ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.12 Справа№ 5015/2465/12

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС Євробуд», м.Трускавець Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Універсальна», м.Львів

про внесення змін у договори фінансового лізингу

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Романів В.Я.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (дов. № б/н від 03.07.2012р., діє до 04.07.2013р.);

від відповідача: ОСОБА_2 представник (дов. №2154 від 21.12.2011р., діє до 21.12.2012р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ТКС-Євробуд» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Універсальна» про: 1) внесення змін у договір фінансового лізингу від 07.06.2007р. №65/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 2) внесення змін у договір фінансового лізингу від 20.06.2007р. №71/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 3) внесення змін у договір фінансового лізингу від 20.06.2007р. №72/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 4) внесення змін у договір фінансового лізингу від 20.06.2007р. №73/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 5) внесення змін у договір фінансового лізингу від 07.02.2011р. №264/0211/ВТ, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір.

Ухвалою суду від 18.06.2012р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 04.07.2012р. У судовому засіданні 04.07.2012р. оголошено перерву до 11.07.2012р. У судовому засіданні 11.07.12р. оголошувалася перерва до 11 год. 35 хв. для надання позивачу можливості подати письмове клопотання.

22.06.2012р. на адресу господарського суду Львівської області надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

04.07.2012р. представник позивача через канцелярію суду подав письмові пояснення з додатками.

05.07.2012р. на адресу суду надійшло клопотання від відповідача, у якому останній просить долучити до матеріалів справи копію квитанції про направлення позивачу копії відзиву на позовну заяву, копії договорів купівлі-продажу цінних паперів, копії рішення господарського суду Львівської області.

11.07.2012р. через канцелярію суду представник позивача подав додаткові пояснення з додатками.

В судовому засіданні 04.07.2012р. та 11.07.2012р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просить суд позовні вимоги задоволити повністю та внести зміни у: 1) договір фінансового лізингу від 07.06.2007р. №65/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 2) договір фінансового лізингу від 20.06.2007р. №71/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 3) договір фінансового лізингу від 20.06.2007р. №72/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 4) договір фінансового лізингу від 20.06.2007р. №73/0607/20-ТКС, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір; 5) договір фінансового лізингу від 07.02.2011р. №264/0211/ВТ, згідно яких Лізингодавець відстрочує Лізингоодержувачу строк сплати всіх лізингових платежів, які несплачені станом на дату внесення цих змін до договору та лізингових платежів зобовязання зі сплати яких виникнуть протягом шести місяців з моменту внесення цих змін до договору, на строк шість місяців. Строк відстрочення лізингових платежів на строк шість місяців починає рахуватися окремо відносно кожного окремого лізингового платежу, починаючи з моменту настання кінцевої дати його оплати, але не раніше дати внесення цих змін у договір.

В судовому засіданні 04.07.2012р. та 11.07.2012р. відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

11.07.2012р. представником позивача через канцелярію суду подано письмове клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».

11.07.2012р. представником відповідача через канцелярію суду подано письмове заперечення на клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».

Суд відмовив у задоволенні даного клопотання, зважаючи на таке. Згідно ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть бути залучені до участі у справі, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права та обовязки щодо однієї із сторін. Згідно з п.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» при вирішенні питання про наявність юридичного інтересу у третьої особи суд має зясувати, чи буде у звязку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обовязки, або змінено її права та/або обовязки, або позбавлено прав та/або обовязків у майбутньому. Позивач жодними доказами не підтвердив, що у звязку з прийняттям судового рішення з даної справи ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» буде наділено новими правами чи покладено на неї нові обовязки, або змінено її права та/або обовязки, або позбавлено прав та/або обовязків у майбутньому щодо відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах докази, судом встановлено таке.

