КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2012 № 9/172-10/12-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

при секретарі Криворотько В.В.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 дов. № 2/63 від 18.08.2011р.;

від відповідача - ОСОБА_3 дов. б/н. від 03.05.2011р.;

від третьої особи -1 ОСОБА_4О директор підприємства;

від третьої особи -2 не зявився;

від третьої особи -3 не зявився.

розгянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер»

на рішення Господарського суду Київської області

від 19.03.2012 р.

у справі № 9/172-10/12-11 (суддя Дьоміна С.Ю.)

за позовом Товариства сприяння обороні України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Підприємство «Автодром «Чайка» ЦК ТСО України;

2. Міністерство оборони України;

3. Державний комітет України з фізичної культури і

спорту

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.12.2010 року по справі № 9/172-10 в позові Товариству сприяння обороні України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Підприємства «Автодром «Чайка» ЦК ТСО України, про розірвання договору оренди відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2011 року по справі № 9/172-10 апеляційну скаргу Товариства сприяння обороні України залишено без задоволення, рішення суду від 30.12.2010 року без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2011 року по справі № 9/172-10 касаційну скаргу Товариства сприяння обороні України задоволено частково, рішення Господарського суду Київської області від 30.12.2010 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2011 року скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.03.2012 року по справі № 9/172-10/12-11 позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди від 20.11.1996 року, укладений між Учбово-спортивним комплексом Товариства сприяння обороні України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер» на користь Товариства сприяння обороні України 85 грн. витрат на сплату державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Господарського суду Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2012 року по справі № 9/172-10/12-11 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник відповідача в поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2012 року по справі № 9/172-10/12-11 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача в поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив від позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник Підприємства «Автодром «Чайка» ЦК ТСО України заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник третьої особи 2 та третьої особи 3 в судове засідання не зявились однак були належним чином повідомлені. Згідно наявних у матеріалах справи повідомлень про вручення поштового відправлення ухвала суду від 25.05.2012 року про прийняття апеляційної скарги до провадження була вручена третім особам.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників третіх осіб.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

20.11.1996 року між Учбово-спортивним комплексом Товариства сприяння обороні України (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер» (далі відповідач) був укладений договір оренди (далі договір), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу в строкове платне користування стрілецько-спортивний комплекс «Снайпер» (далі обєкт оренди), а відповідач зобовязувався вказаний обєкт оренди прийняти та сплачувати орендну плату (т.1 а.с. 34-35).

Підприємство «Автодром «Чайка» ЦК ТСО України (далі третя особа-1) є правонаступником Учбово-спортивного комплексу Товариства сприяння обороні України, що підтверджується статутом підприємства «Автодром «Чайка» ЦК ТСО України (т.1 а.с. 27-33), а також є структурним підрозділом Товариства сприяння обороні України (позивача), що підтверджується статутом Товариства сприяння обороні України (т.1 а.с. 12-26).

01.12.1996 року на підставі Акту передання будівель та споруджень Учбово-спортивним комплексом Товариства сприяння обороні України було передано в оренду, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер» прийнято готель, будиночок, їдальню, будівлі боксів, трансформаторну станцію, насосну станцію, тир 25 м, тир 50 м, тир б/кабан, артскважину, огорожу, побутову, холодильний агрегат, шафу холодильну, котел електричний, б/кабана, смугу перешкод, м/установку, торгівельне обладнання (т.1 а.с. 37).

Відповідно до п. 2.1 договору відповідач має право, зі згоди Учбово-спортивного комплексу Товариства сприяння обороні України здійснювати реконструкцію приміщень, що орендуються, для своїх цілей і задач, але при переобладнанні не повинна порушуватись цілісність будівель, в яких знаходяться приміщення, що орендуються, а також має право здавати частину приміщень і території в суборенду.

Згідно з п. 3.1.4 договору, відповідач зобовязується підтримувати виробничі фонди у налагодженому стані, здійснювати постійний ремонт зданого в оренду майна.

