донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.08.2012 р. справа №36/46пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 за посвідченням;

від заявників: не зявились;

від позивача: не зявився;

від відповідачів: не зявились.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Новокатеринівської сільської ради, с. Новокатеринівка Старобешівського району Донецької області, та Старобешівської районної державної адміністрації, смт Старобешеве Донецької області

на рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2012р. (повний текст від 27.07.2012р.) у справі №36/46пд (суддя Гриник М.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Донецьк

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Коксохіммаш», м. Донецьк, 2) КП Старобешівське БТІ, смт. Старобешеве Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новокатеринівської сільської ради, с. Новокатеринівка Старобешівського району Донецької області

про визнання договору дійсним та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Коксохіммаш», м. Донецьк, про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 24.02.2006р., укладеного між сторонами, та за яким був відчужений цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Донецька область, Старобешівський район, сел. Строітель, до складу якого входять нежитлова будівля літ. А-1 площею 4 659,0кв.м., нежитлова будівля літ. Б-1 площею 76,20кв.м., нежитлова будівля літ. В-1 площею 38,6кв.м., фундамент літ.Г площею 329,9кв.м., димова труба №1, а також про визнання за позивачем права власності на зазначене майно.

Ухвалою від 16.06.2011р. господарський суд Донецької області за заявою позивача в порядку ст. 24 ГПК України залучив до участі у справі у якості другого відповідача КП «Старобешівське Бюро технічної інвентаризації», смт. Старобешеве, а також в порядку ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору Новокатеринівську сільську раду Старобешівського району Донецької області.

Рішенням від 22.07.2011р. господарський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив, визнавши дійсним договір купівлі-продажу б/н від 24.02.2006р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Коксохіммаш»та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, про відчуження цілісного майнового комплексу, а також визнав за ОСОБА_2 право власності на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, Старобешівський район, сел. Строітель, до складу якого входять: нежитлова будівля літ. А-1 площею 4 659,0кв.м., нежитлова будівля літ. Б-1 площею 76,20кв.м., нежитлова будівля літ. В-1 площею 38,6кв.м., фундамент літ.Г площею 329,9кв.м., димова труба №1.

Висновок про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтував посилаючись на те, що сторони домовились стосовно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, відповідач фактично передав майно позивачу за актом приймання-передачі, позивач сплатив вартість придбаного майна, проте відповідач в порушення ст. 657 ЦК України ухилявся від нотаріального посвідчення договору, що позбавило позивача зареєструвати спірний договір та користуватись придбаним майном за функціональним призначенням.

Однак, з винесеним рішенням не погодилась прокуратура Донецької області, у звязку з чим заступник прокурора Донецької області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду в інтересах держави в особі Новокатеринівської сільської ради, Старобешівської районної державної адміністрації, з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та припинити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 182, 328 ЦК України не звернув уваги на відсутність державної реєстрації права власності на будівлі за відповідачем-1, ТОВ «Завод Коксохіммаш». Також судом не зясовано власника цього майна, адже матеріалами справи підтверджено, що відповідач не був власником цілісного майнового комплексу та не міг ним розпоряджатись.

Крім того, апелянт наголошує, що ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2006р. по справі №5/121бюридичну особу ТОВ «Завод коксохіммаш»було ліквідовано, та 13.11.2006р. відбулась реєстрація припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом. Однак, в порушення п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України судом не припинено провадження у справі у звязку з припиненням діяльності субєкта господарювання.

Вищевикладене, на думку скаржника, є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, 17.08.2012р. на адресу апеляційного господарського суду надійшла заява позивача, в якій останній просить розглянути апеляційну скаргу за відсутності свого представника за наявними у справі матеріалами. Клопотання судовою колегією задоволено.

Представники заявників апеляційної скарги та відповідачів у судове засідання не зявились з невідомих підстав, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників за наявними у справі матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2003р. ОСОБА_2 зареєстрована виконавчим комітетом Донецької міської ради як фізична особа підприємець, про що останній видано свідоцтво ВОЗ№131416.

24.02.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод коксохіммаш»(продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупця нерухоме майно, а саме цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: селище Строітель Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, а покупець, в свою чергу прийняти зазначений обєкт і сплатити продавцеві договірну ціну за нього.

Згідно п. 1.6 договору, продаж обєкту вчиняється за ціною 25 000,00грн., які згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 27.02.2006р. було сплачено ОСОБА_2 на користь ТОВ «Завод Коксохіммаш»у повному обсязі.

