РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 62/164 01.02.12

за позовом: Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича, м.Київ, ІПН

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг», м.Київ,

про визнання права власності

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг», м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича, м.Київ, ІПН

про повернення майна та стягнення неустойки

Суддя Любченко М.О.

Представники:

Від позивача: Марініч В.К. -по дов.

Від відповідача: Зайцев М.М. -по дов.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва

з 18.01.2012р. до 01.02.2012р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Білошицький Юрій Валентинович, м.Київ звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг», м.Київ про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на належне виконання Фізичною особою-підприємцем Білошицьким Юрієм Валентиновичем умов договору фінансового лізингу №387 від 24.07.2007р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №2230 від 30.11.2011р. проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що між сторонами не було підписано договору купівлі-продажу транспортного засобу, як це передбачено п.6.4 договору фінансового лізингу №387 від 24.07.2007р., внаслідок чого вимоги позивача про визнання права власності на КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ) є передчасними.

Ухвалою від 02.12.2011р. прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом по справі зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»про:

- зобов'язання Фізичну особу-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича повернути відповідачу транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ);

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»неустойки за несвоєчасне повернення транспортного засобу за період з 13.06.2011р. по 24.11.2011р. в розмірі 80697 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на закінчення строку лізингу, встановленого договором №387 від 24.07.2007р., та несвоєчасне повернення транспортного засобу КАМАЗ-43253-0001090-15 лізингодавцю, що стало підставою для нарахування пені за період з 13.06.2011р. по 24.11.2011р.

Позивач у відзиві б/н від 13.12.2011р. на зустрічну позовну заяву проти задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»заперечив з огляду на належне перерахування лізингових платежів згідно договору №387 від 24.07.2007р., а також залишкової вартості спірного майна, внаслідок чого, за твердженням позивача, останній набув право власності на КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

27.12.2011р. до господарського суду міста Києва надійшла заява б/н від 22.12.2011р., відповідно до якої позивачем заявлені вимоги про:

- визнання за Фізичною особою-підприємцем Білошицьким Юрієм Валентиновичем права власності на транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ);

- зобов'язання відповідача укласти з Фізичною особою-підприємцем Білошицьким Юрієм Валентиновичем договір купівлі-продажу у наступній редакції:

«ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ ТРАНСПОРТНОГО ЗАСОБУ

м. Київ « » р.

Ми, що нижче підписалися, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг», в особі Генерального директора Іваненка Романа Миколайовича, який діє на підставі Статуту (надалі - ПРОДАВЕЦЬ), та Фізична особа-підприємець Білошицький Юрій Віталійович (надалі - ПОКУПЕЦЬ), попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства України щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, домовилися про наступне:

1. ПРОДАВЕЦЬ зобов'язується передати у власність, а ПОКУПЕЦЬ прийняти належний ПРОДАВЦЕВІ на праві приватної власності транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253К81-153570; реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

2. Ціна цього Договору становить 297290,89 грн. (в тому числі, залишкова вартість транспортного засобу), та є повністю сплаченою ПОКУПЦЕМ ПРОДАВЦЮ, згідно умов договору фінансового лізингу від 24 липня 2007р. за №387.

3. ПРОДАВЕЦЬ свідчить, що:

3.1. до укладення цього договору автомобіль іншим особам не відчужений;

3.2. автомобіль під забороною (арештом) та/або у заставі, в податковій заставі не перебуває.

3.3. автомобіль як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не переданий;

3.4. щодо автомобіля відсутні судові спори;

3.5. внаслідок продажу автомобіля не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб;

3.6. автомобіль не наданий в користування наймачам (орендарям);

3.7. обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо автомобіля немає;

4. Якщо третя особа на підставах, що виникли до продажу автомобіля, пред'явить до ПОКУПЦЯ позов про витребування автомобіля, ПОКУПЕЦЬ повинен повідомити про це ПРОДАВЦЯ та подати клопотання про залучення його до участі у справі.

5. Сторони підтверджують, що:

5.1. укладення договору відповідає їх інтересам;

5.2. умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін;

5.3. договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому.

6. Сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу транспортного засобу.

6.1. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення.

7. Право власності на транспортний засіб переходить до ПОКУПЦЯ з моменту підписання цього договору.

8. Спори, що можуть виникнути після укладення цього договору, вирішуються в судовому порядку.

9. Зі змістом ст.ст.229, 230, 231, 233, 234, 235 Цивільного кодексу України сторони ознайомлені.

