донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.02.2012 р. справа №4/5009/5753/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора: за участю представників сторін: не з`явились
від позивача -1:не з`явились
від позивача-2:ОСОБА_5 арбітражний керуючий
від відповідача:не з`явились
від третьої особи-1:ОСОБА_6 -
від третьої особи-2:не з`явились
розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_7, м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8, м. Бердянськ Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від 08.12.2011р.
у справі№ 4/5009/5753/11 (суддя: Зінченко Н.Г.)
за позовомБердянського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ; Публічного акціонерного товариства „Завод „Прилив, м. Бердянськ Запорізької області
до відповідача: за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Бердянської міської ради Запорізької області, м. Бердянськ Запорізької області ОСОБА_9, м. Бердянськ Запорізької області; 2.Арабулі ОСОБА_10, м. Бердянськ Запорізької області
проскасування пункту 4.30 рішення Бердянської міської ради № 12 від 27.09.2007року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.12.2011 р. у справі № 4/5009/5753/11 задоволений позов Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ, Публічного акціонерного товариства „Завод „Прилив, м. Бердянськ Запорізької області до Бердянської міської ради Запорізької області, м. Бердянськ Запорізької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_8, м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7, м. Бердянськ Запорізької області, внаслідок чого: скасований пункт 4.30 рішення двадцять восьмої сесії V скликання Бердянської міської ради Запорізької області № 12 від 27.09.2007 р. Про передачу у приватну власність та в оренду земельних ділянок громадянам, яким затверджено проект відведення земельної ділянки та передано громадянці ОСОБА_8 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану по вул. Серафімовича, 58-б в м. Бердянську Запорізької області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах норм безоплатної приватизації. Стягнуто з Бердянської міської ради Запорізької області на користь Державного бюджету України судові витрати.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначений пункт рішення Бердянської міської ради не відповідає вимогам чинного законодавства, та порушує права другого позивача, як законного землекористувача вказаної земельної ділянки.

Не погодившись із зазначеним рішенням, гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування підстав для скасування рішення посилаються на те, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, Бердянська природоохоронна міжрайонна прокуратура з доводами, викладеними в апеляційних скаргах третіх осіб, не погодилась, просила залишити скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає рішення суду таким, що прийнято з дотриманням чинного законодавства України. Зокрема, прокурор вважає, що Бердянська міська рада приймаючи рішення № 12 від 27.09.2007 р., пунктом 4.30 якого затвердила проект відведення земельної ділянки та передала гр. ОСОБА_8 у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд допустила порушення чинного земельного законодавства України, перевищила надані їй повноваження, а також суттєво обмежила гарантоване Конституцією України право держави на землю.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити з мотивів, викладених у скарзі.

Керуюча санацією ПАТ «Завод «Прилив»ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні доводи апеляційних скарг заперечила, просила скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представники Фонду державного майна України, Бердянської міської ради та гр. ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення апеляційного провадження явка представників сторін не визнавалась обов`язковою. За таких умов, колегія суддів з урахуванням думки сторін, які прибули до судового засідання вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представників зазначених сторін.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників сторін, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області № 7 від 26.05.1992 року заводу «Прилив»була надана у постійне користування під будівництво школи та дитячого садочка земельна ділянка, площею 5,5 га, по вул. Серафімовича в м. Бердянську, про що був виданий Державний акт на право постійного користування землею, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею 25.02.1994 року за № 200.

11.06.1998р. наказом виконуючого обовязки голови Фонду державного майна України за № 13-АТ державне підприємство Завод «Прилив»було перетворено у відкрите акціонерне товариство «Завод «Прилив», який став правонаступником державного підприємства Завод «Прилив». Державна частка у статутному капіталі зазначеного товариства складає 100%.

На земельній ділянці заводом «Прилив» школа та дитячий садочок не були збудовані.

Протягом 2007-2009 років земельна ділянка площею 5.5 га по вул. Серафімовича в м. Бердянськ відповідачем була поділена на земельні ділянки в районі вулиць Лазо, Серафімовича, Старова та Фестивальної та передана громадянам у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків.

Так, 27 вересня 2007 року двадцять восьмою сесією V скликання Бердянською міською радою Запорізької області було прийнято рішення № 12 «Про передачу у приватну власність та в оренду земельних ділянок громадянам», відповідно до п. 4.30 якого зазначено, що затверджено проект відведення земельної ділянки та передано гр. ОСОБА_8 у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку, площею 0,1 га, розташовану по вул.. Серафимовича. В подальшому, розпорядженням міського голови від 20.12.2007 р. вказаній земельній ділянці присвоєно поштову адресу вул. Серафимовича, 58-б.

12.08.2008 р. згідно договору купівлі-продажу № б/н гр. ОСОБА_8 А земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: вул. Серафімовича, 58-Б продала гр. ОСОБА_7

Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім.`я ОСОБА_7 виданий 29.10.2008 р.

