РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2012 р. Справа № 2/106/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 - представника за довіреністю №118 від 30.12.2012р.

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 - представника за довіреністю №01/12-Д від 30.12.2011р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", м.Вінниця

на рішення господарського суду Вінницької області від 23.11.11 р.

у справі № 2/106/2011/5003 (гол. суддя Мельник П.А., судді: Банасько О.О., Нешик О.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", м.Вінниця

про стягнення 15269143,79 грн. (згідно заяви про збільшення позовних вимог)

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", м.Вінниця

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", м.Київ

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 23.11.2011р. у справі №2/106/2011/5003 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про стягнення 15269143,79грн. (згідно заяви про збільшення позовних вимог).

Стягнуто з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 15269143,79грн. заборгованості за кредитними договорами, 25500,00грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Вінницягаз" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ПАТ "Вінницягаз" зазначає, зокрема, наступне:

- додатковими угодами від 15.10.2010р. до кредитних договорів №010/05-10/20 від 02.02.2010р., №010/05-10/23 від 05.02.2010р., №010/05-10/94 від 12.04.2010р., №010/05-10/93 від 12.04.2010р. сторони дійшли згоди достроково припинити термін дії перелічених вище кредитних договорів з 30.11.2010р., тобто сторони, укладаючи зазначені додаткові угоди, погодили припинити всі зобов"язання, які встановлювались кредитними договорами, зокрема, погашення позичкової заборгованості, відсотків та комісії за користування кредитом, штрафів та пені;

- обгрунтовуючи прийняте рішення, суд посилається на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.2008р. у справі №К-14/93, як на єдиний належний доказ та не прийняв до уваги те, що скасовані пп.. 19 п. 7.3.4., пп. 22. 7.3.4., пп. 4. п. 7.4.5. ст. 7 Статуту ПАТ "Вінницягаз" мали бути внесені до Єдиного державного реєстру.

Представник ПАТ "Вінницягаз" у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" у письмовому відзиві на апеляційну скаргу №36 від 26.01.2012р. та у судовому засіданні заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить рішення господарського суду Вінницької області від 23.11.2011р. у справі №2/106/2011/5003 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Вінницягаз" - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційним банком "Фінансова ініціатива" (правонаступником якого є ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива - банк) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (далі - позичальник) був укладений кредитний договір №010/05-10/20 (далі - кредитний договір 1), згідно п.п.1.1, 1.3 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 5000000,00грн. (надалі - кредит 1) з терміном повернення до 27.01.2011р. та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних (а.с.45-48 т.1).

05.02.2010р. сторонами укладено кредитний договір №010/05-10/23 (далі - кредитний договір 2), у відповідності до п.п. 1.1, 1.3 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 2000000,00грн. (надалі - кредит 2) з терміном повернення до 27.01.2011р. та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних (а.с.49-52 т.1).

12.04.2010р. сторонами укладено кредитний договір №010/05-10/94 (далі - кредитний договір 3), відповідно до п.п. 1.1, 1.3 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 3000000,00грн. (надалі - кредит 3) з терміном повернення до 11.04.2011р. та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних (а.с.53-56 т.1).

12.04.2010р. банком та позичальником укладено кредитний договір №010/05-10/93 (далі - кредитний договір 4), згідно п.п. 1.1, 1.3 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 5000000,00грн. (надалі - кредит 4) з терміном повернення до 11.04.2011р. та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних (а.с.57-60 т.1).

Також, відповідно до пунктів 5.2. Кредитних договорів при невиконанні чи неналежному виконанні зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2., 3.2.З., 3.2.4., 3.2.9. кредитних договорів, позичальник сплачує штраф у розмірі 5 (п'ять) відсотків від суми простроченого зобов'язання, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання, включаючи день платежу.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" свої зобов''язання по договорах виконало належним чином, надавши Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" кредитні кошти в передбачені договорами строки.

Відповідач свої зобов"язання, в частині погашення заборгованості, згідно договорів не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

18.04.2011р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою №162 про сплату 13746317,27 грн., що включає в себе заборгованість по кредиту, інші грошові зобов"язання та штрафні санкції, що випливають з кредитних договорів № 010/05-10/20 від 05.02.2010р., № 010/05-10/23 від 05.02.2010р., № 010/05-10/94 від 12.04.2010р., № 010/05-10/93 від 12.04.2010р. (а.с.41-43, т.1).