10. Цей договір складений на українській мові у двох примірниках, по одному для кожної зі Сторін, кожен з яких має однакову юридичну силу.

ПРОДАВЕЦЬ __/ /

М.П.

ПОКУПЕЦЬ / /

М.П.»

Проте, вказана заява не приймається судом до розгляду з урахуванням наступних обставин:

За приписами ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна підстав або предмету позову, розміру позовних вимог означають зміну істотних складових позову. Так, зміна предмету позову означає зміну матеріально-правової вимоги до відповідача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, внаслідок чого збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

Виходячи з вищезазначеного, а також враховуючи викладені в позові первісні позовні вимоги, за висновками суду, заявлення вимог про зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу у відповідній редакції, за своєю суттю є зміною предмету позову.

Як вказувалося вище, за приписами ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач має право змінити предмет позову до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Відповідно до позиції, викладеної у п.1.4 рішення №4 від 04.08.2010р. зборів суддів Вищого господарського суду України «Щодо змін, внесених до Господарського процесуального кодексу України згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів»початок розгляду справи по суті співпадає з початком розгляду безпосередньо позовних вимог, тобто після відкриття судового засідання, роз'яснення сторонам їх прав та обов'язків, з'ясування наявності відводів складу суду, розгляду інших клопотань та заяв (про відкладення розгляду справи, залучення інших осіб до участі у справі, витребування додаткових доказів тощо), а також з'ясування питання наявності у третіх осіб самостійних вимог у відповідній справі та необхідності уточнення позовних вимог. Заяви (клопотання) про зміну предмета або підстав позову, подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

За змістом протоколу від 16.11.2011р. судове засідання було відкрито, сторонам роз'яснено їх права та обов'язки, з'ясовано наявність відводів складу суду, позивачем підтримано вимоги, викладені у позовній заяві, відповідачем повідомлено суд про неможливість надання відзиву на позовну заяву та заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача судом задоволено, розгляд справи відкладено на 30.11.2011р. Тобто, 16.11.2011р. розгляд справи по суті розпочатий не був.

30.11.2011р. судове засідання було відкрито, представникам позивача та відповідача, які раніше не приймали участі у справі, роз'яснено їх права та обов'язки, з'ясовано наявність відводів складу суду, представником відповідача заявлено клопотання не розпочинати розгляд справи по суті та відкласти судове засідання.

Вказане клопотання судом задоволено, судове засідання відкладено на 14.12.2012р. Розгляд справи по суті не розпочато.

В судовому засіданні 14.12.2011р. судом розпочато розгляд справи по суті: з'ясовано правову позицію позивача стосовно підтримання вимог, викладених у позовній заяві, а також заперечення відповідача проти первісного позову; досліджено обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, позицію сторін відносно зустрічних позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що заява б/н від 27.12.2011р. подана позивачем після початку розгляду справи по суті, тобто з порушенням приписів ст.22 Господарського процесуального кодексу України, остання не приймається судом до розгляду та судом розглядаються по суті позовні вимоги, які викладені у позовній заяві.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за подання вказаної вище заяви позивачем не було сплачено судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі з одночасним задоволенням зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Статтею 806 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг»за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Як свідчать матеріали справи, 27.07.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»(лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем Білошицьким Юрієм Валентиновичем (лізигоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №387.

Пунктом 1.1 зазначеного правочину сторонами встановлено, що предметом договору є надання лізингодавцем лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу транспортного засобу у відповідності з замовленням на транспортний засіб. Транспортний засіб, що передається в лізинг, придбаний на підставі наданого лізингоодержувачем замовлення на транспортний засіб, а саме: КАМАЗ-43253-0001090-15.

Згідно із п.5.1 договору №387 від 27.07.2007р. за переданий у лізинг транспортний засіб в період з дати надання до завершення строку лізингу сплачуються лізингові платежі. Розмір та строки сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцю встановлюється в плані лізингу та інших додатках.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено наявність підстав, з якими закон та спірний договір пов'язує можливість набуття у власність рухомого майна.

Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на належне виконання умов договору №387 від 27.07.2007р., зокрема щодо перерахування на користь відповідача лізингових платежів та залишкової вартості транспортного засобу.