Бердянський природоохоронний міжрайонний прокурор просить визнати п. 4.30 зазначеного рішення Бердянської міської ради незаконним та скасувати його, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка належить державному підприємству, а тому відповідач не мав повноважень нею розпоряджатися без попереднього вилучення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, в тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належить частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності державні органи приватизації здійснюють розпорядження (крім відчуження земель, на яких розташовані об'єкти, що не підлягають приватизації) землями, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки ( акції, паї).

До спірних правовідносин застосовуються положення Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. (в редакції, яка діяла на момент перетворення Заводу «Прилив»).

Пункт 3 частини першої статті 27 зазначеного кодексу встановлено, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої та частини третьої зазначеної вище статті, провадяться у межах населених пунктів відповідною радою народних депутатів, за межами населених пунктів в сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів, а у випадку , передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті за рішенням Ради, що має вилучати земельні ділянки.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством. Вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою встановлений статтею 141 Земельного кодексу України, відповідно до якої (в редакції на момент прийняття спірного рішення міською радою) підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати. Таким чином, за відсутності визначених Кодексом обставин, відповідне рішення органу місцевого самоврядування є таким, що не відповідає вимогам закону.

Доказів, що Бердянською міською радою було припинено право користування земельною ділянкою, яка була надана Заводу Прилив в матеріалах справи відсутні.

Згідно довідки Управління держкомзему у м. Бердянськ Запорізької області від 20.01.12 р. № 54 (а.с. 27 т. 2) земельна ділянка, яка була надана гр. ОСОБА_8 знаходиться на землях, на які 25.02.1994 р. було зареєстровано державний акт на право постійного користування № 200 Заводу «Прилив» для будівництва школи та дитячого садку. Вказаний Державний акт не скасовано.

Стаття 37 ЦК УРСР ( в редакції, яка діяла на час перетворення Заводу Прилив) встановлювала, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

Таким чином, діюче на той час законодавство передбачало, що юридична особа припинялася лише у випадках або ліквідації або у разі злиття, поділу або приєднання.

Крім того, згідно Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України за № 740 від 25.05.1998р. і яке діяло на той час, у разі зміни назви, організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності, а також форми власності відбувалася лише перереєстрація такого суб'єкта ( п.20-22 Положення).

В даному випадку відбулося перетворення державного підприємства Завод Прилив у відкрите акціонерне товариство, в якому 100 відсотків акцій належать державі. Тобто, було змінено лише організаційно-правову форму юридичної особи.

Як зазначалося вище, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вилучення спірної земельної ділянки або припинення право користування цією земельною ділянкою ДП завод «Прилив»чи ВАТ «Завод «Прилив» згідно приписам Земельного кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що п. 4.30 рішення Бердянської міської ради № 12 від 27.09.2007 р. «Про передачу у приватну власність та в оренду земельних ділянок громадянам»не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права другого позивача, як землекористувача земельної ділянки, оскільки відповідно до цього рішення земельна ділянка передається незаконно у власність іншій особі без згоди на це законного землекористувача.

Посилання третьої особи-2 на те, що спірна земельна ділянка належить гр. ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 13.08.2008 р. реєстр. № 2016 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 992306 від 29.10.2008 р. не спростовують викладених вище висновків про порушення законних прав ПАТ «Завод «Прилив»на користування спірною земельною ділянкою.

Стосовно застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд першої інстанції вірно зазначив, що на позовні вимоги про визнання недійсним акта органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право, відповідно до пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюється строк позовної давності.

Відносно доводів третьої особи-2 щодо звернення прокурора в інтересах Фонду державного майна України та не визначення останнім в чому саме полягає порушення інтересів держави, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 "У справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді)") "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Отже, помилковими є твердження третьої особи-2 про відсутність у прокурора права звертатися з апеляційною скаргою в інтересах державного органу. Правильність визначення прокурором органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та порушення прав і охоронюваних інтересів цього органу розглядається та встановлюється в судовому засіданні, в залежності від цього, судом надається оцінка обґрунтованості апеляційної скарги.

Не приймаються також до уваги доводи третьої особи-1 про порушення місцевим господарським судом ст. 12 ГПК України щодо підвідомчості справи господарському суду, оскільки відповідно до п.п. 1.2.2 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК України підвідомчі господарським судам.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, норми чинного законодавства застосовані правильно, а мотиви з яких подана апеляційна скарга, не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу гр. ОСОБА_7, м. Бердянськ Запорізької області та гр. ОСОБА_8, м. Бердянськ Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 08.12.2011 р. у справі № 4/5009/5753/11 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 08.12.2011 р. у справі № 4/5009/5753/11 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя С.А. Малашкевич

Судді: З.П. Азарова

ОСОБА_3