донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.07.2012 р. справа №26пн/5014/267/2012

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Гези Т.Д., Манжур В.В.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 за посвідченням;

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов.;

від третіх осіб: не зявились.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акація», м. Луганськ

на рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2012р. (повний текст від 11.04.2012р.) у справі №26пн/5014/267/2012 (суддя Єжова С.С.)

за позовом Прокурора Жовтневого району м. Луганська в інтересах держави в особі Луганської міської ради, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акація», м. Луганськ

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Держкомзему у м. Луганськ Луганської області

а також третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1) Міністерства оборони України, м. Київ, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Східні ресурси», м. Луганськ

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,1202га шляхом здійснення робіт по знесенню самочинно збудованого нерухомого майна - автостоянки з огорожею, металевих споруд ринку, будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, та відшкодування завданої шкоди у розмірі 19 357,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовтневого району м. Луганська звернувся до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Луганської міської ради, м. Луганськ, з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Акація», м. Луганськ, про зобовязання останнього звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1202га за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 13, шляхом здійснення робіт по знесенню самочинно збудованого нерухомого майна автостоянки з огорожею, металевих споруд ринку, будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, а також про стягнення з ТОВ «Акація»суми шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в розмірі 19 357,00грн.

Заявою від 09.02.2012р. №730вих-12 прокурор уточнив адресу самовільно зайнятої земельної ділянки м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 12.

Ухвалами від 14.02.2012р. та від 28.02.2012р. господарський суд в порядку ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України, м. Київ, Товариство з обмеженою відповідальністю «Східні ресурси», м. Луганськ, та на стороні позивача Управління Держкомзему у м. Луганськ.

Рішенням від 10.04.2012р. у справі №26пн/5014/267/2012 господарський суд Луганської області позовні вимоги задовольнив частково, а саме зобовязав Товариство з обмеженою відповідальністю «Акація»звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1202га, зазначену в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12.03.2011р., за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 12, шляхом здійснення робіт по знесенню самочинно збудованого нерухомого майна автостоянки, металевих споруд ринку, будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, а також стягнув з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в сумі 19 357,00грн.

Висновок про часткове задоволення позову суд першої інстанції обґрунтував посилаючись на те, що матеріалами справи доведений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,1202га, розмір заподіяної шкоди є обґрунтованим, однак у звязку із наданням доказів в підтвердження належності спірної огорожі третій особі ТОВ «Східні ресурси», господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в частині зобовязання ТОВ «Акація»знести вказаний обєкт.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Акація», звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що прохальна частина позову прокурора не містила відомостей, на користь кого потрібно стягнути суму шкоди, проте суд першої інстанції вирішив стягнути зазначені кошти на користь Луганської міської ради, тобто, на думку заявника, вийшов за межі позовних вимог. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі вважає, що місцевий господарський суд необґрунтовано прийняв до уваги надані прокурором та позивачем докази, та не призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, оскільки спірна огорожа за адресою вул. Анрі Барбюса, 12, належить іншим особам, а не відповідачу, тому вимоги про її знесення є безпідставними.

Заявник апеляційної скарги також вважає, що право на зайняття спірної земельної ділянки виникло у нього на підставі ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України оскільки у нього наявні правовстановлюючі документи на автостоянку за спірною адресою.

До того ж, відповідач в апеляційній скарзі посилається на невірне визначення Управлінням Держкомзему площі самовільно зайнятої земельної ділянки, а отже невірний розрахунок суми шкоди, крім того, ставить під сумнів результати проведеної перевірки.

Вищевикладене, на думку скаржника. є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Представники позивача та третіх осіб у судове засідання не зявились з невідомих підстав, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників вказаних осіб за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2011р. спеціалістом Управління Держкомзему у м. Луганськ Луганської області було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства ТОВ «Акація»у присутності директора ОСОБА_3, за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 12, за результатами якої складено акт, яким встановлено факт самовільного зайняття вказаним підприємством земельної ділянки орієнтовною площею 0,1202га під розміщеними автостоянкою з огорожею, металевими спорудами ринку, будівлею станції та технічного обслуговування автомобілів за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 12, додатково до раніше наданих земельних ділянок площею 0,3138га, яку ТОВ «Акація»використовує на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЛГ №001451 від 05.10.2001р., державна реєстрація №985 під розміщену автостоянку за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса. 12; площею 0,0515га за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса (біля автостоянки) під розміщення (без прав здійснення будівельних робіт) торговельних павільйонів (некапітальні споруди) та павільйон по обслуговуванню автомобілів (некапітальні споруди) та благоустрій прилеглої території (без права здійснення будівельних робіт), яку ТОВ «Акація»використовує на підставі договору оренди земельної ділянки від 09.07.2003р. №4511.

Крім того, в результаті зазначеної перевірки було складено акт обстеження земельної ділянки №7 від 12.03.2011р.

12.03.2011р. директору ТОВ «Акація»ОСОБА_3 було видано припис №0011 про усунення виявлених порушень в термін до 22.03.2011р.

