ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2012 р. Справа № 5023/8355/11

вх. № 8355/11

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Рильова В.В.

суддя Аюпова Р.М.

суддя Бринцев О.В.

при секретарі судового засідання Боброва Д.О.

за участю представників сторін:

прокурора - Петриков А.А., посвідчення №39 від 03.02.2012р.;

позивача - ОСОБА_2, довіреність №08-11/29/2-12 від 04.01.2012р.;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність від 31.03.2011р.;

третіх осіб:

1) Головного управління Держкомзему у Харківській області - не з"явився;

2) Харківського міського управління земельних відносин Харківської міської ради - не з"явився;

розглянувши справу за позовом Прокурора Дзержинського району міста Харкова, м. Харків; в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Харківське міське управління земельних відносин Харківської міської ради, м.Харків;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Головне управління Держкомзему у Харківській області, м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк", м. Київ;

про зобов'язання відшкодувати шкоду у розмірі 160312,06грн.

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" про зобов"язання відшкодувати заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання без правовстановлюючих документів шкоду у розмірі 160312,06 грн. Також прокурор у своїй позовній заяві просить суд судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 02.04.2012р. було призначено для розгляду справи № 5023/8355/11 судову колегію.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Харківської області від 02.04.2012р., враховуючи рішення зборів суддів від 06.01.2011р. та беручи до уваги ухвалу суду від 02.04.2012р., про призначення судової колегії, для розгляду справи № 5023/8355/11 було призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Рильова В.В., суддя Аюпова Р.М. та суддя Бринцев О.В.

Представник позивача в судовому засіданні 02.04.2012р. заявив клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на неможливість подання позивачем документів, необхідних для повного та всебічного розгляду справи, а саме позивач вказує, що на даний час відсутні матеріали додаткового повторного обстеження спірної земельної ділянки. У зв"язку з чим представник прокуратури в судовому засіданні 02.04.2012р., у зв"язку з необхідністю з"ясувати позицію щодо клопотання позивача про залишення позову без розгляду, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 04.04.2012р.

Представник прокуратури в судовому засіданні 04.04.2012р. проти клопотання позивача про залишення позову без розгляду заперечував, а позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд зобов`язати відповідача відшкодувати заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання без правовстановлюючих документів шкоду у розмірі 160312,06 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 04.04.2012р. заявив клопотання про відмову від заяви, поданої 02.04.2012 року, в якій позивач просив суд залишити позов без розгляду, а позовні вимоги прокурора підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Крім того, позивач 31.10.2011р. та 29.11.2011р. надав до канцелярії суду уточнення до позовної заяви.

Розглянувши уточнення до позовної заяви, подані позивачем 31.10.2011р. та 29.11.2011р. про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 160312,06грн., колегія суддів не приймає їх до розгляду, як такі, що підписані особою, яка не має права їх підписувати (п.1 ч.1 чт.63 Господарського процесуального кодексу України). Суд зауважує, що згідно ст.ст.21, 22 та ст. 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор та позивач у справі є окремими процесуальними субєктами, кожний з яких самостійно і незалежно один від одного здійснює власні процесуальні права та обовязки. Тобто лише прокурор, котрий подав позов, вправі змінити його підстави чи предмет. Зі змісту норм ст.22, ч.6 ст.29 Господарського процесуального кодексу України випливає, що процесуальна позиція позивача по відношенню до позову, поданого прокурором в його інтересах, зводиться до можливості його підтримання, або відмови від нього. Права позивача на зміну поданого прокурором позову чинне господарське процесуальне законодавство не містить.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи прокурор позовні вимоги не змінював, та те, що прокурор наполягає на розгляді по суті позову у первісній редакції від 10.10.2011р., суд розглядає позовні вимоги в повному обсязі по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.04.2012р. проти позовних вимог прокурора заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невірний розрахунок суми шкоди, заявленої до стягнення, та недоведеність розміру спірної земельної ділянки .

Представники третіх в судове засідання 04.04.2012р. не з"явились, документи на виконання ухвал суду не надали., причини нез"явлення в судове засідання суду не повідомили.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, колегія суддів встановила наступне.