Вказану вимогу ВАТ "Вінницягаз" отримало 28.04.2011р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, однак її вимог не виконало (а.с. 44 т.1).

Враховуючи те, що відповідачем не виконано свої зобов"язання за кредитними договорами, позивач звернувся з позовом до господарського суду Вінницької області про стягнення 13746317,27грн. (а.с. 14-18 т.1).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.08.2011р. порушено провадження у справі №2/106/2011/5003 (а.с.111, т.1).

16.09.2011р. до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про визнання зазначених вище кредитних договорів недійсними (а.с. 113-117 т.1).

Обґрунтовуючи зустрічний позов ПАТ "Вінницягаз", зазначило, що оспорені договори укладалися ним в особі виконуючого обов'язки голови правління ОСОБА_3 з перевищенням повноважень, а саме порушено пп. 22) п.п.7.3.4. п.7.3. розділу 7 Статуту Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Вінницягаз, зареєстрованого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 03.10.2007р. номер запису 0002242, в редакції яка діяла на момент підписання оспорених договорів (надалі - Статут), пп.4) пп.7.4.5. п.7.4. розділу 7 Статуту та пп.19) пп.7.3.4. п.7.3 розділу 7 Статуту.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 19.09.2011р. зустрічний позов прийнято до провадження (т.1, а.с. 160).

26.09.2011р. ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" подано до суду заяву (вх. .№ 08-46/12341/11 від 26.09.2011р.) про збільшення позовних вимог (т.2, а.с.1-8), в якій просить стягнути з відповідача 15269143,79грн., з яких, згідно розрахунку: заборгованість по сумі кредиту в сумі 12073718,82грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 5000000,00грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р., - 2000000,00грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р., - 73718,82грн., по кредитному договору № 010/05-10/93 від 12.04.2010р., - 5000000,00грн.); заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитами в сумі 1362990,11грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 560958,92грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р. - 224383,54грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р. - 16688,73грн., по кредитному договору № 010/05-10/93 від 12.04.2010р. - 560958,92грн.); заборгованість по нарахованій на несплаченій комісії за обслуговування кредитів в сумі 272022,66грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 111780,83грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р. - 44712,31грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р. - 3337,73грн., по кредитному договору № 010/05-10/93 від 12.04.2010р. - 112191,79грн.); штраф за несплату кредиту в розмірі 5% від суми простроченого зобов''язання, згідно п.5.2. договорів в сумі 603685,94грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 250000,00грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р. - 100000,00грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р. - 3685,94грн., по кредитному договору № 010/05-10/93 від 12.04.2010р. - 250000,00 грн.); штраф за несплату відсотків у розмірі 5% від суми простроченого зобов''язання, згідно п.5.2. договорів, в сумі 68149,52грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 28047,95грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р. - 11219,18грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р. - 834,44грн., по кредитному договору № 010/05-10/93 від 12.04.2010р. - 28047,95грн.); штраф за несплату комісії в розмірі 5% від суми простроченого зобов''язання згідно п.5.2. кредитних договорів в сумі 13601,14грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 5589,04грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р. - 2235,62грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р. - 166,89грн., по кредитному договору №010/05-10/93 від 12.04.2010р. - 5609,59грн.); пені по непогашених кредитах згідно п.5.2. договорів в сумі 874975,60 грн. (по кредитному договору № 010/05-10/20 від 05.02.2010р. - 386438,36 грн., по кредитному договору №010/05-10/23 від 05.02.2010р. - 154575,34 грн., по кредитному договору № 010/05-10/94 від 12.04.2010р. - 4852,31грн., по кредитному договору №010/05-10/93 від 12.04.2010р. - 329109,59грн.).