07.06.2007р. між ТзОВ «Євробуд-інвест і К» (Лізингоодержувач), позивачем у справі, та ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» (Лізингодавець), відповідачем у справі, укладено договір фінансового лізингу №65/06/07/20-ТКС згідно якого лізингоодержувач приймає в лізинг обладнання та зобовязаний сплачувати лізингові платежі за користування предметом лізингу. Розмір та строки сплати лізингових платежів визначені у графіку лізингових платежів (п.3.3. Договору). Всі зміни, доповнення та додатки до договору укладаються за взаємною згодою сторін та згодою банку кредитора і оформляються в письмовій формі з прикладенням печаток сторін (п.10.2 Договору).

20.06.2007р. між ТзОВ «Євробуд-інвест і К» (Лізингоодержувач), позивачем у справі, та ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» (Лізингодавець), відповідачем у справі, укладено договір фінансового лізингу №71/06/07/20-ТКС згідно якого лізингоодержувач приймає в лізинг обладнання та зобовязаний сплачувати лізингові платежі за користування предметом лізингу. Розмір та строки сплати лізингових платежів визначені у графіку лізингових платежів (п.3.3. Договору). Всі зміни, доповнення та додатки до договору укладаються за взаємною згодою сторін та згодою банку кредитора і оформляються в письмовій формі з прикладенням печаток сторін (п.10.2 Договору).

20.06.2007р. між ТзОВ «Євробуд-інвест і К» (Лізингоодержувач), позивачем у справі, та ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» (Лізингодавець), відповідачем у справі, укладено договір фінансового лізингу №72/06/07/20-ТКС згідно якого лізингоодержувач приймає в лізинг транспортні засоби та спецтехніку та зобовязаний сплачувати лізингові платежі за користування предметом лізингу. Розмір та строки сплати лізингових платежів визначені у графіку лізингових платежів (п.3.3. Договору). Всі зміни, доповнення та додатки до договору укладаються за взаємною згодою сторін та згодою банку кредитора і оформляються в письмовій формі з прикладенням печаток сторін (п.10.2 Договору).

20.06.2007р. між ТзОВ «Євробуд-інвест і К» (Лізингоодержувач), позивачем у справі, та ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» (Лізингодавець), відповідачем у справі, укладено договір фінансового лізингу №73/06/07/20-ТКС згідно якого лізингоодержувач приймає в лізинг обладнання для будівництва монолітно-каркасних конструкцій та зобовязаний сплачувати лізингові платежі за користування предметом лізингу. Розмір та строки сплати лізингових платежів визначені у графіку лізингових платежів (п.3.3. Договору). Всі зміни, доповнення та додатки до договору укладаються за взаємною згодою сторін та згодою банку кредитора і оформляються в письмовій формі з прикладенням печаток сторін (п.10.2 Договору).

12.11.2007р. рішенням №5 учасника ТзОВ «Євробуд-інвест і К» викладено найменування товариства в новій редакції: ТзОВ «ТКС-Євробуд».

07.02.2011р. між ТзОВ «ТКС-Євробуд» (Лізингоодержувач), позивачем у справі, та ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» (Лізингодавець), відповідачем у справі, укладено договір фінансового лізингу №264/0211/ВТ, згідно якого лізингоодержувач приймає в лізинг 2 самоскиди Фотон BJ 3251, що були у користуванні, та зобовязаний сплачувати лізингові платежі за користування предметом лізингу. Розмір та строки сплати лізингових платежів визначені у графіку лізингових платежів (п.3.3. Договору). Всі зміни, доповнення та додатки до договору укладаються за взаємною згодою сторін та згодою банку кредитора і оформляються в письмовій формі з прикладенням печаток сторін (п.10.2 Договору).

Протягом дії вище зазначених договорів до графіків платежів сторонами вносилися неодноразові зміни щодо розтермінування лізингових платежів, що мало своїм наслідком збільшення кількості щомісячних лізингових платежів. В останнє такий графік підписано у новій редакції 07.02.2011р.