Проте, за висновками суду, вказані дії позивача не є достатніми для визнання за останнім права власності на КАМАЗ-43253-0001090-15, виходячи з наступного:

Згідно із ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317, ст.319 названого нормативно-правового акту власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одночасно, ст.334 зазначеного Кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше (ст.8 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, однією з підстав для набуття права власності на майно діюче законодавство визначає правочин, у якому сторони передбачають, в тому числі, умови переходу від однієї сторони до іншої прав стосовно володіння, розпорядження та користування майном.

Згідно із п.п.8.1, 12.2 договору №387 від 27.07.2007р. транспортний засіб належить лізингодавцеві. Протягом усього терміну дії договору транспортний засіб є власністю лізингодавця.

Умови переходу права власності на транспортний засіб встановлені п.12.5 вказаного договору, а саме: право власності на предмет фінансового лізингу набувається лізингоодержувачем після сплати повної суми лізингових платежів на дату переходу права власності на транспортний засіб та залишкової вартості згідно з цим договором, але не раніше 12 місяців від дати надання транспортного засобу.

Відповідно до п.9.5 підписаної сторонами угоди встановлено, що по закінченню терміну дії договору та виконання за цим договором всіх зобов'язань лізингоодержувачем, лізингодавець зобов'язаний передати транспортний засіб у власність лізингоодержувачу у відповідності до положень, які зазначені в п.6.4 даного договору.

Пунктом 6.4 договору №387 від 27.07.2007р. передбачено, що лізингоодержувач має пріоритетне право набути після закінчення терміну дії договору і при виконанні його умов у власність предмет лізингу, сплативши лізингодавцю залишкову вартість транспортного засобу, вказану в плані лізингу. Лізингоодержувач може набути право власності на транспортний засіб тільки за договором його купівлі-продажу, який стає додатком до цього договору з моменту його підписання сторонами.

Приймаючи до уваги вищенаведе, право власності на КАМАЗ-43253-0001090-15 переходить від лізингодавця до лізингоодержувача по закінченню терміну дії договору після підписання договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу.

За приписами п.п.19.1, 19.2 спірного договору даний договір вступає в дію з моменту його підписання. Термін дії договору зумовлений строком лізингу, який вказується в плані лізингу.

Відповідно до плану лізингу №387/002 від 22.01.2008р. (з урахуванням змісту змін від 13.06.2008р., 13.09.2008р.) дата повернення лізингу становить12.06.2011р.

Як встановлено судом, в строк до 12.06.2011р. або після цієї дати договір купівлі-продажу предмету лізингу сторонами укладено не було.

Посилання позивача на проведення оплати залишкової вартості спірного майна, за висновками суду, не є належною підставою для набуття позивачем права власності на предмет лізингу, оскільки положення укладеного між сторонами договору фінансового лізингу №387 від 27.07.2007р. не передбачають автоматичного переходу до позивача права власності на автомобіль у разі сплати викупного платежу.

Приписи Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про фінансовий лізинг»також не встановлюють положень відносно автоматичного переходу до лізингоодержувача права власності на майно, що є предметом лізингу, у разі сплати викупної вартості майна.

Одночасно, за висновками суду, позивач не позбавлений права та можливості у разі необґрунтованої, на його думку, відмови відповідача в укладанні договору купівлі-продажу транспортного засобу звернутися до суду з позовом про зобов'язання відповідача укласти відповідний договір.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу транспортного засобу КАМАЗ-43253-0001090-15 між сторонами підписано не було, вимоги позивача про визнання права власності на майно є передчасними, внаслідок чого у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позову Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

Одночасно, виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає зустрічні позовні вимоги про зобов'язання Фізичну особу-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича повернути відповідачу спірне майно та стягнення неустойки за несвоєчасне повернення транспортного засобу такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

13.06.2008р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»та Фізичною особою-підприємцем Білошицьким Юрієм Валентиновичем було підписано акт приймання-передачі транспортного засобу №387/002, відповідно до якого лізингоодержувач отримав від лізингодавця транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (шасі №ХТС43253R81153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

Право власності позивача на вказане майно транспортний засіб підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії ААС №341022 від 15.05.2008р.

Статтею 3 договору №387 від 27.07.2007р. встановлено, що лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу на строк, вказаний в плані лізингу.

За приписами п.п.19.1, 19.2 спірного договору даний договір вступає в дію з моменту його підписання. Термін дії договору зумовлений строком лізингу, який вказується в плані лізингу.

Відповідно до плану лізингу №387/002 від 22.01.2008р. (з урахуванням змісту змін від 13.06.2008р., 13.09.2008р.) дата повернення лізингу -12.06.2011р.