Протоколом про адміністративне правопорушення №0012 від 12.03.2011р. та постановою про накладення адміністративного стягнення №010 від 12.03.2011р. директора ТОВ «Акація»було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00грн.

Від підпису усіх перелічених документів директор підприємства ТОВ «Акація»ОСОБА_3 відмовився у присутності свідків, про що містяться відповідні написи.

В результаті виявленого правопорушення спеціалістами Управління Держкомзему у м. Луганськ було здійснено розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 12, розмір якої склав 19 357,00грн. Від підпису та отримання розрахунку ОСОБА_3 також відмовився, що підтверджено написом графі «Для заміток»розрахунку.

В результаті незгоди зі складеними Управлінням Держкомзему у м. Луганськ документами стосовно самовільного зайняття земельної ділянки, відповідач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління про визнання неправомірними дій останнього щодо здійснення заходу по перевірці дотримання вимог земельного законодавства ТОВ «Акація» по складанню акту обстеження земельної ділянки від 12.03.2011р. за №7, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12.03.2011р., визнання протиправним та скасування припису Управління Держкомзему у м. Луганську від 12.03.2011р.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27.05.2011р. у справі 32а-2595/11/1270 (залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.08.2011р.) у задоволенні позову було відмовлено.

Отже у звязку з тим, що виявлені в ході перевірки порушення відповідачем усунуті не були, суму заподіяної шкоди не сплачено, прокурор звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Як зазначалось вище, господарський суд Луганської області частково задовольнив заявлені вимоги.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України, до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди землі (стаття 124 вказаного Кодексу).

За приписами статей 125, 126 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, визначений Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007р.

Згідно листа Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 16.10.2007р. №6-8-1833/1018 стосовно надання розяснення щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963, при використанні земельних ділянок без правовстановлюючих документів, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, згідно п.3 Методики, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Таким чином, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є вказані документи в їх сукупності, оскільки саме такі документи можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав (пункт 4.2.3 Рекомендацій президії ВГСУ від 02.02.2010р. № 04-06/15).

Матеріалами справи (актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12.03.2011р., актом обстеження земельної ділянки від 12.03.2011р. №7, приписом від 12.0.2011р. №0011, протоколом про адміністративне правопорушення від 12.03.2011р. №0012, постановою від 12.03.2011р. №010 про накладення адміністративного стягнення) підтверджений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,1202га по вул. Анрі Барбюса, 12 в м. Луганську.

Вказані акти відповідачем підписані не було, та у звязку з незгодою з їх винесенням, останній звертався до суду стосовно їх оскарження.

Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27.05.2011р. у справі 32а-2595/11/1270 (залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.08.2011р.) у задоволенні вимог ТОВ «Акація» про визнання неправомірними дій Управління Держкомзему у м. Луганську стосовно складання спірних актів від 12.03.2011р. та визнання протиправним відповідного припису було відмовлено. Вказаною постановою також встановлено факт самовільного зайняття ТОВ «Акація»земельної ділянки площею 0,1202га, підтверджено правомірність дій Управління та зазначено, що розрахунок визначення розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, відповідає приписам чинного законодавства.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду стосовно прийняття до уваги встановлених судами при вирішенні адміністративного спору фактів, які мають безпосереднє значення для вирішення даного спору в порядку ст. 35 ГПК України, з огляду на наступне.

Згідно п.38 інформаційного листа №01-08/163 від 12.03.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», за змістом і направленістю положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з адміністративної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору, з тих же підстав, що й рішення суду з цивільної справи. Відсутність безпосередньої вказівки з цього приводу у Господарському процесуальному кодексі України зумовлена виключно тією обставиною, що її формулювання належить до того періоду часу, коли адміністративного судочинства як такого ще не існувало.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів наявності у відповідача відповідних правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, судова колегія вважає доведеним факт самовільного зайняття ТОВ «Акація»земельної ділянки площею 0,1202га за адресою: м. Луганськ, вул. Анрі Барбюса, 12, а розмір заподіяної шкоди таким, що розраховано спеціалістами Управління Держкомзему у м. Луганську у відповідності з вимогами Методики, у звязку з чим дійшла висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, в сумі 19 357,00грн.

Водночас, згідно ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За висновком апеляційного господарського суду, суд першої інстанції вірно встановив, що оскільки частина огорожі, від якої прокурор просить звільнити самовільно зайняту відповідачем земельну ділянку, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Східні ресурси», на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні докази, у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Натомість, вимоги про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Акація»знести автостоянку, металеві споруди ринку, будівлі станції технічного обслуговування автомобілів, що розташовані на спірній земельній ділянці, судова колегія вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі апеляційний господарський суд до уваги не приймає за необґрунтованістю.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2012р. у справі №26пн/5014/267/2012 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до с. 49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2012р. (повний текст від 11.04.2012р.) у справі №26пн/5014/267/2012 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акація», м. Луганськ, на рішення господарського суду Луганської області від 10.04.2012р. (повний текст від 11.04.2012р.) у справі №26пн/5014/267/2012залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_4

Надруковано примірників-10

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

3-третім особам

2-прокуратурі

1-господарському суду

1-ДАГС