У травні 2012р. позивач, керуючись положеннями ст.ст.651, 652 ЦК України, звернувся до відповідача з пропозиціями про внесення змін у зазначені договори фінансового лізингу у яких відзначає, що товариство не має наміру ухилятися від виконання взятих на себе зобовязань за договорами, проте світова фінансова криза, яка призвела до різкого зростання курсу долара США по відношенні до гривні, негативно відобразилася на його фінансовій стабільності та платоспроможності, що унеможливлює своєчасне та повне здійснення розрахунків за господарськими зобовязаннями, а тому просить відстрочити сплату лізингових платежів на шість місяців кожен. До пропозицій долучено проекти додаткових угод до договорів фінансового лізингу.

Відповідач не погодився із пропозиціями позивача і повідомленням про розгляд пропозицій від 17.05.2012р. повернув останньому отримані проекти додаткових угод без підписання. У відповіді відзначається, що: 1) ТзОВ «ТКС-Євробуд» протягом терміну дії договорів лізингу практично постійно прострочує сплату лізингових платежів; 2) протягом всього терміну дії договорів лізингу Лізингодавець погоджувався розтерміновувати сплату лізингових платежів, внаслідок чого у графіки неодноразово вносилися зміни, проте після підписання змін умови нових графіків не виконувались; 3) ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» має зобовязання по сплаті відсоткового доходу та викупу облігацій, а договори лізингу були профінансовані за рахунок коштів отриманих від продажу облігацій; 4) ТзОВ «ТКС-Євробуд» не здійснювало оплату лізингових платежів більше 10 місяців; 5) ТзОВ «ТКС-Євробуд» ухиляється та затягує виконання своїх зобовязань, оскільки ним подано позов про визнання недійсним Договорів фінансового лізингу; 6) предмет лізингу використовується і приносить дохід, а лізингові платежі не сплачуються; 7) фінансова криза не є достатньою підставою для застосування ст.652 ЦК України.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.03.2012р. у справі №5015/96/12 позов ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» до ТзОВ «ТКС-Євробуд» про стягнення заборгованості по прострочених лізингових платежах задоволено частково, стягнуто з ТзОВ «ТКС-Євробуд» на користь ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» 1 036 616,73 грн. основного боргу, 39 820,08 грн. пені, 11 559,65 грн. інфляційних нарахувань, 11 813,1 трьох відсотків річних та 21 996,78 судового збору.

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.04.2012р. у справі №5015/980/12 у позові ТзОВ «ТКС-Євробуд» до Дочірнього підприємства «Транспорт» ТзОВ «ТКС-Євробуд» та ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» про визнання договорів №65/06/07/20-ТКС, №71/06/07/20-ТКС, №72/06/07/20-ТКС, №73/06/07/20-ТКС недійсними відмовлено повністю

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позицію сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Стаття 292 ГК України визначає, що лізинг це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем лізингових платежів.

Згідно з ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Стаття 652 ЦК України визначає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони це передбачили, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч.4 ст.652 ЦК України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до п.10.2 договорів фінансового лізингу №65/06/07/20-ТКС, №71/06/07/20-ТКС, №72/06/07/20-ТКС, №73/06/07/20-ТКС, №264/0211/ВТ всі зміни, доповнення та додатки до договорів укладаються за взаємною згодою сторін та згодою банку кредитора і оформляються в письмовій формі з прикладенням печаток сторін.

