донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.01.2012 р. справа №8/5009/5998/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:ОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю:
від прокурора:ОСОБА_4 за посвідченням №3897
від позивача:ОСОБА_5 на підставі наказу №6-к від 18.03.2007р.
від відповідача :представник не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Приморського району, м. Приморськ, Запорізька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від21.11.2011р. (повний текст підписано 01.12.2011р.)
у справі№8/5009/5998/11 (суддя Попова І.А.)
за позовомПрокурора Приморського району Запорізької області в інтересах держави в особі Приморської районної державної лікарні ветеринарної медицини, м. Приморськ, Запорізька область
доОСОБА_6 особи-підприємця ОСОБА_7, м. Приморськ, Запорізька область
простягнення 2978грн. збитків
В С Т А Н О В И В:

Прокурор Приморського району Запорізької області звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі Приморської районної державної лікарні ветеринарної медицини, м. Приморськ, Запорізька область з позовом до відповідача ОСОБА_6 особи-підприємця ОСОБА_7, м. Приморськ, Запорізька область про стягнення 2978грн. збитків.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.11.2011р. (повний текст підписано 01.12.2011р.) у справі №8/5009/5998/11 відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що правовідносини з оплати підрядних ремонтних робіт виникли з договорів, акти приймання виконаних підрядних робіт підписані позивачем без зауважень, ціна договору по узгодженню сторін визначена, оплата робіт проведена в межах узгодженої ціни на основі кошторису, тому зібрані у справі докази належним чином не підтверджують наявність сукупності всіх елементів, необхідних для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків. Оскільки, правовідносини сторін по справі врегулювано договорами та спір виник з приводу завищення його сторонами вартості підрядних робіт, посилання на норми ст.1166 ЦК України є безпідставними.

Прокурор Приморського району Запорізької області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 21.11.2011р. у справі №8/5009/5998/11 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення прав позивача. На думку прокурора, місцевий господарський суд помилково дійшов висновку, що акт Контрольно-ревізійного відділу у Приморського району Запорізької області №430/0027 від 23.05.2011р. не є належним доказом порушення зобовязань за договором і завдання позивачеві збитків. Також в апеляційній скарзі заявник зазначив, що прокурор взагалі не обґрунтовував свої вимоги наявністю факту порушення зобовязань за договором підряду та посилався на ст.1166 Цивільного кодексу України, яка передбачає підстави виникнення зобовязань позадоговірного характеру. Крім того, скаржник вказує, що висновки суду щодо правомірності дій відповідача спростовуються наявністю у діях останнього порушень підзаконних нормативно-правових актів України, а саме Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000р. №174. Зазначені порушення призвели до завищення вартості ремонтних робіт на суму 2978грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача заперечив проти доводів прокурора та зазначив, що посилання на акт перевірки Контрольно-ревізійного відділу в якості доказу є безпідставними, оскільки цей акт не відображає фактичні обставини справи і за своєю суттю є лише довідкою працівників КВР. Відповідач вважає, що виконання підрядних робіт та здійснення розрахунків відповідає чинному законодавству та вказує, що прокурором підставами стягнення заявленої суми одночасно визначено як порушення відповідачем договірних зобовязань, так і наявність між сторонами деліктних правовідносин.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 11.01.2012р. сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3

У судовому засіданні 11.01.2012р. представники прокурора та позивача просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в апеляційній скарзі та позові.

Представник відповідача у судове засідання 11.01.2012р. не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить вихідний штамп канцелярії суду на ухвалі Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2011р. про порушення апеляційного провадження та поштове повідомлення про вручення 03.01.2012р.

Враховуючи ті обставини, що в апеляційній скарзі прокурор посилається тільки на документи, які знаходяться в матеріалах справи та досліджувались господарським судом, а також, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників відповідача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до приписів ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників прокурора та позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Згідно ч.2 ст.36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За усталеною практикою копії документів, що подаються до господарського суду, посвідчуються печаткою підприємства, установи, організації.

