КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2012 р. Справа№ Б3/080-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансфорт-Експедиція»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.09.2012

у справі № Б3/080-12 (суддя: Лопатін А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансфорт-Експедиція», смт. Бородянка

про визнання банкрутом

в судовому засіданні взяли участь представники:

від ініціюючого кредитора:ОСОБА_3 (довіреність від 21.12.2011 № 21-12/11-22)

від боржника:ОСОБА_4 (довіреність від 03.08.2012 № б/н)

арбітражний керуючий:ОСОБА_5 паспорт серія КО № 619167 виданий 08.07.2005 Октябрським РВ ПМУУМВС України в Полтавській області

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Київської області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффазен ОСОБА_2» (далі за текстом - ТОВ «Райффазен ОСОБА_2») кредитором боржника з грошовими вимогами в розмірі 919132,73 грн. основного боргу та 5365,00 грн. судового збору, зобовязано ініціюючого кредитора подати до офіційного друкованого органу України у десятиденний строк з дня отримання ухвали за його рахунок оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансфорт-Експедиція» (далі за текстом ТОВ «Трансфорт-Експедиція»), введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено у справі розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_5 (ліцензія серії АВ № 470289 від 16.03.2010 р.; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; АДРЕСА_1), інше.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Трансфорт-Експедиція» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 17.10.2012, в якій просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.09.2012 року по справі №Б3/080-12 в частині призначення розпорядника майна, прийняти апеляційну скаргу до свого провадження, скасувати ухвалу підготовчого засідання господарського суду Київського області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12 в частині призначення розпорядником майна ТОВ «Трансфорт-Експедиція» - арбітражного керуючого ОСОБА_5, та передати справу № Б3/080-12 в цій частині на розгляд до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2012 у справі № Б3/080-12, прийнято до розгляду апеляційну скаргу ТОВ «Трансфорт-Експедиція», порушено апеляційне провадження у справі № Б3/080-12 та призначено розгляд апеляційної скарги на 14.11.2012.

У відзивах на апеляційну скаргу арбітражний керуючий ОСОБА_5 та ТОВ „Райффайзен ОСОБА_2 просять суд залишити ухвалу підготовчого засідання господарського суду Київської області від 26.09.2012 по справі № Б3/080-12 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Трансфорт-Експедиція» без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 14.11.2012 представник ТОВ «Трансфорт-Експедиція» підтримав апеляційну скаргу, представник ТОВ „Райффайзен ОСОБА_2 та арбітражний керуючий ОСОБА_5 висловилися за відхилення апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступи представників сторін, арбітражного керуючого у даній справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, законність і обгрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі за текстом Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі за текстом Закон), норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами ГПК України.

Стаття 1 Закону визначає, що безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника; до складу грошових зобовязань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду, а також зобовязання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоровю громадян, зобовязання з виплати авторської винагороди, зобовязання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Статтею 6 Закону встановлено, Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Статтею 7 Закону встановлено, що до заяви кредитора додаються відповідні документи: рішення суду, господарського суду, які розглядали вимоги кредитора до боржника; копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.07.2012 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Трансфорт-Експедиція» за заявою ініціюючого кредитора ТОВ „Райффайзен ОСОБА_2.

В заяві про порушення цієї справи Заявником (ініціюючим кредитором) заявлено грошові вимоги до Боржника у сумі 1 259 132,73 грн. Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що заявлені вимоги Заявника до Боржника в сумі 919132,73 грн. є безспірним, що підтверджено: рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2011 у справі № 17/239-10; наказом від 17.06.2011, який пред'явлено до примусового виконання у встановленому відповідним чинним законодавством України порядку до Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції Київської області, постановою Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції від 22.07.2011 про відкриття виконавчого провадження; рішенням господарського суду Київської області від 27.05.2011 у справі № 17/240-10, наказом від 19.09.2011, який пред'явлено до примусового виконання у встановленому відповідним чинним законодавством України порядку до Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції Київської області, постановою Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції від 07.10.2011 про відкриття виконавчого провадження, рішенням господарського суду Київської області від 13.05.2011 у справі № 17/241-10, наказом від 26.09.2011, який пред'явлено до примусового виконання у встановленому відповідним чинним законодавством України порядку до Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції Київської області, постановою Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції від 20.10.2011 про відкриття виконавчого провадження, рішенням господарського суду Київської області від 13.05.2011 у справі № 17/242-10, наказом від 10.08.2011, який пред'явлено до примусового виконання у встановленому відповідним чинним законодавством України порядку до Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції Київської області, постановою Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції від 02.09.2011 про відкриття виконавчого провадження.

