КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2012 № 2/038-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Чорної Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі Дмитрина Д.О.

за участю представників

від позивача : ОСОБА_2 дов. № 5-12/11 від 05.12.2011 року

від відповідача : ОСОБА_3 дов. № 05-23/228 від 26.01.2012 року

від третьої особи: ОСОБА_4 дов. № б/н від 18.05.2012 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фастівської міської ради Київської області

на рішення Господарського суду Київської області

від 02.07.2012 року

у справі № 2/038-12 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки

споживчої кооперації

до Фастівської міської ради Київської області

про визнання недійсним рішення від 19.04.2012р. № 33-ХХІV - VІ

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд господарського суду Київської області передані вимоги Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації до Фастівської міської ради про визнання недійсним рішення Фастівської міської ради від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ «Про скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірним рішенням Фастівської міської ради було скасовано рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 224/5 від 17.12.1996р. «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку», у звязку з чим позивача було позбавлено його законного права користування земельними ділянками. Позивач стверджує, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997р. органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, якщо відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих прав заперечують проти їх зміни чи припинення, оскільки це є гарантією стабільності суспільних відносин.

Ухвалою від 30.05.2012р. Господарський суд Київської області відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з непідвідомчістю та залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 підприємство Фастівської міської ради «Фастівський ринок», на підставі поданої заяви.

Ухвалою Господарський суд Київської області від 20.06.2012р. відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи про припинення провадження у справі, відмовлено в задоволенні клопотання представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі Київрегіонспоживспілки в якості третьої особи.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.07.2012 р. у справі № 2/038-12 позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення Фастівської міської ради від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ «Про скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 224/5 від 17.12.1996р. «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку». Стягнуто з Фастівської міської ради Київської області на користь підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації 1073,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що приймаючи оскаржуване рішення від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ та позбавляючи позивача права користування земельною ділянкою, Фастівська міська рада не врахувала, що право землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Крім того судом зазначено, що відповідачем відповідно до розяснень викладених у рішенні Конституційного суду України № 7-рп-2009 від 16.04.2009р. не наведено жодних норм Конституції або законів України, які б були порушені скасованим рішенням виконкому Фастівської міської ради від 17.12.1996р.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, Фастівська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області по справі № 2/038-12 від 02.07.2012 року скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду Київської області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи. Скаржник зазначає, що судом не було враховано, що цільове призначення земельної ділянки, зазначене в техдокументації не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки зазначеному в державному акті, що відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Розпорядженням голови Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_7 № 2/038-12 від 14.08.2012 року враховуючи те, що відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу по справі № 2/038-12 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Тищенко О.В., керуючись ст. ст.4 6 , 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 2/038-12 колегію суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2012 року апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В. та призначено розгляд скарг на 12.09.2012 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_8 № 2/038-12 від 12.09.2012 року враховуючи перебування судді Смірнової Л.Г. у відпустці, керуючись ст. ст. 4 6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., розгляд апеляційної скарги по справі № 2/038-12 доручено здійснити колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Руденко М.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2012 року апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Руденко М.А.,Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2012 року на підставі клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, поданого через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду, у справі було оголошено перерву до 26.09.2012 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_8 № 2/038-12 від 26.09.2012 року враховуючи перебування судді Чорної Л.В. у відпустці, керуючись ст. ст. 4 6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., розгляд апеляційної скарги по справі № 2/038-12 доручено здійснити колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірнова Л.Г., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2012 року апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірнова Л.Г., Руденко М.А.

25.09.2012 року через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду представником відповідача було подане клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Київської регіональної спілки споживчої кооперації, мотивоване тим, що остання є власником нерухомого майна цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою м. Фастів, вул. 25 Жовтня, 9, а отже рішення виконавчого органу Фастівської міської ради від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-V безпосередньо стосується її прав та обовязків.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Відповідно до статті 27 ГПК України така третя особа може бути залучена до участі у справі за її заявою, а також за клопотанням сторін, прокурора. З підстав, зазначених у другому реченні частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. У будь-якому разі судом виноситься з даного питання ухвала з обов'язковим зазначенням у ній, на стороні кого (позивача чи відповідача) залучається ця третя особа.

