РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-62/5149-2012 23.05.12

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», м.Київ,

про стягнення 10344,41 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконс.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», м.Київ звернувся до господарського суду м.Києва з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», м.Київ про стягнення 10344,41 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів №190265 серії АТК від 20.05.2009р., внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у судове засідання 23.05.2012р. не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Наразі, позовна заява №04-2278 від 26.02.2012р. місти?ть відомості щодо наступної а?дреси відповідача, на яку було? скеровано ухвалу від 23.04.2012р.: 03150, м.Київ, вул.Димитрова, 5б.

За результатами електронного запиту, здійсненого судом, було отримано спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого місцезнаходженням Приватного акці?онерного товариства «Українська екологічна страхова компанія» є: 03150, м.Київ, вул.Димитрова, 5б.

За приписами п.32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені? у доповідних записках господ?арських судів України у першо?му півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтверджен?ням розсилання процесуально?го документа сторонам та інши?м особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу?, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтве?рдженням повідомлення про ча?с і місце такого засідання.

Приймаючи до уваги наявність на ухвалі від 23.04.2012р. штампу канцелярії господарського суду про відправку процесуальних документів учасникам судового процесу, враховуючи, що ухвала про порушення провадження по справі була направлена на адресу відповідача, яка визначена у Єдиному державному реєстрі юридичних? осіб та фізичних осіб-підприє?мців, суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариств?о «Українська екологічна страхова компанія» є належним чином повідомленим у розумінні приписів ст.65 Гос?подарського процесуального кодексу України про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов?язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач у судове засідання 23.05.2012р. не зявився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Згідно із ст.16, ч.3 ст.18 Закону України «Про страхування»договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 20.05.2009р. між позивачем (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було підписано договір добровільного страхування транспортних засобів №190265 серії АТК від 20.05.2009р., відповідно до якого застраховано наступний автомобіль:

марка/модель: KiaMagtntis,

реєстраційний номер: АА 8738 НЕ,

рік випуску 2008.

Згідно із п.3 вказаного полісу вигодонабувачем визначено страхувальника.

Строк дії договору №190265 серії АТК від 20.05.2009р. встановлено з 21.05.2009р. до 20.05.2010р.

Виходячи зі змісту довідки Бороднянсько взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, 03.06.2009р. на 23 км а/д Київ-Коваль, с.м.т.Гостомель відбулось зіткнення транспортних засобів 1. Volkswagen Golf, номе?рний знак Аі 2384 АІ, що належить ОСОБА_3, який перебував за кермом, 2. KiaMagtntis, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, який перебував за кермом.

Наявність вини ОСОБА_3 у зіткненні автомобілів підтверджена постановою Апеляційного суду Київської області від 03.07.2009р. по справі №33-372/09, прийнятою за наслідками перегляду постанови Ірпінського міського суду Київської області від 05.06.2009р.

04.06.2009р. страхувальник ОСОБА_2 повідомив позивача про настання страхового випадку.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

18.06.2009р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було складено звіт №6904/7294 товарознавчого дослідження транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia Magentis, номерний знак AA 8738 HE складає 11445,18 грн.

Одночасно, виходячи зі змісту рахунку №АР-0002347 від 11.06.2009р. Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Арсенал ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням вартості використаних запчастин становить 12405,84 грн.

Наразі, відповідно до страхового акту б/н від 23.06.2009р. Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»позивачем було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 10854,41 грн.

Розпорядженням №1007231 від 25.06.2009р. позивачем було погоджено виплату страхового відшкодування здійснити наступним чином: суму страхового відшкодування у розмірі 5511,80 грн. зарахувати у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із ЦП-№4 ЗАТ «Просто-страхування», а суму страхового відшкодування у розмірі 5342,61 грн. перерахувати на відповідний рахунок.

Наразі, згідно платіжного доручення №11460 від 17.07.2009р. позивач на підставі розпорядження №1007231 від 25.06.2009р., перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 5342,61 грн. на користь відповідача.

07.11.2011р. позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою №04-5404, яка отримана відповідачем 11.11.2011р., про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 10854,41 грн.

При цьому, як зазначає позивач, відповідач встановлений законом обовязок по компенсації, виплаченого позивачем відшкодування не здійснив, внаслідок чого Приватним акціонерним товариством «Українська екологічна страхова компанія»заявлено вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 10344,41 грн. (10854,41 грн. оціненої шкоди 510, грн. франшизи).

Статтею 27 Закону України «Про страхування»та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 37.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів»встановлено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2012р. зобовязано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати суду відомості щодо страхової компанії, якою видано поліс №ВС/3119231, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, автомобіль Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який термін дії зазначеного полісу та яка ним встановлена фаншиза.

08.05.2012р. на адресу господарського суду надійшла відповідь вказаної вище установи, відповідно до якої суд повідомлено, зокрема, про таке:

поліс: ВС 3119231,

страхова компанія: ПрАТ «Українська екологічна СК»,

ліміт по майну: 100000,

франшиза: 510,

дата дії полісу: з 28.12.2008р. по 27.12.2009р.,

транспотний засіб: VOLKSWAGEN GOLF 3НГ,

номерний знак А_ 2384 А_,

страхувальник: Б_дношея О.М.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 36 вказаного Кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За висновками суду, відомості, наявні у витягу від 08.05.2012р. Моторного (транспортного) страхового бюро України за умови неповного викладення прізвища страхувальника та номерного знаку автомобіля є достатніми для того, щоб встановити, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_3 застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська екологічна страхова компанія». Відповідачем вказані дані всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані.

Таким чином, враховуючи, що позов повністю доведений Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування»та обґрунтований матеріалами справи, приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні документи стосовно погашення відповідачем суми збитків, заподіяних ОСОБА_3 в сумі 10344,41 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», м.Київ до Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», м.Київ про стягнення 10344,41 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія»(03150, м.Київ, Печерський район, вул.Димитрова, 5б, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»(04050, м.Київ, вул.Герцена, буд.10, ) заборгованість в сумі 10344,41 грн., а також судовий збір в сумі 1609,50 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 23.05.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складе?но 28.05.2012р.

Суддя М.О.Любченко