донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.12.2012 р. справа №5006/32/64пн/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 за посвідченням;

від скаржника: не зявився;

від позивача: ОСОБА_2 по дов.;

від відповідача: не зявився.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора міста Маріуполя в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м. Донецьк

на рішення господарського суду Донецької області від 30.05.2012р. (повний текст від 05.06.2012р.) у справі №5006/32/64пн/2012 (суддя Сковородіна О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сладкая жизнь», м. Макіївка Донецької області

до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сладкая жизнь», м. Макіївка Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області, про визнання права приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 1 721,40кв.м., визначене у технічному паспорті КП «БТІ м. Маріуполя»від 04.10.2011р. під літерами літ. В-1 площею 667,10кв.м., літ. В/п площею 626,60кв.м., літ. Ж1 427,70кв.м., що розташовані за адресою: вул. Таганрозька, 5, в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області.

Рішенням від 30.05.2012р. господарський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив, обґрунтувавши свій висновок приписами ст.ст.16, 317, 320, 328, 376, 392 ЦК України, а також доведеністю матеріалами справи заявлених позовних вимог.

Проте з винесеним рішенням не погодилась прокуратура міста Маріуполя, у звязку з чим прокурор міста Маріуполя в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом в порушення ст. 84 ГПК України не встановлено наявність чи відсутність обставин, які входять до предмету доказування і з якими закон, на який посилається позивач, повязує виникнення у нього права на позов у обраний ним спосіб захисту, а у відповідача відповідного передбаченого законом обовязку. Крім того, за висновком скаржника, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про оспорювання Маріупольською міською радою права власності ТОВ «Сладкая жизнь», за умови, що відповідач не є органом, який безпосередньо здійснює реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Також прокурор наголошує, що суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув уваги на приписи чинного містобудівельного законодавства і не зясував при визнанні за позивачем права власності на спірні нежитлові будівлі, чи прийняті вони до експлуатації, чи складено та затверджено у відповідності до закону сертифікат відповідності на зазначені обєкти самовільного будівництва.

Вищевикладене, на думку скаржника, є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, у судовому засіданні 24.12.2012р. позивач надав до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу від 22.06.2012р. та акту прийому-передачі майна, відповідно до яких ТОВ «Сладкая жизнь»продало ПП «Марфіш-плюс» нерухоме майно загальною площею 1 721,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 5. Судовою колегією долучено вказаний документ до матеріалів справи, проте до уваги не прийнято у звязку з тим, що вказаний доказ не стосується даного предмету спору, а також, з огляду на дату укладення, не був предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 24.12.2012р. прокурором на вимогу ухвали від 04.12.2012р. було надано матеріали проведеної перевірки законності ряду прийнятих господарським судом рішень.

Представники скаржника та відповідача у судове засідання не зявились з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 04.12.2012р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.07.2007р. позивач, ТОВ «Сладкая жизнь», придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нежиле приміщення загальною площею 2 307,5кв.м. (нежила будівля складу літ. В1-1 шлакоблочна, загальною площею 603,9кв.м., підвал літ. В1/п з бетонних блоків, нежилою площею 640,8кв.м., нежила будівля складу з підвалом літ Д1-1, Д1/п цегляні, загальною площею 635,1кв.м., будівля складу літ. Ж1-1 металева, загальною площею 427,7кв.м.), що знаходиться у м. Маріуполі Донецької області, вул. Таганрозька, 5, про що 04.07.2007р. було складено і підписано акт приймання-передачі.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Маріупольське БТІ»№15147861 від 06.07.2007р., за позивачем було зареєстровано право приватної власності на 1/1 частку комплексу будівель у м. Маріуполі по вул. Таганрозькій, 5.

Крім того, 21.01.2011р. між Маріупольською міською радою (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сладкая жизнь»(орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки (зареєстрований у встановленому законом порядку, про що 09.03.2011р. вчинено запис №00008), за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельні ділянки площею 0,0287га та 1,0901га, що знаходиться по вул. Таганрозькій, 5 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя.

Договір укладено терміном на 10 років (до 19.10.2010р.) (п. 3.1 договору).

Земельні ділянки передаються в оренду для складування (обслуговування складських приміщень), на них знаходиться обєкт нерухомого майна, а також інші обєкти інфраструктури (п.п. 2,2, 5.1 договору).

Як зазначає позивач, в ході господарської діяльності в 2011 році ним було здійснено ремонт та реконструкцію існуючих нежитлових приміщень, а саме нежитлової будівлі складу літ. В-1, підвалу літ. В/п, знесено будівлю складу з підвалом літ. Д-1, що знаходяться по вул. Таганрозькій, 5 у м. Маріуполі, внаслідок чого змінилась площа та нумерація вищевказаних нежитлових приміщень.

Зазначене майно було проінвентаризоване та за даними КП Маріупольського БТІ складається з будівлі складу літ. В1-1 загальною площею 667,1кв.м., будівлі складу літ. Ж1-1 загальною площею 427,7кв.м., будівлі складу підвалу літ. В1/п загальною площею 626,6кв.м., що знаходиться по вул. Таганрозькій, 5 у м. Маріуполі. Крім того, згідно висновку Міського КП Маріупольське БТІ від 10.10.2011р., будівлі по вул. Таганрозькій, 5 під літ. Д-1, Д-п, що належать ТОВ «Сладкая жизнь»на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2007р., знесені, а згідно довідки №361 від 10.10.2011р. ТОВ «Сладкая жизнь»за вказаною адресою самовільно проведено реконструкцію нежитлової будівлі (складу) літ. В1 з організацією приміщень №109 (літ. В2 -1 котельна), №110, №111 (літ В3-1 тамбур) загальною площею 667,1кв.м., реконструкцію підвалу літ. В/п загальною площею 626,6кв.м., ганок в, площадка в-1 збільшено у розмірах.