У позовній заяві лізингоодержувач стверджує, що наведені в ч.2 ст.652 ЦК України умови є наявними, оскільки на час укладення договорів фінансового лізингу світової кризи не було та згідно прогнозів така мала закінчитися до початку 2012р. Також позивач стверджує, що не міг жодним чином вплинути та перешкодити виникненню фінансової кризи, подальше виконання договорів без зміни строку лізингових платежів призведе до негативних наслідків для позивача, а з договорів фінансового лізингу не випливає, що ризик настання світової кризи несе позивач. На виконання вимог ухвали суду від 18.06.2012р. щодо необхідності обґрунтування та надання доказів існування усіх чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, позивач подав письмові пояснення, у яких стверджує, що на час укладення договорів фінансового лізингу фінансово-економічна ситуація в Україні та світі була стабільною. Світова криза виникла в 2008р., що підтверджується прийняттям 25.12.2008р. Верховною Радою України Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва»; фінансова криза мала закінчитися до початку 2012р., проте на даний час розгорнулася друга хвиля фінансової кризи в світовій економіці та економіці України; відповідно на час укладення договорів фінансового лізингу в 2007р. позивач не міг передбачити виникнення світової фінансової кризи, яка негативно вплине на його господарську діяльність; укладаючи договір фінансового лізингу 07.02.2011р. позивач розраховував, що фінансова криза закінчиться до початку 2012р., чого не відбулося. На підтвердження такої позиції позивач подав копію фінансового звіту за перший квартал 2012р. та копію витягу із журналу проводок за 01.01.2007р. 30.06.2012р. Інших доказів чи додаткової аргументації одночасного існування усіх чотирьох умов, про які йдеться у ч.2ст.652 ЦК України, позивач не подав. Зокрема, не пояснив, як виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору та яким чином підтверджується те, що ризик зміни обставин не несе заінтересована сторона.

Світова фінансова криза, існуванням якої аргументує свою позицію позивач, носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Така позиція знаходить своє підтвердження, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 06.06.12р. у справі №5021/2220/11.

Суд також бере до уваги те, що позивач є субєктом підприємницької діяльності та здійснює таку діяльність на власний ризик, який відповідно до ст.42 ГК України є однією з ознак підприємництва, а комерційний ризик є одним із принципів підприємницької діяльності (ст..44 ГК України). Отже, труднощі, які виникли у позивача у звязку із виконанням спірного договору лізингу, охоплюються його підприємницьким ризиком.

Верховний Суд України у постанові від 27.02.2012р. у справі №2/52-09 відзначив, що закон повязує можливість застосування ст.652 ЦК України безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю усіх чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Аналогічної позиції дотримується і Вищий господарський суд України (постанова від 31.03.10р. у справі №2-24/2822-2009; постанова від 19.04.12р. у справі №5015/3767/11; постанова від 06.06.12р. у справі №5021/2220/11; постанова від 13.06.12р. у справі №10/5005/11912/2011).

Протягом усього терміну дії договорів до графіків платежів неодноразово вносилися зміни з метою розтермінування лізингових платежів, що свідчить про те, що відповідач з розумінням ставився до існування певних фінансових труднощів у позивача.

Крім того, договір фінансового лізингу №264/0211/ВТ було укладено 07.02.2011р., тобто після настання фінансової кризи, але зобовязання за ним позивач також належним чином не виконував.

Також суд бере до уваги те, що позивач уже звертався з позовом до суду, у якому просив укладені з позивачем договори фінансового лізингу визнати недійсними, однак рішенням господарського суду Львівської області від 24.04.2012р. у справі №5015/980/12 йому відмовлено. До того ж згідно поданого позивачем витягу із журналу проводок ТзОВ «ТКС-Євробуд» здійснило останній платіж ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» за договорами фінансового лізингу ще у грудні 2011р. Крім того, рішенням господарського суду Львівської області від 19.03.2012р. у справі №5015/96/12 задоволено позов ТзОВ «Лізингова компанія «Універсальна»» і стягнуто з «ТКС-Євробуд» на користь відповідача заборгованість за даними договорами фінансового лізингу. Все це в сукупності ставить під сумнів твердження позивача, що він і надалі немає наміру ухилятися від виконання договорів фінансового лізингу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Викладене вище свідчить про те, що позивачем не доведено та не подано доказів, які б підтверджували сукупність і наявність існування одночасно всіх умов, вказаних у ч.2 ст.652 ЦК України.

В судовому засіданні 11.07.2012р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 13.07.2012р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.188, 193, 292 Господарського кодексу України, ст.ст.509, 525, 526, 530, 626, 629, 651, 652, 806 Цивільного кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено у строки та порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Яворський Б.І.