Між Публічним акціонерним товариство "Кредитпромбанк" (відповідач) та Представництвом "Сейслі Інвестментс Лімітед" було укладено договір купівлі-продажу №453 від 29.04.2009р., відповідно до якого відповідач набув у власність приміщення, розташовані за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 43-Б, що, зокрема, підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" (том 1-ий, арк. спр. 21).

З матеріалів справи вбачається, що належні відповідачу на праві власності приміщення знаходяться на земельній ділянці, яка перебувала, відповідно до Договору оренди від 25.03.2004р. №6340/04 в оренді у забудовника - Приватного підприємства "Стройинвест".

Відповідно до п.1.1. Договору оренди від 25.03.2004р. №6340/04, який зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 25.3.06.2004р. за №7545/04 (том 1-ий, арк. спр. 30 -32), який було укладено між Харківською міською радою та забудовником - Приватним підприємством "Стройинвест", забудовнику було передано в оренду земельну ділянку за адресою : місто Харків, над пішохідними виходами №1, №1-Б, №2, №4-А станції метро "23 ОСОБА_1", загальною площею 0,2981га (в тому числі: ділянка №1 площею 0,923га, ділянка №2 площею 0,1170га, ділянка №1Б площею 0,0427га, ділянка №4А площею 0,0461га) в тому числі інших угідь 0,2981га, згідно з планом земельної ділянки, що додається (том 1-ий, арк.. спр. 33).

Відповідно до умов вищевказаного договору, а саме п.1.2., земельна ділянка була надана в оренду строком до 01.12.2008р. для будівництва торгівельних павільйонів (але не пізніше прийняття об"єкту до експлуатації) та для експлуатації цього об"єкту. При цьому, будівництво необхідно було виконати до 01.12.2004р.

Рішенням 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.12.2008р. №354/08 "Про внесення змін до рішень сесій Харківської міської ради" (том 1-ий, арк. спр. 36-37) було внесено зміни до підпункту 21.2. додатку 2 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів" від 10.09.2008р. №235/08 та викладено його у наступній редакції: "21.2. Договір оренди землі, реєстраційний №6340/04 від 25.03.2004 року, вважати таким, що припиняє дію з дня прийняття цього рішення. Отже, станом на момент розгляду даної справи попередній договір оренди спірної земельної ділянки припинив свою дію.

Прокурор, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що відповідач, як власник приміщень розташованих за адресою: проспект Леніна, 45-Б у місті Харкові, на даний час займає земельну ділянку площею 0,427га, самовільно, без правовстановлюючих документів, чим завдав позивачу шкоду у розмірі 160312,06грн.

В обгрунтування розміру нарахованої шкоди прокурором було додано до позовної заяви Акт про визначення збитків за №142 від 25.02.2011р. (том 1-ий, арк. спр. 16), який в свою чергу складений на підставі Акту обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по проспекту Леніна, 45-Б, за №414/11 від 15.02.2011р. (том 1-ий, арк. спр. 12-13).

Так, прокурор, посилаючись на вказаний акт перевірки, зазначає, що обстеженням на місцевості було встановлено, що земельна ділянка №1-Б по проспекту Леніна, 45-Б, загальною площею 0,427га, використовується Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (філія банку) без правовстановлюючих документів, чим порушено вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду є порушення відповідачем норм Земельного кодексу України, а саме те, що відповідач користується земельною ділянкою самовільно, без правовстановлюючих документів, чим відповідач, на думку прокурора, завдав шкоди Харківській міській раді у розмірі 160312,06грн.

З матеріалів справи вбачається, що обгрунтовуючи позовні вимоги і прокурор і позивач надали до суду як основний доказ Акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по проспекту Леніна, 45-Б, за №414/11 від 15.02.2011р., інших доказів, на підтвердження розміру зайнятої відповідачем земельної ділянки, прокурором та позивачем не надано, незважаючи на те, що суд, неодноразово, пропонував прокурору, позивачу та Головному управлінню Держкомзему у Харківській області надати вказані матеріали до суду.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зокрема, вказує на те, що ним було замовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківземінформ" технічний звіт по координуванню меж земельної ділянки за адресою : проспект Леніна, 45-Б у місті Харкові, та, в липні 2011 року, отримано технічний звіт (том 3-ій, арк. спр. 7-34), згідно якого встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,0045га, що була відведена в межах земельної ділянки площею 0,0427га (кадастровий № :09:029:0033), внаслідок реконструкції проспекту Леніна, знаходиться на проїзній частині проспекту Леніна, а тому не може використовуватись відповідачем.