Крім того, придбаний за вказаним договором цілісний майновий комплекс, який складається з нежитлової будівлі площею 4 659,0кв.м., нежитлової будівлі площею 76,20кв.м., нежитлової будівлі площею 38,6кв.м., фундаменту площею 329,9кв.м., димової труби, було передано ОСОБА_2 згідно акту приймання-передачі від 24.02.2006р.

За висновком про технічний стан цілісного майнового комплексу Старобешівського Бюро технічної інвентаризації, до його складу входять - нежитлова будівля літ. А-1, площею 4 659,0кв.м.; нежитлова будівля, літ. Б-1, площею 76,20кв.м.; нежитлова будівля, літ. В-1, площею 38,6кв.м.; фундамент, літ. Г, площею 329,9кв.м.; димова труба. № 1, що повністю співпадає з актом приймання передачі, підписаного між сторонами 27.02.2006р.

Звертаючись до суду з позовом про визнання дійсним вказаного договору купівлі-продажу, позивач посилається на те, що ним було запропоновано відповідачу здійснити нотаріальне посвідчення спірного договору для його подальшої реєстрації, проте листом №23-13/03 від 06.03.2006р. відповідач відмовився від нього, пославшись на відсутність вільного часу та важкий фінансовий стан підприємства.

За твердженням позивача, відповідач своїми діями не тільки заважає йому здійснити державну реєстрацію спірного договору, а також фактично не визнає право власності позивача на придбане нерухоме майно, що зумовило звернення ФОП ОСОБА_2 до господарського суду з відповідним позовом.

Крім того, в ході розгляду справи, посилаючись на відмову КП Старобешівське БТІ в державній реєстрації прав на спірний цілісний майновий комплекс за ОСОБА_2, позивач звернувся до суду із клопотанням про залучення вказаного органу до участі у справі у якості співвідповідача.

Як вже зазначалось вище, господарський суд позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За умовами договору (п.10.1) витрати, повязані з нотаріальним посвідченням договору покладаються на продавця.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що відповідач-1, продавець за договором, відмовився від нотаріального посвідчення договору з підстав відсутності грошових коштів, що підтверджено листом за вих. № 23-13/03 від 06.03.2006р.

При зверненні позивача до Старобешівського Бюро технічної інвентаризації з метою реєстрації права власності, позивачу відмовлено в оформленні права власності на майно у звязку з невідповідністю наданих документів вимогам чинного законодавства, а саме ст. 657 Цивільного кодексу України.

Згідно висновку про технічний стан цілісного майнового комплексу, останній має значний відсоток зносу, руйнувань та пошкоджень.

Позивач набув майно з метою його відновлення та подальшого використання за функціональним призначенням.

Зазначені обставини, а саме: відсутність можливості реєстрації договору купівлі-продажу та подальшої реєстрації майна за ствердженням позивача, перешкоджають йому користуватись та розпоряджатись придбаним майном, що вірно встановлено місцевим господарським судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що сторони домовилися стосовно всіх істотних умов спірного договору купівлі-продажу, відповідач-1 фактично передав майно позивачу за актом приймання-передачі, а відповідач сплатив вартість придбаного майна.

Проте ТОВ «Завод «Коксохіммаш» в порушення ст. 657 Цк України ухилявся від нотаріального посвідчення договору, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вимог ст. 334 ЦК України, у позивача виникає право власності на обєкт нерухомості за договором купівлі-продажу з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, про що вірно зазначено судом першої інстанції, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно посилань прокурора в апеляційній скарзі на той факт, що ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2006р. по справі №5/121б юридичну особу ТОВ «Завод коксохіммаш»було ліквідовано, та 13.11.2006р. відбулась реєстрація припинення юридичної особи, судова колегія до уваги не приймає, оскільки доказів того, що вказану юридичну особу на момент укладення спірного договору 24.02.2006р., вже було припинено, до матеріалів справи не надано. Враховуючи, що спірний договір було укладено правоспособною юридичною особою, яка ухилилась від його нотаріального посвідчення, сторони здійснили відповідні дії на виконання вказаного договору, що підтверджено матеріалами справи, зазначені твердження прокурора є необґрунтованими.

Інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2011р. у справі №36/46пд ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2012р. (повний текст від 27.07.2012р.) у справі №36/46пд залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Новокатеринівської сільської ради, с. Новокатеринівка Старобешівського району Донецької області, та Старобешівської районної державної адміністрації, смт Старобешеве Донецької області, на рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2012р. (повний текст від 27.07.2012р.) у справі №36/46пд залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_3

Надруковано примірників-8

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

2-скаржникам

1-прокуратурі

1-господарському суду

1-ДАГС