"05" січня 2012 р.Справа № 9/35/5022-834/2011(14/56-1107)
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Гевка В.Л.
про стягнення заборгованості в сумі 16712831,13 грн.
За участю представників сторін:
позивача: не з'явився
відповідача: ОСОБА_2 доручення №01/1134 від 06.07.2011р.
Суть справи: Позивач - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль про стягнення заборгованості в сумі 16712831,13 грн.
Рішенням господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011року, позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 8 183 921,15 грн. основного боргу, 103 061,99 грн. пені, 1 637 383,95 грн. інфляційних втрат, 232 052,01 грн. 3% річних, 18 040,3 грн. державного мита та 170,30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення 976 188,93 грн. основного боргу провадження у справі припинено, в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою в частині зменшення пені та інфляційних витрат, Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати в цій частині та прийняти нове рішення про стягнення з відповідача сум пені та інфляційних втрат в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2011 року касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено частково, а саме Рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011 року у справі № 14/56-1107 скасовано в частині стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації "Газ України" НАК "Нафтогаз України" суми інфляційних втрат.

В решті рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011 року у справі № 14/56-1107 залишено без змін. Справу № 14/56-1107 в частині стягнення інфляційних втрат передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно розпорядження голови господарського суду Тернопільської області від 09.06.2011р. справу №14/56-1107 передано на новий розгляд судді Гевко В.Л. Ухвалою господарського суду від 14.06.2011р. справу прийнято до провадження з присвоєнням їй №9/35/5022-834/2011(14/56-1107).

25 серпня 2011року господарським судом Тернопільської області винесено рішення по справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107), яким позов задоволено частково, а саме:

- стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль (ідент. код 03353503) в користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ, (ідент код 31301827) - 1 693 819 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення решти інфляційних втрат у позові відмовлено.

Як вбачається з наведеного, при прийнятті рішення суд присудив до стягнення з відповідача на користь позивача державне мито пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 86 грн. 70 коп. державного мита та 0 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (п. 2 рез. частини рішення).

29.11.2011р. Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ (Стягувач) звернулася до господарського суду Тернопільської області із заявою №31/10-14410 про винесення Додаткового рішення, яким просить про додатковий розподіл державного мита, сплаченому при подачі касаційної скарги.

Зокрема, в заяві про винесення додаткового рішення заявник посилається на те, що Постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2011р. скаргу ДК «Газ України»задоволено частково. Рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011р. у справі №14/56-1107 скасовані в частині стягнення суми інфляційних втрат, а справу в цій частині направлено на новий розгляд. В решті рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.10р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.11р. у справі № 14/56-1107 залишено без змін.

При цьому, заявник зазначає, що питання щодо розподілу судових витрат, а саме відшкодування витрат понесених у зв'язку із оплатою 11 565,00 грн. державного мита за розгляд частково задоволеної касаційної скарги від 14.03.2011р. №31/10-2905 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011р. та рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010р. у справі №14/56-1107, Вищим господарським судом України не вирішено.

Ухвалою суду від 15.12.2011 року заяву про винесення додаткового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.12.2011 року о 14 год. 40 хв. У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд заяви за клопотанням представника відповідача відкладався на 05.01.2012р. на 11 год. 45 хв.

Заявник (позивач у справі) явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребуваних судом матеріалів не подав, однак, згідно телеграми від 26.12.2011р. №1048, отриманої через канцелярію суду до початку судового засідання, просить розглянути заяву за наявними матеріалами в даній справі без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання прибув та надав відзив від 03.01.2012р. № 01/12 вх. № 8133(н) від 05.01.2012р. на заяву про винесення додаткового рішення. При цьому у відзиві зазначає, що оскільки рішенням господарського суду Тернопільської області від 25 серпня 2011року по справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) позовні вимоги ДК "Газ України" задоволено частково та стягнуто з ПАТ "Тернопільгаз" 1 693 819,52 грн. інфляційних втрат, тобто на 56 435,57 грн. більше в порівнянні з рішенням господарського суду Тернопільської області (суддя Руденко О.В.) від 20.09.2010р. по справі №14/56-1107, що становить 2,44 % з заявлених в касаційній скарзі. Враховуючи зазначене, та посилаючись на вимоги ст.49 ГПК України та Роз'яснення Вищого господарського суду України від 04.03.1998 року №02-5/78, вважає що із сплачених 11 565,00 грн. державного мита з касаційної скарги ДК "Газ України" до відшкодування за рахунок ПАТ "Тернопільгаз" підлягає 282,19 грн.