Крім того, відповідач вказує, що, за наслідками проведених вимірювальних робіт, з"ясувалось, що зі східної сторони приміщення банку конструктивні елементи будівлі фактично знаходяться за межами раніше відведеної ділянки, а саме - частково на ділянці міста, частково - на ділянці, що відведена Товариству з обмеженою відповідальністю "МКДУ" терміном до 01.12.2011р.

На підставі вказаного відповідач заперечує проти розміру земельної ділянки, яка зазначена в Акті перевірки та, відповідно, проти розміру шкоди, заявленої прокурором до стягнення.

Отже, в процесі судового розгляду справи, у зв"язку з тим, що виникли неясності щодо розміру спірної земельної ділянки, позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, яке обгрунтовував протиріччями щодо площі земельної ділянки та розрахунку збитків по вказаній справі (том 2-ий, арк. спр. 117-118). Клопотання позивача було судом задоволено та у справі призначено судову експертизу.

Але, вищевказана експертиза виконана не була, оскільки сторонами не було оплачено вартість експертизи, хоча експертиза у справі була призначена саме за клопотанням позивача, що, в контексті вищевказаного, дає суду підстави вважати, що сам позивач не володіє інформацією стосовно меж та площі земельної ділянки, за яку прокурор просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 160312,06грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист за вих. №10241/9-11 від 26.10.2011р. (том 2-ий, арк. спр. 8-9), адресований Харківською міською радою Головному управлінню Держкомзему у Харківській області, в якому позивач просить Держкомзем провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" при використанні земельної ділянки загальною площею 0,427га по проспекту Леніна, 45-Б у місті Харкові, посилаючись на те, що матеріали вказаної перевірки мають бути підставою для перерахування розміру шкоди за самовільне зайняття вказаної земельної ділянки.

Проте, доказів проведення вищевказаної перевірки, як і проведення інших перевірок, щодо дотримання відповідачем вимог земельного законодавства, до матеріалів справи прокрором та позивачем надано не було.

Проте, слід зазначити, що суд, неодноразово, пропонував надати, як прокурору так і Головному управлінню Держкомзему у Харківській області, матеріали перевірки дотримання вимог земельного законодавства відповідачем, але вказані матеріали учасниками судового процесу надані не були. Крім того, третя особа Головне управління Держкомзему у Харківській області, в поясненнях від 08.11.2011р. (том 1-ий, арк. спр. 150) зазначила, що матеріали перевірки дотримання вимог земельного законодавства відповідачем будуть надані суду, але 02.04.2012р. третьою особою були надані пояснення (том 3-ій, арк. спр. 52), в яких вона вказує, що у 2010-2011 роках перевірка дотримання вимог земельного законодавства Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" при використанні земельної ділянки по вул.Леніна, 43-Б в місті Харкові Управлінням Держземінспекції не проводилась, матеріали адміністративного правопорушення не оформлялися.

Крім того, з листа Прокуратури Дзержинського району міста Харкова (вих.№04-26-1482 від 02.04.2012р.), направленого Державній інспекції сільського господарства в Харківській області, вбачається, що розмір земельної ділянки, що фактично використовується відповідачем, не тільки ставиться прокурором під сумнів, а прокурором прямо зазначено, що в процесі судового розгляду справи №5023/8355/11, при дачі пояснень учасниками судового процесу та дослідженні доказів, було встановлено, що розмір спірної земельної ділянки за адресою : вул.Леніна, 43-Б в місті Харкові, є меншим, ніж зазначено в Акті №414/11 від 15.02.2011р., складеним Управлінням земельних відносин Харківської області.