Як стверджує позивач, відповідач без його згоди передав в суборенду частину обєкту оренди, а саме їдальню (кафе), а також своїм недбалим ставленням створив загрозу знищення обєкту оренди, у звязку з цим, позивач звернувся до суду та просить розірвати договір оренди.

25.01.2012 року позивач подав заяву про зміну підстав позову та просив суд розірвати договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України (т.4 а.с. 116-117).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Слід звернути увагу на те, що прикінцевими положеннями Господарського кодексу України, а саме п. 4 встановлено, що до господарських відносин, які виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Згідно із п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цивільні відносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 9 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що до договорів, які були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Як визначено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 773 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 773 Цивільного кодексу України, якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 774 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається наступне.

10.03.1997 року між відповідачем та НВЦ «АНТЕЙ-ЛТД» було укладено договір суборенди приміщення № 01, згідно з умовами якого відповідач передав у строкове платне користування НВЦ «АНТЕЙ-ЛТД» кафе нежитлове приміщення, загальною площею 200 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капитанівка, вул. Лісова, 1.

01.02.2001 року між відповідачем та приватним підприємцем ОСОБА_5 був укладений договір оренди приміщення № 1/2, відповідно до умов якого відповідач передав у строкове платне користування ОСОБА_6 приміщення кафе, загальною площею 520 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капитанівка, вул. Лісова, 1.

04.09.2005 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Снайпер-1» був укладений договір суборенди, згідно з умовами якого відповідач передав у строкове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Снайпер-1» приміщення кафе, загальною площею 200 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капитанівка, вул. Лісова, 1.

01.08.2006 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Снайпер-1» був укладений договір суборенди, відповідно до умов якого відповідач передав у строкове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Снайпер-1» приміщення кафе, загальною площею 200 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капитанівка, вул. Лісова, 1.

Згідно з протоколу судового засідання від 19.03.2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 у судовому засіданні надав пояснення, що з 1998 року до 2005 року користувався приміщенням їдальні (кафе), яке було передане йому відповідачем на умовах суборенди.

Згідно ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач стверджує, що передав приміщення їдальні (кафе) у суборенду, отримавши на те згоду позивача. На підтвердження викладеного посилається на лист № 1 від 03.01.1997 року Центрального комітету Товариства сприяння обороні України, копія якого долучена до матеріалів справи, з якого вбачається, що УСЦ ТСО України дозволяє відповідачу здати їдальню в суборенду.

Колегія вважає, що передача відповідачем частини обєкта оренди в суборенду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 після спливу 4 років та товариству з обмеженою відповідальністю «Снайпер-1» після спливу 8 років з моменту отримання дозволу в позивача не може вважатись дотриманням умов договору відповідачем, оскільки така згода повинна була надаватись у кожному конкретному випадку, згідно з умовами договору.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського процесуального кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Матеріалами справи підтверджується те, що 19.08.2010 року позивач направив на адресу відповідача пропозицію № 1/114, в якій пропонував розірвати договір, у звязку з порушенням відповідачем його умов (т.1 а.с. 53).

Направлення пропозиції підтверджується фіскальним чеком № 7223 від 19.08.2010 року, а також описом вкладення (а.с. 53).

Відповідно до ч. 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Згідно з ч. 4 зазначеної статті, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповіді у вказаний термін від відповідача, на зазначену пропозицію, позивачем не отримано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про розірвання договору оренди є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які і посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2012 року по справі № 9/172-10/12-11 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

У звязку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за її подання і розгляд покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Учбово-спортивний комплекс «Снайпер» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2012 року по справі № 9/172-10/12-11 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 9/172-10/12-11 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Колегія суддів у складі:

головуючий-суддя Б.О. Ткаченко

судді О.І. Лобань

ОСОБА_1

Головуючий суддя Ткаченко Б.О.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1