Відповідно до технічного висновку №21/23/04/12 від 27.04.2012р., виконаного ПП «Експертоцінка»(свідоцтво експерта ОСОБА_5 №322) будівлі: складу літ. В1-1, в1/п, в-1, в1, в2-1, в3-1, загальною площею 667,1 кв.м, складу Ж-1, загальною площею 427,7кв.м., які розташовані вул. Таганрозькій, 5 в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, відповідають діючим будівельним нормам та правилам, мають 100% готовність, є обєктами нерухомого майна та придатні для подальшої експлуатації. Конструкції будівель виконані у відповідності до норм будівельних матеріалів, та у відповідності із технологіями, які забезпечують правильне конструкційне зєднання елементів, не порушуючи експлуатаційну міцність конструкцій в цілому. Стан будівель та споруджень відповідає нормативним вимогам пожежної безпеки та санітарним вимогам України. При виконанні ремонтних робіт не булі порушені вимоги ДБН.

Крім того, згідно висновку про оцінку вартості нежитлових приміщень (складів) літ. В-1, В-п, Ж-1, які розташовані по вул. Таганрозькій, 5 в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6 (кваліфікаційне посвідчення оцінювача МФ №7352 від 19.12.2009р.), ринкова вартість обєктів нерухомого майна складає 583041,00грн.

Враховуючи викладене та посилаючись, зокрема, на приписи ст.ст.182, 331, 376 ЦК України, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання права власності на вищевказані обєкти, при цьому, в резолютивній частині позову адресою спірного нерухомого майна визначив м. Маріуполь, вул. Орджонікідзе, 5. Судова колегія, з огляду на наявні в матеріалах справи договір купівлі-продажу нерухомого майна, договір оренди землі, технічний паспорт БТІ та інші докази, вважає вірною адресою розташування спірного майна м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 5.

Як вже зазначалось вище, господарський суд позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія не може погодитись з висновком суду попередньої інстанції з огляду на таке.

Статтею 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»передбачено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи (дозволу), вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Пунктами 1,2 17 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою КМ України №466 від 13.04.2011р., визначено, що будівельними роботами є роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності.

Дозвіл на виконання будівельних робіт (далі - дозвіл) щодо об'єкта, проект якого затверджено Кабінетом Міністрів України, який розміщено на території кількох регіонів або вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності якого після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на два і більше регіони (ОСОБА_7 Крим, області, мм. Київ та Севастополь), видається Держархбудінспекцією, а щодо іншого об'єкта - її територіальним органом за місцезнаходженням об'єкта за формою згідно з додатком 4 на безоплатній основі.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі необхідності під час розгляду питань, пов'язаних з видачею сертифіката, може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув на вказані норми належної уваги, а в матеріалах справи відсутні докази як дотримання позивачем порядку отримання дозвільного документа на реконструкцію обєктів нерухомості, так і прийняття спірних самовільно реконструйованих будівель до експлуатації відповідними органами, судова колегія вважає висновок щодо задоволення заявленого позову про визнання права власності передчасним.

Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 1 ГПК України). У звязку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Водночас, поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені в ст. 376 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною в регулюванні спірних правовідносин, оскільки унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

Виходячи з наведеного, перш за все суду належало зясувати, чи вирішував компетентний орган місцевого самоврядування (Маріупольська міська рада) за зверненням позивача питання про визнання за ним права власності на самочинно побудоване нерухоме майно та чи мали місце заперечення вказаного органу проти цього, оскільки відсутність такого заперечення вказує на відсутність порушеного чи оспореного права чи законного інтересу позивача, а отже і відсутність предмету спору.

Статтею 392 ЦК України також встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні також докази звернення позивача до Маріупольської міської ради про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно та заперечення відповідача проти цього (за умови наявності в матеріалах справи листа Маріупольської МР №583 від 29.05.2012р. про відсутність заперечень проти позовних вимог (а.с.90), судова колегія вважає, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено заявлених позовних вимог, а також не доведено, що між ним та відповідачем існує на теперішній час, та існував до моменту звернення позивача до суду, спір стосовно визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно. Вищевикладене є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Донецької області від 30.05.2012р. у справі №5006/32/64пн/2012 не ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Натомість, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, доведеними, тому заявлені прокурором міста Маріуполя в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області вимоги підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в порядку ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 49, ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст. 104, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокурора міста Маріуполя в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м. Донецьк, на рішення господарського суду Донецької області від 30.05.2012р. (повний текст від 05.06.2012р.) у справі №5006/32/64пн/2012задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 30.05.2012р. (повний текст від 05.06.2012р.) у справі №5006/32/64пн/2012 скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сладкая жизнь», м. Макіївка Донецької області, до Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області, про визнання права приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 1 721,40кв.м., визначене у технічному паспорті КП «БТІ м. Маріуполя»від 04.10.2011р. під літерами літ. В-1 площею 667,10кв.м., літ. В/п площею 626,60кв.м., літ. Ж1 427,70кв.м., що розташовані за адресою: вул. Таганрозька, 5, в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сладкая жизнь», м. Макіївка Донецької області, в дохід державного бюджету витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5 830,41грн.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_8

Надруковано примірників-8

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

2-прокуратурі

1- Інспекції ДАБК

1-господарському суду

1-ДАГС