Тобто, кінцевими вимогами позивача, підтриманими його представником у судовому засіданні, були вимоги про стягнення з відповідача15269143,79грн. заборгованості та штрафних санкцій, які виникли у зв"язку з невиконанням кредитних договорів № 010/05-10/20 від 05.02.2010р., № 010/05-10/23 від 05.02.2010р., № 010/05-10/94 від 12.04.2010р., № 010/05-10/93 від 12.04.2010р.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Вінницької області від 23.11.2011р. у справі №2/106/2011/5003 первісний позов задоволено (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.09.2011р.), а у зустрічному позові відмовлено (а.с. 21-24 т.3).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

ПАТ "Вінницягаз", посилаючись на ст.ст.16, 203, 215, 235 ЦК України, у зустрічному позові про визнання недійсними кредитних договорів №010/05-10/20 від 05.02.2010р., №010/05-10/23 від 05.02.2010р., №010/05-10/93 від 12.04.2010р., №010/05-10/94 від 12.04.2010р., зокрема, зазначає, що укладаючи оспорені договори, виконуючий обов"язки голови правління ОСОБА_3 перевищив свої повноваження не тільки щодо виду правочину (відсутність повноважень на укладення кредитних договорів та договору застави), а й щодо суми укладеного договору. Вказує, що у лютому 2010р. вчинено правочини щодо отримання ВАТ "Вінницягаз" кредиту від ТОВ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на суму 17 млн. гривень, а оформлено цей кредит окремими кредитними договорами по 5 млн., 3 млн. та 2 млн. гривень з метою приховання того, що ВАТ "Вінницягаз" в особі виконуючого обов"язки голови правління не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення цього правочину, оскільки за правилами п.п.4 п.п.7.4.5 п.7.4 розділу 7 Статуту товариства голова правління вправі приймати рішення про укладення правочинів на суму, що не перевищує 5 млн. грн., а тому ці правочини мають бути визнані недійсними.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України, відповідно до якої:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, недійсним є правочин, який вчинений особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Поняття цивільної дієздатності юридичної особи надається у положеннях ст.92 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з абз.2 ч.3 ст.92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як встановлено ч.2 ст.207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ч.1,2 ст.89 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради. Обмеження щодо поєднання однією особою зазначених посад встановлюються законом.

Відповідно до ст.47, 48 Закону України "Про господарські товариства" виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства в межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор). Голова правління акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства. Інші члени правління також можуть бути наділені цим правом згідно із статутом. Голова правління товариства організує ведення протоколів засідань правління. Книга протоколів повинна бути в будь-який час надана акціонерам. На їх вимогу видаються засвідчені витяги з книги протоколів. Головою та членами правління товариства можуть бути особи, які перебувають з товариством у трудових відносинах.

Згідно ст.60 Закону України "Про акціонерні товариства" порядок прийняття рішень особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, встановлюється статутом або положенням про виконавчий орган акціонерного товариства. Особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства. У разі неможливості виконання особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, своїх повноважень, ці повноваження здійснюються призначеною нею особою, якщо інше не передбачено статутом або положенням про виконавчий орган.

Підпунктом 3 п.7.4.5 ст.7 Статуту ВАТ "Вінницягаз" передбачено, що роботою правління керує голова правління, який, зокрема, має право без довіреності представляти інтереси товариства та вчиняти від його імені юридичні дії в межах своєї компетенції, визначеної цим Статутом.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.2008р. у справі №К-14/93 за позовом ОСОБА_4 до ВАТ по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз", ВАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", ВАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" про визнання недійсними положень Статутів, положень про Наглядову раду та положень про Правління визнано недійсним, з моменту затвердження Загальними зборами акціонерів (а саме - з 24.09.2007р.) пп.19 п.7.3.4., пп. 22 п. 7.3.4., п.п.4 п. 7.4.5. ст.7 Статуту ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз".

Саме на ці пункти Статуту вказує позивач за зустрічним позовом на підтвердження обмеження повноважень у виконуючого обов"язки голови правління на укладення спірних договорів.

Стаття 17 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначає, що відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Стаття 18 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачає, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Як свідчать матеріали справи, спірні правочини вчинено з дотриманням вимог ст.207 ЦК України, ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" свої зообв"язання щодо надання кредитних коштів за вказаними правочинами виконало, а позичальник - ВАТ "Вінницягаз" - отримало за спірними договорами кредитні кошти.

Всупереч ст.33 ГПКУ країни, яка покладає на позивача обов"язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, останнім не доведено наявність обмежень в.о. голови правління ОСОБА_3 щодо представника юридичної особи, так само й не доведено, що відповідач за зустрічним позовом знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обставини.