Відповідно до п.5.27. Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003р. N55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Копії документів, долучених до матеріалів справи (арк.42-116) не засвідчені належним чином, втім, оскільки сторони підтверджують існування цих документів та не вказують на їх підробку, а позов подано прокурором, то судовою колегією досліджено останні.

Як вбачається з матеріалів справи, Приморською районною державною лікарнею ветеринарної медицини (замовник) та Приватним підприємцем ОСОБА_7 (підрядник) укладені договори підряду №5 від 09.04.2008р., № 3 від 16.04.2008 р., б/н від 28.07.2009р. та №43 від 18.09.2009р.

За умовами договору підряду №5 від 09.04.2008р. підрядник зобовязався виконати поточний ремонт стелі в кабінеті адміністративної будівлі Приморської РДЛВМ, а замовник зобовязався прийняти та оплатити виконані роботи згідно цього договору. Вартість виконаних робіт визначається на договірній основі згідно кошторисної документації, ціна договору є динамічною та узгоджена у розмірі 5101грн. Остаточний розрахунок проводиться згідно наданого акту приймання виконаних робіт (по формі №КБ-2). Оплата робіт здійснюється не пізніше 10 днів після здачі обєкта в експлуатацію. Договір дійсний до виконання сторонами своїх зобовязань по договору (пункти 1.1., 1.2., розділ 2, пункт 6.2., розділ 8 договору).

За умовами договору підряду №3 від 16.04.2008р. підрядник зобовязався виконати поточний ремонт по укріпленню будівлі Приморської РДЛВМ, а замовник зобовязався прийняти та оплатити виконані роботи згідно цього договору. Вартість виконаних робіт визначається на договірній основі згідно кошторисної документації, ціна договору є динамічною та узгоджена у розмірі 6865грн. Остаточний розрахунок проводиться згідно наданого акту приймання виконаних робіт. Оплата робіт здійснюється не пізніше 10 днів після здачі обєкта в експлуатацію. Договір дійсний до виконання сторонами своїх зобовязань по договору (пункти 1.1., 1.2., розділ 2, пункт 6.2., розділ 8 договору).

За умовами договору підряду б/н від 28.07.2009р. підрядник зобовязався виконати капітальний ремонт коридору будівлі Приморської РДЛВМ, а замовник зобовязався своєчасно прийняти виконані роботи, підписати наданий підрядником акт прийомки-передачі виконаних робіт або обґрунтувати причини відмови від його підписання та оплатити виконані роботи. Вартість виконаних робіт узгоджена у розмірі 7122грн. Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом місяця (пункти 1.1., 1.2., 1.5., 2.1., 2.2., 2.3., 3.1., 5.1. договору).

За умовами договору підряду №43 від 18.09.2009р. підрядник зобовязався виконати капітальний ремонт коридору будівлі Приморської РДЛВМ в строк з 18.09.2009р. по 05.10.2009р., а замовник зобовязався своєчасно прийняти виконані роботи, підписати наданий підрядником акт прийомки-передачі виконаних робіт або обґрунтувати причини відмови від його підписання та оплатити виконані роботи. Вартість виконаних робіт узгоджена у розмірі 5865грн. Оплата проводиться на підставі рахунку та акту виконаних робіт. Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом місяця (пункти 1.1., 1.2., 1.5., 2.1., 2.2., 2.3., 3.1., 3.2., 5.1. договору).

Заявляючи позов про стягнення збитків у сумі 2978грн., прокурор керувався ст.1166 ЦК України та посилався на висновки ревізії Контрольно-ревізійного відділу в Приморському районі Запорізької області, викладені в акті №430/0027 від 23.05.2011р., згідно з яким, у вартість підрядних робіт безпідставно включено загальновиробничі, адміністративні витрати, витрати на покриття ризику та витрати з перевезення робітників, внаслідок чого вартість виконаних робіт завищена та підрядником зайво отримані 2978грн. бюджетних коштів.

Оцінивши договори, з яких виникли цивільні права та обовязки сторін, судова колегія дійшла висновку, що укладені між сторонами правочини за своїм змістом та своєю правовою природою є договорами підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 837-886 ЦК України.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст.843 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником (ст.844 ЦК України).