Розглянувши подану заяву позивача заперечення на неї відповідача у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення. При цьому суд враховував наступне.

Згідно ч.2 ст.88 ГПК України господарський суд за заявою сторони або за своєю ініціативою приймає додаткове рішення, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 6.4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 р. № 02-5/78 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судових витрат зі справи, у тому числі і сум державного мита за подання заяви про перегляд рішення в апеляційному або у касаційному порядку або перегляд його за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, питання розподілу судових витрат за всі етапи судового розгляду вирішується судом, який приймає рішення по суті спору при новому розгляді справи.

Згідно постанови Вищого господарського суду від 16.05.2011 р. у справі № 14/56-1107 Рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011р. у справі № 14/56-1107 скасовані в частині стягнення суми інфляційних втрат, а справу в цій частині направлено на новий розгляд. В решті рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2011р. у справі № 14/56-1107 залишено без змін. При цьому питання щодо розподілу судових витрат, а саме відшкодування витрат понесених у зв'язку із оплатою державного мита за розгляд частково задоволеної касаційної скарги, Вищим господарським судом України у постанові не вирішено.

Як встановлено судом при оскарженні судових рішень в ході розгляду зазначеної справи ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за подання касаційної скарги було сплачено до Державного бюджету державне мито в сумі 11.565,00 грн.

Вказаний розмір державного мита визначений позивачем шляхом обрахунку 50% від оспорюваної ним в касаційній інстанції суми 2.312.930,3 грн., з яких 927.557,87 грн. це розмір пені та 1.385.372,43грн. це розмір інфляційних нарахувань, у стягненні яких місцевий суд та апеляційна інстанція у справі № 14/56-1107 у позові позивачу відмовила.

Оцінивши вказаний розрахунок державного мита суд має за необхідне зазначити наступне.

Із змісту п.п. г) п. 2 статті 3 Декрету КМУ України "Про державне мито" (в редакції станом на час подання позову та касаційної скарги від 14.03.2011р. №31/10-2905) із апеляційних і касаційних скарг на рішення постанови господарських судів, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами скаржник повинен сплатити 50 відсотків ставки що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру 50 відсотків ставки обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Разом з цим, відповідно до п.п. а) п. 2 статті 3 Декрету КМУ України "Про державне мито" (в редакції станом на час подання позову та касаційної скарги) із заяв майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних доходів громадян (25 500грн.).

Із змісту наведеної норми ставка державного мита згідно Декрету КМУ України "Про державне мито" (в редакції станом на час подання позову та касаційної скарги) була обмежена певними максимальним розміром 25 500 грн.

При цьому ціною позову у справі позивач при подані позову визначив суму 16 712 831 (шістнадцять мільйонів сімсот дванадцять тисяч вісімсот тридцять одну) грн. 13 коп. За подання позову позивачем сплачено максимальний розмір державного мита - 25 500,00 грн.

Враховуючи зазначене, на думку суду, розмір державного мита, який сплачувався за подання касаційної скарги повинен був бути обчислений позивачем (скаржником) із врахуванням максимальної ставки державного мита, яка сплачена ним за подання позову у місцевий суд у розмірі 25 500 грн.

Так, у касаційні скарзі від 14.03.2011р. №31/10-2905 позивачем оскаржувалось рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 2 312 930,3 грн., що у відсотковому відношенні від загальної ціни позову (16 712 831,13 грн.) становить 13,84%.

При цьому за розгляд вказаних позовних вимог у розмірі 2 312 930,3 грн. позивачем при поданні заяви у місцевий суд сплачено 3529,2грн. державного мита у складі максимальної ставки державного мита 25500грн. (25500*13,84%=3529,2грн.).