Отже, з листа Прокуратури Дзержинського району міста Харкова (вих.№04-26-1482 від 02.04.2012р.), направленого Державній інспекції сільського господарства в Харківській області, вбачається, що розмір земельної ділянки, що фактично використовується відповідачем, не встановлений, у зв"язку з чим у своєму листі прокурор просить Державну інспекцію сільського господарства в Харківській області провести обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по проспекту Леніна, 45-Б у місті Харкові.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, колегія суддів ставить під сумнів обставини, викладені в Акті обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по проспекту Леніна, 45-Б, від 15.02.2011р. №414/11 (том 1-ий, арк. спр. 12-13), та не приймає вказаний Акт, як належний та допустимий доказ самовільного зайняття та використання без правовстановлюючих документів відповідачем земельної ділянки площею у розмірі саме 0,0427га.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реального розміру земельної ділянки, яка фактично використовується відповідачем, що дає колегії суддів підстави дійти до висновку, що розмір шкоди, розрахованої на підставі площі земельної ділянки, зазначеної в Акті обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по проспекту Леніна, 45-Б, від 15.02.2011р. №414/11, та заявленої до стягнення, є необгрунтованим та недоведеним.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне. Рішенням Харківської міської ради від 10.03.2011р. за №182 Про затвердження акту про визначення збитків (том 1-ий, арк. спр. 11) було затверджено акт №142 від 25.02.2011р. (том 1-ий, арк. спр. 16) про визначення збитків в сумі 160312,06грн., за період з 05.09.2009р. по 01.01.2011р.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено розрахунок збитків на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", проте, прокурором у позові заявлено вимогу про зобов"язання відповідача відшкодувати шкоду, що розраховується на підставі ОСОБА_3 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. №963.

ОСОБА_3 спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - розмір шкоди)

Дійсно, згідно з пунктом 7 ОСОБА_3 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - ОСОБА_3), затвердженої постановою КМ України від 25.07.2007 №963, на яку прокурор та позивач посилаються в обґрунтування наявності права пред'являти позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Держземінспекцією та її територіальними органами (Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, відповідно до змін від 20.10.2011р.).

Окрім того, згідно з п.3 Методичних рекомендацій щодо застосування ОСОБА_3 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову без спеціального дозволу (затверджених наказом Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 №110) підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Проте, ані акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, ані акту обстеження земельної ділянки, ані припису про усунення порушення земельного законодавства прокурором та позивачем не було надано до суду. До того, як вже зазначалось вище Управлінням Держземінспекції листом від 02.04.2012р. (том 3-ій, арк. спр. 52) повідомило суд про те, що у 2010-2011 роках перевірка дотримання вимог земельного законодавства Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк"при використанні земельної ділянки по вул.Леніна, 43-Б в місті Харкові, Управлінням Держземінспекції не проводилась.

Нормами частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до статі 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під шкодою розуміють зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Неодержаний прибуток (упущена вигода) це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на даних бухгалтерського та податкового обліку, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання певних грошових сум чи інших цінностей, якщо інший учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Аналогічні за змістом положення щодо відшкодування збитків містить Господарський кодекс України. Так, відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту,права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п.3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" згідно з п.3.1 Методичних рекомендацій щодо застосування ОСОБА_3 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову без спеціального дозволу (затверджених наказом Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 №110) підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки. Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, позивачем і прокуратурою не доведено складання і оформлення компетентним державним органом протоколу про адміністративне правопорушення, припису про усунення такого порушення земельного законодавства, як самовільне зайняття земельної ділянки, та акту обстеження земельної ділянки з усіма необхідними додатками (план-схеми самовільно зайнятої земельної ділянки). Вказані належні докази самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки та завдання шкоди державі внаслідок такого зайняття в матеріалах справи відсутні та позивачем і прокуратурою суду не надані.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає позовні вимоги прокурора щодо зобовязання відповідача відшкодувати заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання без правовстановлюючих документів шкоду у розмірі 160312,06 грн., необгрунтованими та безпідставними, у зв"язку з чим відмовляє в позові повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, в даному разі витрати зі сплати державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладаються на позивача, та, зважаючи на те, що із позовом до суду звернувся прокурор, стягненню на користь державного бюджету України не підлягають.

На підставі ст.ст. 6, 8, 13, 19, 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 224 Господарського кодексу України, та, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 21, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44-49, 8285 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Головуючий суддя Рильова В.В.

суддя Аюпова Р.М.

суддя Бринцев О.В.

Справа №5023/8355/11

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2012р.