/503 про організацію взаєморозрахунків передбачено, що заборгованість Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа перед Дочірньою компанією ОСОБА_8 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України за поставлений природний газ, яка утворилася у період з січня по вересень 2010 року, погашається за рахунок субвенції з державного бюджету, порядок перерахування якої визначено вказаним договором.

Так, згідно до п.1 вказаного договору, предметом цього договору є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до ст.34 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік та Постанови Кабінету міністрів України від 11.05.2011р. №503 «Про затвердження Порядку перерахування у 2011 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалась та постачалась населенню, яка виникла у звязку із невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування».

Вказаним договором встановлено перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні розрахунку та послідовність виконання сторонами договору. Сума договору складає 70 445 941,04грн.

Пунктом 10 договору про взаєморозрахунки передбачено, що з метою виконання цього договору кожна сторона зобов'язується до проведення взаєморозрахунку не вчиняти дій щодо погашення заборгованості, яку передбачається погасити відповідно до цього договору.

Одночасно, п.14 договору про взаєморозрахунки передбачено, що цей договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

За поясненнями прокурора та позивача, наданих у судовому засіданні, сторони за цим пунктом передбачили період чинності договору №97/503 від 06.06.2011р. В свою чергу, прикінцевими положеннями Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2011 року. Одночасно, відповідно до ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Наразі, господарським судом встановлено, що фінансування за договором від 06.06.2011р. за №97/503 на погашення заборгованості у період дії Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік не здійснювалось, що підтверджується поясненнями третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі, долученими до матеріалів справи, а також листом Головного фінансового управління Донецької обласної державної адміністрації від 18.07.2012р. №02-02/17-7-1304.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, звернувшись з даним позовом до суду на захист своїх майнових прав не порушив умови п.10 договору №97/503 від 06.06.2011р., оскільки в силу вимог п.14 вказаного договору фінансування на погашення заборгованості не відбувалось, а отже договір №97/503 про організацію взаєморозрахунків від 06.06.2011р. на даний момент є недійсним.

Посилання відповідача на рішенням господарського суду Донецької області від 16.06.2012р. по справі №38/58, як на підтвердження факту, що стягувана за даним позовом сума в розмірі 70 445 941,04грн. є саме різницею в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалась та постачалась населенню, яка виникла у звязку із невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування у звязку з чим не є заборгованістю відповідача колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки підстави для припинення провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 70 445 941,04грн. відпали та взагалі не можуть бути підставою для застосування ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, враховуючи те, що договір №97/503 про організацію взаєморозрахунків від 06.06.2011р. не виконаний сторонами у строки, встановлені Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік, Бюджетним кодексом України, у звязку з відсутністю фінансування, тому слід вважати, що заборгованість (яка складає різницю в тарифах) не відшкодована на момент звернення позивача до суду із даним позовом та підлягає стягненню в межах первісних правовідносин, а саме за договором поставки природного газу №10-140(09)ТН від 30.09.2009р.

До того ж, договір №97/503 про організацію взаєморозрахунків від 06.06.2011р. не встановлює будь-яких зобовязань щодо зміни вартості чи порядку розрахунків між позивачем та відповідачем за поставлений газ згідно договору №10-140 (09) ТН від 30.09.2009р., а тому положення договору №10-140 (09) ТН від 30.09.2009р. є обовязковими для виконання сторонами. Крім того, ненадання субвенції з державного бюджету не є в даному випадку умовою невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Таким чином, відповідні посилання та заперечення відповідача спростовані як необґрунтовані та безпідставні.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості в сумі 70 445 941,04грн., Комунальним комерційним підприємством Маріупольтепломережа м. Маріуполь допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань. Тому, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 70 445 941,04грн. судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

Рішення господарського суду Донецької області з урахуванням мотивів, зазначених апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, апеляційним судом не приймаються до уваги заперечення відповідача стосовно описок, які допущені судом першої інстанції у рішенні від 03.09.2012р. у справі №5006/8/43/2012, оскільки описка суду не є підставою для скасування судового рішення. До того ж, сторони по справі на підставі ст.89 Господарського процесуального кодексу України мають право звернення із заявою до суду першої інстанції про виправлення описок, не зачіпаючи суті рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2012р. у справі №5006/8/43/2012 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа м. Маріуполь залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2012р. у справі №5006/8/43/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 06.11.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписаний 09.11.2012р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано: 9 примірників:

1- прокурору;

3 позивачу;

1 відповідачу;

2- третім особам;

1 до справи;

1 гос. суду Донецької області;

1 ДАГС.