А тому за подання касаційної скарги з врахуванням розміру суми 2.312.930,3 грн., що оскаржена при поданні касаційної скарги, скаржник повинен був оплатити 1764,6 грн. державного мита, а саме 50 % державного мита із суми 3.529,2 грн., яка оплачена ним при подані позову у місцевий суд у складі державного мита у розмірі 25 500грн. Проте, позивачем (скаржником) невірно обраховано розмір держмита, без врахування максимальної його ставки (25 500грн.) та оплачено за подання касаційної скарги мито у розмірі 11 565,00 грн.

При цьому в силу ст. 8 Декрету КМУ України "Про державне мито" (в редакції станом на час подання позову та касаційної скарги) сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадку внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, а також у випадку припинення провадження у справі або залишення позову без розгляду, якщо справа не підлягає розглядові в господарському суді.

Враховуючи зазначене, державне мито в розмірі 9800,4 грн. (11565,00грн. 1764,6грн.) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету на підставі п. 3 ч. 1 ст. 8 Декрету КМУ України "Про державне мито", що діяла в редакції станом на час подання касаційної скарги.

Суд, також, має за необхідне зазначити, що постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2011р. касаційну скаргу скаржника задоволено частково, зокрема, у вимозі скаржника про скасування рішення місцевого суду та постанови апеляційної інстанції щодо відмови у стягненні пені у розмірі 927.557,87 грн. (40,10% від оскаржуваної суми 2 312 930,3 грн.) відмовлено і рішення місцевого суду залишено в цій частині без змін.

Враховуючи зазначене, державне мито у розмірі 707,61грн. (40,10% від суми держмита 1764,6грн.) покладається на позивача у справі.

В свою чергу рішенням №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) від 25.08.2011р. задоволено суму інфляційних втрат в розмірі 1.693.819,52 грн., що на 56 435,57 грн. більше в порівнянні з рішенням господарського суду Тернопільської області (суддя Руденко О. В.) від 20.09.2010 року по справі № 14/56-1107, яким задоволено 1.637.383,95 грн. інфляційних втрат.

При цьому 56435,57грн. становить 4,07% від суми 1.385.372,43грн. інфляційних витрат, відмова у позові яких мала місце при розгляді справи № 14/56-1107 та прийнятті рішення ГСТО від 20.09.2011р. № 14/56-1107 і постанови ЛАГС від 01.02.2011р. № 14/56-1107 і яка оскаржена скаржником та скасована касаційною інстанцією з направленням справи на новий розгляд.

А тому до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 70,76 грн. державного мита сплаченого за подання касаційної скарги від 14.03.2011р. №31/10-2905. В іншій частині державне мито у розмірі 986,23грн., покладається на позивача у справі з врахуванням тієї обставини, що згідно рішення суду рішенням №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) від 25.08.2011р. при новому розгляді справи позовні вимоги позивача задоволено частково. При цьому вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

Враховуючи зазначене вище в сукупності, на позивача у справі покладається всього 1693,84грн. державного мита (707,61+986,23). На відповідача покладається державне мито у розмірі 70,76грн. та воно стягується в користь позивача. Також, позивачу підлягає поверненню з Держбюджету 9800,40 грн. надмірно сплаченого державного мита за подання касаційної скарги від 14.03.2011р. №31/10-2905.

У відповідності до статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення державного мита з бюджету.

А тому за даних обставин справи, приймаючи до уваги те, що при винесенні постанови Вищим господарським судом України від 16 травня 2011 року питання про розподіл господарських витрат, а саме державного мита та його повернення з державного бюджету не вирішено, у відповідності до ст.49 ГПК України, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 88 ГПК України господарський суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107).

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 87, 88 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Декрету КМУ України "Про державне мито", господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду від 25.08.2011 року по справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) пунктом 4 наступної редакції:

Повернути з Державного бюджету України Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ (ідент код 31301827) 9 800 (дев'ять тисяч вісімсот) грн. 40 коп. державного мита, сплаченого за розгляд касаційної скарги від 14.03.2011р. № 31/10-2905.

2. Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду від 25.08.2011 року по справі №9/35/5022-834/2011(14/56-1107) пунктом 5 наступної редакції:

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль (ідент. код 03353503) в користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ (ідент код 31301827) - 70 (сімдесят) грн. 76 коп. державного мита сплаченого за подання касаційної скарги від 14.03.2011р. № 31/10-2905.

3.Наказ та довідку видати після набрання рішенням суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя В.Л. Гевко