Окремо слід зазначити, обґрунтовуючи позов та вказуючи на перевищення повноважень при укладенні спірних договорів в.о. голови правління, оскільки в сукупності розмір кредиту складає 17 млн. грн., ПАТ "Вінницягаз" стверджує, що оформлення кредиту окремими кредитними договорами по 5,3 та 2 млн. грн. здійснено з метою приховання того, що в.о. голови правління не мав повноважень на укладення договорів на суму, що перевищує 5 млн. грн. Проте, в силу ст.33 ГПК України, товариством не доведено належними та допустимими доказами, що сторони за кредитними договорами або одна із сторін, укладаючи їх, діяла саме з такою метою.

При цьому слід вказати, ч.4 ст.92 ЦК України передбачає, якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що зустрічний позов про визнання кредитних договорів № 010/05-10/20 від 05.02.2010р., №010/05-10/23 від 05.02.2010р., № 010/05-10/94 від 12.04.2010р., № 010/05-10/93 від 12.04.2010р. з наведених ПАТ "Вінницягаз" підстав задоволенню не підлягає.

Як передбачено ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 526, 525 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частина 2 ст.345 ГК України визначає, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач не надав суду доказів про сплату заборгованості по кредиту у розмірі 12073718,82грн., 1362990,11грн. відсотків за користування кредитними коштами та 272022,66грн. заборгованості по нарахованій та несплаченій комісії за обслуговування кредитів.

З урахуванням наведеного вище, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 12073718,82грн., 1362990,11грн. відсотків за користування кредитом та 272022,66грн. заборгованості по несплаченій комісії за обслуговування кредитів правомірно задоволені судом першої інстанції.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.2. Кредитних договорів при невиконанні чи неналежному виконанні зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2., 3.2.З., 3.2.4., 3.2.9. кредитних договорів, позичальник сплачує штраф у розмірі 5 (п'ять) відсотків від суми простроченого зобов'язання, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання, включаючи день платежу.

Нараховані позивачем 603685,94грн. штрафу за несвоєчасну сплату кредиту, 68149,52грн. штрафу за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, 13601,14 грн. штрафу за несплату комісії та 874975,60грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов''язання по кредитних договорах проведено згідно вимог чинного законодавства, а тому правильно задоволено судом першої інстанції у повному обсязі.

Судом не приймаються до уваги доводи ПАТ "Вінницягаз" в апеляційній скарзі стосовно того, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.2008р., по справі №К-14/93 не можна брати до уваги як належний та допустимий доказ по справі у зв"язку з тим, що відповідно до ст.31 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" відомості щодо скасування п.п.19 п.7.3.4, п.п.22 п.7.3.4, п.п.4 п.7.4.5 ст.7 Статуту ВАТ "Вінницягаз" мали бути внесені до Єдиного державного реєстру, і лише в цьому випадку прийматися судом до уваги, оскільки, як зазначалося вище, саме на позивача покладається обов"язок довести факт наявності обмежень представництва юридичної особи в.о. головою правління ВАТ "Вінницягаз" при укладенні кредитних договорів, так само, що сторона за спірними договорами знала чи не могли не знати про такі обмеження.

Крім того, в апеляційній скарзі ПАТ "Вінницягаз" вказує на те, що після прийняття оскарженого рішення ним виявлено додаткові угоди від 15.10.2010р. до кредитних договорів, якими припинено дію цих договорів і, відповідно, зобов"язання відповідача за цими договорами припинені.

Проте, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" зазначає, що про вказані вище додаткові угоди банку нічого не відомо, оскільки жодного оригіналу додаткових угод від 15.10.2010р. у кредитній справі, яка ведеться щодо ПАТ "Вінницягаз", не міститься.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 14.02.2012р. було витребувано від позивача за первісним позовом оригінали вказаних вище додаткових угод від 15.10.2010р., однак витребувані докази не подано з посиланням на їх відсутність.

З огляду на те, що судом не здобуто доказів на підтвердження факту укладення зазначених угод в порядку, визначеному ст.181 ГК України, а також відсутність їх оригіналів, які, відповідно, мають бути в обох сторін за кредитними договорами, копії додаткових угод від 15.10.2010р. до кредитних договорів, на які посилається ПАТ "Вінницягаз", в силу ст.34, ч.3 ст.36, ст.43 ГПК України, судовою колегією не розцінюються як належні докази.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи, а тому є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 23.11.2011р. у справі №2/106/2011/5003 прийняте з повним з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 23.11.2011р. у справі №2/106/2011/5003 залишити бех змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Вінницягаз", м. Вінниця - без задоволення.

2. Справу №2/106/2011/5003 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.