З листа Відділу ДВС Бородянського районного управління юстиції

від 06.08.2012 №655/1 вбачається, що стягнення по зазначених вище виконавчих провадженнях не проводились, кошти стягувачу не перераховувались, заборгованість не стягнута.

Зазначена вище заборгованість утворилась у боржника перед ініціюючим кредитором на основі договорів оренди (фінансового лізингу) від 14.03.2008 № L2083-03/08, від 14.03.2008 № L2085-03/08, від 14.12.2007 №L1543-12/07 та від 14.03.2008 р. № L2087-03/08 (надалі договори фінансового лізингу).

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що основні грошові вимоги (в сумі 919132,73 грн.) ініціюючого кредитора до боржника є безспірними, що підтверджується вищевказаними доказами у справі, у тому числі виконавчими документами, кредиторські вимоги ініціюючого кредитора складали на час подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, боржник не погасив вказані вимоги протягом трьох місяців. З огляду на викладене, вказані кредиторські вимоги документально підтверджені, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції .

Заперечення боржника щодо безспірності кредиторських вимог правомірно та обгрунтовано відхилені господарським судом Київської області та відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції.

Так, ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12 визнано ТОВ "Райффайзен ОСОБА_2" кредитором боржника з грошовими вимогами в розмірі 919132,73 грн. основного боргу та 5365,00 грн. судового збору, зобовязано ініціюючого кредитора подати до офіційного друкованого органу України у десятиденний строк з дня отримання ухвали за його рахунок оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Трансфорт Експедиція", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено у справі розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_5 (ліцензія серії АВ № 470289 від 16.03.2010 р.; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; АДРЕСА_2), зобовязано розпорядника майна боржника ОСОБА_5 належним чином виконувати покладені на нього повноваження, які передбачені статтею 13 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, зобовязано розпорядника майна боржника ОСОБА_5 подати до господарського суду на затвердження реєстр вимог кредиторів до 20.11.2012 та призначено попереднє засідання суду на 21.11.2012.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині призначення розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_5 суттєво порушує норми чинного законодавства України, оскільки зазначене рішення було прийняте зі суттєвими порушеннями норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом розпорядник майна призначається господарським судом із числа осіб, зареєстрованих державним органом з питань банкрутства як арбітражні керуючі. Якщо інше не передбачено цим Законом, розпорядником майна може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну освіту або володіє спеціальними знаннями, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів відповідно до статті 1 цього Закону і яка має ліцензію арбітражного керуючого, що видається в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.13 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом кредитори мають право запропонувати кандидатуру розпорядника майна, яка відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Ініціюючим кредитором було запропоновано суду в якості розпорядника майна боржника у справі кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_5

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 31 Закону, якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 31 Закону, якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражні керуючі діють на підставі ліцензії арбітражного керуючого, виданої уповноваженим органом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. ч.1-4 ст. 13 Закону, з метою забезпечення майнових інтересів кредиторів в ухвалі господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство або в ухвалі, прийнятій на підготовчому засіданні, вказується про введення процедури розпорядження майном боржника і призначається розпорядник майна у порядку, встановленому цим Законом; розпорядник майна призначається господарським судом із числа осіб, зареєстрованих державним органом з питань банкрутства як арбітражні керуючі, відомості про яких надаються в установленому порядку Вищому господарському суду України; кредитори мають право запропонувати кандидатуру розпорядника майна, яка відповідає вимогам, передбаченим цим Законом; якщо інше не передбачено цим Законом, розпорядником майна може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну освіту або володіє спеціальними знаннями, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів відповідно до статті 1 цього Закону і яка має ліцензію арбітражного керуючого, що видається в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону, розпорядником майна не можуть призначатися особи, які здійснювали раніше управління боржником - юридичною особою, за винятком випадків, коли з моменту усунення даної особи від управління боржником пройшло не менше трьох років та мають судимість за вчинення корисливих злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою підготовчого засідання господарського суду Київської області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12, крім іншого, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 (ліцензія серія АВ № 470289 від 16.03.2010), саме в цій частині дана ухвала суду першої інстанції оскаржується боржником ТОВ «Трансфорт-Експедиція».

