ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті заяви про порушення провадження

у справі про банкрутство

"05" грудня 2012 р. № 5027/897-б/2012-1446/2012

За заявою приватного підприємця ОСОБА_1, м. Чернівці

про порушення справи про власне банкрутство

Суддя Т.І.Ковальчук

Розглянувши подані матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулася з заявою про порушення справи про власне банкрутство в порядку ст.ст. 6, 7, 11, 47, 49 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон).

В обґрунтування підстав для порушення провадження у справі про банкрутство заявник посилається на те, що стосовно неї органом державної виконавчої служби здійснюється примусове стягнення безспірної заборгованості в сумі 10536064,92 грн., а також існують інші борги з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обовязкових платежів) та по розрахунках з кредиторами за товари (роботи, послуги) на загальну суму 1731978,45 грн., а всього заборгованість, яку вона не оспорює, складає 12268043,37 грн., разом з тим, як зазначено в заяві, боржнику належить майно, яке перебуває в іпотеці та заставі, загальною вартістю 10555517 грн., що є недостатнім для виконання грошових вимог кредиторів та грошових зобовязань і надає підстави для порушення провадження у справі про банкрутство відповідно до п. 5 ст. 7 Закону.

Абзацом 3 ст. 1 Закону визначено, що боржник це субєкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобовязання перед кредиторами, у тому числі зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати, а згідно з абз. 8 цієї статті безспірні вимоги кредиторів це вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Нормами частин 1, 2 ст. 47 Закону передбачено, що правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, повязаних з визнанням громадянина субєкта підприємницької діяльності (далі громадянина-підприємця) банкрутом. Заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами.

Положення ст. 47 Закону встановлюють особливості щодо порядку порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця незалежно від того, чи звертається із заявою про порушення справи про банкрутство кредитор або боржник громадянин-підприємець.

Виходячи з правового аналізу положень ст. 47 Закону обовязковим є також дотримання загальних умов при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство, визначених нормами ч. 3 ст. 6 та ст. 7 Закону щодо безспірності кредиторських вимог до громадянина-підприємця, щодо якого порушується справа про банкрутство, розміру цих вимог не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати, та незадоволення цих вимог більше ніж протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, а також вимог, що предявляються до заяви боржника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону заява кредитора про порушення справи про банкрутство повинна містити виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, з зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання, розміру неустойки (штрафів, пені), реквізитів розрахункового документа про списання коштів з банківського або кореспондентського рахунку боржника та дату його прийняття банківською установою боржника до виконання, а згідно з ч. 2 цієї статті Закону такі ж відомості повинні міститися і в заяві боржника.

Дотримання вказаних умов (як спеціальних, так і загальних) є обовязковим, відповідно до Закону, при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця, які (умови) складають предмет спору у відповідній справі про банкрутство. Відповідна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 01.06.2011 р. у справі № Б-23/65.

Перевірка та оцінка на предмет наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюється господарським судом під час вирішення питання про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство.

У підтвердження наведених ОСОБА_1 підстав для порушення справи про банкрутство до заяви додано судові рішення господарського суду Чернівецької області у справах № 5027/263/201 та № 5027/293/2012 про стягнення з неї на користь ПАТ Креді ОСОБА_2 заборгованості в сумах відповідно 8591558,86 грн. та 4421777,67 грн. (загальна сума 9033736,53 грн.). Згідно з доданими до заяви довідками Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ виконавче провадження з примусового виконання наказу № 5027/263 від 03.07.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Креді ОСОБА_2 коштів у сумі 8857178,86 грн. боргу та 64380 грн. судового збору відкрито 22.08.2012 р., дата відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5027/293/2012 не зазначена, відомо лише, що такий наказ перебуває на примусовому виконанні станом на 28.11.2012 р.

Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 859155,88 грн. відкрито постановою ВПВР управління Державної служби ГУЮ у Чернівецькій області від 31.10.2012 р., дати відкриття виконавчих проваджень, зазначених у довідці Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ від 28.11.2012 р., не вказані, що не дає суду можливості встановити, чи дотримано заявником стосовно відповідних вимог трьохмісячного строку, зазначеного у частині третій статті 6 цього Закону.

Більше того до заяви не додано рішень суду (господарського суду) про стягнення коштів на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк, Управління Пенсійного фонду та на користь держави, щодо яких здійснюється примусове виконання згідно з названою довідкою Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ.

Таким чином, з наведеного суд робить висновок, що підставою для порушення справи про банкрутство за заявою фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 може бути лише невиконання нею грошових зобовязань перед ПАТ Креді ОСОБА_2 у сумі 8591558,86 грн. протягом більш як трьох місяців з дня настання строку їх виконання, що підтверджується відповідним судовим рішенням і документами виконавчого провадження.

Щодо решти вимог передбачених ст. 7 Закону доказів на підтвердження їх безспірності в розумінні ст.ст. 1, 6 Закону до заяви ОСОБА_1 не додано.

Разом з тим, з доданих до заяви ОСОБА_1 договору іпотеки № 001 іn від 31.01.2008 р. та договору застави з/обл від 31.01.2008 р. видно, що безспірні вимоги в сумі 8591558,86 грн., щодо яких надано відповідні докази, повністю забезпечені майном, яке належить заявнику (боржнику).

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 8 Закону суддя господарського суду відмовляє у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, якщо вимоги кредиторів повністю забезпечені заставою.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на предмет наявності підстав для порушення провадження у справі про власне банкрутство суд встановив, що безспірні кредиторські вимоги, які відповідають критеріям ч. 3 ст. 6 Закону і на підтвердження яких до заяви додані достатні та належні документи відповідно до вимог ст. 7 Закону, є повністю забезпеченими заставою майна боржника, в звязку з чим у прийнятті заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, абз. 6 ч. 2 ст. 8, ст. 47 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, господарський суд

У Х В А Л И В :

1. У прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство відмовити.

2. Заяву і додані до неї документи повернути заявнику (на 51 арк.).

Суддя Т.І.Ковальчук