Згідно копії договірної ціни та локального кошторису на поточний ремонт стель в кабінеті адміністративної будівлі Приморської РДЛВМ, договірної ціни та локального кошторису на поточний ремонт з укріплення будівлі Приморської РДЛВМ, договірних цін та локальних кошторисів на капітальний ремонт коридору Приморської РДЛВМ, ціна визначена у відповідності з ДБН Д.1.1-1-2000 та загальна вартість робіт склала 24953грн.

Згідно з Правилами визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затвердженими наказом Держбуду України від 27.08.2000р. №174, ці будівельні норми встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва, розширення, реконструкції та технічного переоснащення підприємств, будівель і споруд, ремонту житла, обєктів соціальної сфери і комунального призначення та благоустрою, а також реставрації памяток архітектури та містобудування і носять обовязковий характер при визначенні вартості будов (обєктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Статтею 849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

За умовами ст.853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

З матеріалів справи, а саме копій акту №08/04 від 09.04.2008р. прийомки виконаних підрядних робіт з поточного ремонту стель в кабінеті адміністративної будівлі Приморської РДЛВМ за квітень 2008 року у сумі 5101грн., акту №18/03 від 17.04.2008р. прийомки виконаних підрядних робіт з укріплення будівлі Приморської РДЛВМ за квітень 2008 року у сумі 6865грн., акту №23/07 від 12.08.2009р. прийомки виконаних підрядних робіт з капітального ремонту коридору Приморської РДЛВМ за договором б/н від 28.07.2009р. у сумі 7122грн., акту №1/09 від 25.09.2009р. прийомки виконаних підрядних робіт з капітального ремонту коридору Приморської РДЛВМ за договором №43 від 18.09.2009р. за вересень 2009 року у сумі 5865грн., підписаних сторонами без зауважень та посвідчених їх печатками, вбачається, що на виконання договорів №5 від 09.04.2008р., № 3 від 16.04.2008 р., б/н від 28.07.2009р. та №43 від 18.09.2009р. відповідачем було здійснено, а позивачем прийнято роботи з капітального та поточного ремонту будівлі Приморської РДЛВМ, загальною вартістю 24953грн.

Пунктом 3.3.12. ДБН Д.1.1-1-2000, визначено, що незалежно від виду договірної ціни та способів взаєморозрахунків при виявленні у розрахунках за виконані роботи (форми N КБ-2в "ОСОБА_4 приймання виконаних підрядних робіт" та N КБ-3 "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрати, які були відповідно оформлені та оплачені за попередні періоди" безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок.

У встановленому порядку кошторис робіт сторонами не уточнювався.

Згідно копій платіжних доручень №134 від 09.04.2008р. у сумі 5101грн., №140 від 17.04.2008р. у сумі 6865грн., №369 від 12.08.2009р. у сумі 7122грн., №436 від 25.09.2009р. у сумі 5865грн. позивачем оплачено відповідачу виконані роботи у загальній сумі 24953грн.

Разом з тим, встановлення неналежної якості роботи виконаної за договорами підряду, а також невідповідності обємів фактично виконаних робіт обємам робіт, відображених в актах не входить до предмету розгляду.

Предметом спору є стягнення збитків у сумі 2978грн., заподіяних завищенням вартості виконаних робіт, внаслідок недотримання вимог ДБН Д. 1.1-1-2000.

Судова колегія зазначає, що прокурор як на правове обґрунтування правомірності заявленої до стягнення суми посилається на положення ст.1166 ЦК України.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Вказана стаття встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди цієї статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Разом з тим деліктне зобов'язання може виникнути і між особами, що перебувають в договірних відносинах, однак завдана шкода не має бути пов'язана з порушенням договірного зобов'язання. І лише у випадках, прямо передбачених законом, за правилами глави 82 ЦК України відшкодовується також шкода, завдана порушенням договірного зобов'язання (відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг) (§3 глави 82); відповідальність перевізника за договором перевезення за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю пасажира (ст.928 ЦК) тощо).