Згідно із п.14.2 спірної угоди у разі, якщо лізингоодержувач не реалізує своє право викупу предмету лізингу та не продовжить строк його використання після припинення терміну дії договору, лізингодержувач повертає транспортний засіб в дату повернення вказану в плані лізингу, в місці передачі разом з обладнанням та іншими елементами, які були надані лізингоодержувачеві згідно акту приймання-передачі. В разі, якщо умови цього договору не порушені, договір вважається припиненим.

Будь-яких доказів продовження строку використання або викупу предмету лізингу позивачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не представлено. Тобто, право позивача на утримання спірного майна у лізингу припинилось 12.06.2011р.

Частиною 2 ст.806 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

За змістом ч.1 ст.785 вказаного Кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. В ДОГОВОРЕ ЧТО_ТО ЕСТЬ О ВОЗВРАТЕ?

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України, виходячи з того, що в строк до 12.06.2011р. між сторонами не було підписано договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу, КАМАЗ-43253-0001090-15 підлягав поверненню відповідачу в день та у місці, які визначені п.14.2 договору №387 від 27.07.2007р., внаслідок чого, за висновками суду, зустрічні позовні вимоги в частині зобов'язання Фізичну особу-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича повернути відповідачу транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 вказаного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 627 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що сторони вільні в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 12.10 договору №387 від 27.07.2007р. встановлено, що якщо лізингоодержувач не повертає транспортний засіб в визначений час, в необхідному стані і потрібним чином, лізингодавець має право вжити всіх заходів для визначення місцезнаходження транспортного засобу та повернення його в своє володіння. Лізингоодержувач має нести всі витрати, пов'язані з несвоєчасним поверненням транспортного засобу згідно рахунку-фактури, виставленому лізингодавцем. Лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача неустойку в сумі подвійного середньомісячного лізингового платежу за кожен місяць прострочення повернення за період з дати повернення за графіком і до дати дійсного повернення (включно). В такому разі договір вважається припиненим після того як останній рахунок-фактура, наданий лізингодавцем лізингоодержувачу, повністю сплачений. Термін припинення -дата сплати рахунку-фактури.

За твердженням відповідача, станом на час розгляду справи спірне майно Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»позивачем не повернуто. Вказані обставини з боку Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича не заперечуються.

За таких обставин, приймаючи до уваги неповернення предмету лізингу позивачем, враховуючи положення п.12.10 договору №387 від 27.07.2007р., позивач нарахував та пред'явив до стягнення неустойку у розмірі 80697 грн. за період з 13.06.2011р. по 24.11.2011р.

За висновками суду, розрахунок суми неустойки є арифметично вірним, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у визначеному відповідачем розмірі.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постановах від 20.07.2011р. по справі №5/206/10, від 17.03.2011р. по справі №30/263.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України (у відповідних редакціях) судові витрати за первісним позовом та судовий збір за зустрічною позовною заявою підлягають віднесенню на позивача.

Одночасно, виходячи з того, що при зверненні до суду з зустрічним позовом відповідачем було переплачено судовий збір в сумі 0,06 грн., грошові кошти у вказаному розмірі підлягають поверненню відповідачу з Державного бюджету України на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича, м.Київ до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг», м.Київ про визнання за Фізичною особою-підприємцем Білошицьким Юрієм Валентиновичем права власності на транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

Задовольнити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг», м.Київ до Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича, м.Київ про:

- зобов'язання Фізичну особу-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ);

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»неустойки за несвоєчасне повернення транспортного засобу за період з 13.06.2011р. по 24.11.2011р. в розмірі 80697 грн.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича (02218, м.Київ, вул.Райдужна, буд.55, кв.115, ІПН 3) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»(03062, м.Київ, просп.Перемоги, буд.67, ) транспортний засіб КАМАЗ-43253-0001090-15 (номер шасі: ХТС43253R81-153570, реєстраційний номер АА 6718 НЕ).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Білошицького Юрія Валентиновича (02218, м.Київ, вул.Райдужна, буд.55, кв.115, ІПН 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»(03062, м.Київ, просп.Перемоги, буд.67, ) неустойку за несвоєчасне повернення транспортного засобу за період з 13.06.2011р. по 24.11.2011р. в розмірі 80697 грн., а також судовий збір в сумі 2554,94 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Лізинг»(03062, м.Київ, просп.Перемоги, буд.67, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 0,06 грн.

Винести ухвалу після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 01.02.2012р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя М.О.Любченко

Повне рішення складено 06.02.2012р.