В апеляційній скарзі ТОВ «Трансфорт-Експедиція» зазначає, що заперечує проти призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_5, але не обґрунтовує своїх доводів належними доказами у справі. Тому судова колегія відхиляє ці доводи апелянта за необґрунтованістю.

Як передбачено п.64 Постанови № 15 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 „Про судову практику в справах про банкрутство, при виборі кандидатури розпорядника майна судам слід враховувати освіту, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий, наявність у нього організаційних та технічних можливостей виконувати обовязки розпорядника майна у конкретній справі, страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші обставини, які свідчать про його здатність належним чином виконувати передбачені Законом обовязки.

На виконання вимог Закону, арбітражним керуючим ОСОБА_5 було подано до місцевого господарського суду відомості про кількість справ, в яких він приймав участь, показники роботи у попередніх справах, інформацію про освіту та місце ведення господарської діяльності, наявність організаційних та технічних можливостей виконувати обовязки розпорядника майна у справі про банкрутство ТОВ «Трансфорт-Експедиція».

Окрім того, як вбачаються з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та додатково підтверджується матеріалами справи, інших пропозицій щодо кандидатур на призначення розпорядником майна ТОВ «Трансфорт-Експедиція» крім запропонованої ініціюючим кредитором кандидатури арбітражного керуючого ОСОБА_5 до суду не надходило.

Арбітражним керуючим ОСОБА_5 до суду першої інстанції надано заяву про участь у даній справі.

У ч. 9 ст. 31 Закону вказано, що на випадок заподіяння шкоди боржнику чи кредиторам діяльність арбітражного керуючого підлягає обов'язковому страхуванню. На доказ дотримання цієї вимоги Закону арбітражним керуючим ОСОБА_5 до суду першої інстанції було подано копію належним чином завірену копію договору від 19.09.2012 № 035-777-777-777/00031 щодо добровільного страхування професійної відповідальності арбітражного керуючого.

Арбітражний керуючий ОСОБА_5 не є заінтерсованою особою стосовно боржника та кредиторів відповідно до ст. 1 Закону, що підтверджується матеріалами справи та про що, крім іншого, зазначено у заяві арбітражного керуючого про участь у справі, та що вірно встановлено господарським судом Київської області.

Матеріалами справи підтверджено, що суд першої інстанції мав всі підстави для призначення кандидатури арбітражного керуючого ОСОБА_5 розпорядником майна боржника, вказане не суперечить нормам чинного законодавства, у тому числі нормам Закону, на які посилається апелянт, та обставинам справи. Суд першої інстанції докладно проаналізував та обгрунтовано встановив наявність підстав для призначення розпорядником майна боржника у даній справі арбітражного керуючого ОСОБА_5

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, відповідно до приписів Закону господарському суду надано право призначати ту чи іншу кандидатуру розпорядником майна, керуючим санацією чи ліквідатором, враховуючи всі обставини відповідної справи та, керуючись вимогами ст.ст. 31, 13, Закону.

Таким чином, доводи апелянта щодо заінтересованості арбітражного керуючого ОСОБА_5, браку в нього досвіду та відсутності організаційних та технічних можливостей виконувати обовязки розпорядника майна у справі про банкрутство ТОВ «Трансфорт-Експедиція» не відповідають фактичним обставинам, не підтверджені належними доказами, а тому відхиляється судовою колегією за необгрунтованістю.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали від 26.09.2012, у тому числі в частині призначення розпорядника майна боржника, не було порушено приписів Закону, інших норм чинного законодавства. Тому колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду Київської області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали від 26.09.2012 у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансфорт-Експедиція» на ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 26.09.2012 у справі № Б3/080-12 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № Б3/080-12 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Головуючий суддя Доманська М.Л.

Судді Пантелієнко В.О.

ОСОБА_1

Дата підписання повного тексту постанови 19.11.2012