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки судом встановлено, що правовідносини сторін по справі врегулювані договорами підряду та спір виник з приводу завищення його сторонами вартості підрядних робіт, посилання на норми ст.1166 ЦК України є безпідставними.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Учасник господарських відносин, який порушив, зокрема, установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено (ч.1 ст.224 Господарського кодексу України). Виникнення у особи права на компенсацію збитків у результаті порушення її права передбачається і ч.1 ст.22 ЦК України.

Підставою для застосування заходів відповідальності, яким є стягнення збитків у розумінні ст.611 ЦК України та ст.ст.216, 217 ГК України, є склад правопорушення, який утворюється наступними елементами: субєкт, обєкт, обєктивна та субєктивна сторона.

З огляду на те, що субєктом є боржник, обєктом правовідносини за договором підряду, предметом доказування - є обєктивна та субєктивна сторони: наявність порушення з боку відповідача, збитків та безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями (порушенням) та збитками, а також вина зазначеної особи.

Обовязок доказування відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і прокурора, і позивача, які повинні довести належними засобами доказування факт наявності порушення зобовязання.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Згідно п.10 Розяснень Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики призначення судової експертизи від 11.11.1998р. №02-5/424, особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі. Тому не можуть розглядатись як висновок експерта і бути підставою для відмови у призначенні експертизи акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів, навіть якщо вони надані на запит суду, адвоката, сторони. За необхідності з'ясування зазначених у таких документах обставин судом може бути призначена експертиза, яка буде вважатись первинною.

Згідно частин 4, 5 статті 15 Закону України "Про судову експертизу", витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України у цивільних і господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. Проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Відповідно до статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи визначаються господарським судом.

Згідно з рекомендаціями Вищого господарського суду України (інформаційний лист №04-5/5 від 16.01.2008р.) витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз під час судового розгляду має нести зацікавлена сторона. У разі відмови чи ухилення зацікавленої сторони від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, господарський суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

У судовому засіданні 11.01.2012р. представники прокурора та позивача відмовились від призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, оскільки позовні вимоги обґрунтовані актом Контрольно-ревізійного відділу в Приморському районі Запорізької області №430/0027 від 23.05.2011р.

Відповідно до ст.75 ГПК України, у разі якщо відзив на позов і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тобто, законодавець надав суду право розглянути спір по суті навіть за умови неподання сторонами витребуваних доказів за наявними в справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, посилання прокурора та позивача на акт Контрольно-ревізійного відділу в Приморському районі Запорізької області №430/0027 від 23.05.2011р. є безпідставними. До того ж акт Контрольно-ревізійного відділу не може встановлювати обовязкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст.19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Статтею 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні визначені права державної контрольно-ревізійної служби, в тому числі: - перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); - пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; - звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів; - у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства.

Отже, право звернення до суду щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань використання позивачем державних коштів та стягнення в дохід держави коштів, одержаних відповідачем з порушенням чинного законодавства належить контрольно-ревізійному управлінню, що здійснювало перевірку позивача.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України "Про судову експертизу" проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

З огляду на викладене, враховуючи, що інших доказів в підтвердження позовних вимог прокурором та позивачем надано не було, виходячи з того, що зібрані у справі докази належним чином не підтверджують наявність сукупності всіх елементів, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді збитків, позовні вимоги про стягнення 2978грн. збитків, заподіяних завищенням вартості виконаних робіт, задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарською суду дійшла висновку, що відповідно до вимог ст.43 ГПК України рішення господарського суду Запорізької області від 21.11.2011р. (повний текст підписано 01.12.2011р.) у справі №8/5009/5998/11 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального га процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокурора Приморського району, м. Приморськ, Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 21.11.2011р. (повний текст підписано 01.12.2011р.) у справі №8/5009/5998/11 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.11.2011р. (повний текст підписано 01.12.2011р.) у справі №8/5009/5998/11 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: І.А. Бойко

ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників: 2 прокурору; 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 АГС; 1 ГС