Згідно зі статтею 21 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Це правило встановлено лише для сторін в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вже розглядалося дане клопотання, за результатами розгляду якого представнику відповідача було відмовлено у його задоволені, при цьому вважає обґрунтованою та правомірною відмову, оскільки дійсно у Київської регіональної спілки споживчої кооперації з учасниками справи відсутні будь-які відносини повязані з предметом даного спору.

Крім того, як і під час розгляду судом першої інстанції, представником відповідача не було подано суду жодних документів на підтвердження права власності Київрегіонспоживспілки на нерухоме майно цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою м. Фастів, вул. 25 Жовтня, 9, а отже колегія суддів вважає за необхідне відмовити представнику відповідача у задоволенні даного клопотання з огляду на недоведеність порушених прав та інтересів Київської регіональної споживчої спілки у спірних правовідносинах, які є предметом розгляду даної справи.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2012 року у справі № 2/038-12 скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції погодився з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі та просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2012 року у справі № 2/038-12.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням виконавчого комітету Фастівської міськради від 17.12.1996р. № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» було оформлено право постійного користування Фастівському колгоспному ринку на земельну ділянку площею 1,76 га, дозволено Київському відділенню інституту землеустрою виготовити технічну документацію на Державний акт на право постійного користування землею, прийнято рішення зареєструвати Фастівському колгоспному ринку Державний акт на право постійного користування землею.

На підставі вказаного рішення та науково-технічної документації по складанню Державного акту на право постійного користування землею, виготовленої Київським відділенням Інституту землеустрою Української академії аграрних наук (копія залучена до матеріалів справи), Фастівському колгоспному ринку видано Державний акт на право постійного користування землею ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997р. на земельну ділянку загальною площею 1,76 га згідно з планом землекористування для торгівельної діяльності.

Рішенням Фастівської міської ради Київської області від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ «Про скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку»», прийнятого за поданням третьої особи -КП «Фастівський міський ринок», скасовано рішення виконавчого комітету Фастівської міськради від 17.12.1996р. № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку»та доручено робочій групі з визначення меж земельної ділянки під спорудами «Фастівського ринку Київської регіонспоживспілки», що розташовані за адресою м. Фастів, вул. 25 Жовтня 9 та Галафєєва 16. провести дії щодо встановлення меж земельних ділянок, що підлягають оформленню Київрегіонспоживспілкою для обслуговування об'єктів нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Статуту підприємство "Фастівський ринок" Київської регіональної спілки споживчої кооперації є власним підприємством Київської регіональної спілки споживчої кооперації.

Згідно п.2 Постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 14.04.1987р. № 124 «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків»всі ринки із системи Міністерства торгівлі УРСР були безоплатно передані споживчій кооперації. На виконання Постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 26.07.1987р. № 265 «Про заходи по поліпшенню колгоспних ринків» та Постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 14.04.1987р. № 124 відповідно до рішення виконкому Київської обласної ради народних депутатів від 05.05.1987р. № 143 у підпорядкування Київської облспоживспілки було передано обласну об'єднану дирекцію колгоспних ринків, у тому числі - і Фастівський колгоспний ринок.

У подальшому Фастівський колгоспний ринок було передано у тимчасове користування Фастівській районній спілці споживчих товариств.

У зв'язку з цим Фастівський колгоспний ринок звернувся до відповідача із заявою про перереєстрацію його у Фастівський міський ринок райспоживспілки. Зазначені обставини підтверджуються заявою Фастівського колгоспного ринку та довідкою Фастівської міської ради від 23.12.1997 р. № 6-33/1180.

Відповідно до постанови Правління Київської облспоживспілки № 151 від 18.09.1997 р. та акту приймання-передачі Фастівського ринку від 17.10.1997 р. Фастівський ринок було передано до Київського обласного об'єднання ринків Київської облспоживспілки.

Відповідно до розпорядження Фастівської міської ради від 26.01.1998 р. № 40 "Про перереєстрацію в зв'язку зі зміною назви Фастівського ринку Київської облспоживспілки" було вирішено перереєструвати "Фастівський міський ринок" в "Фастівський ринок Київської облспоживспілки".

Постановою Правління Київської облспоживспілки від 19.06.2003 р. № 7 п.7 "Про передачу власних підприємств" було постановлено передати Київській регіональній спілці споживчої кооперації право корпоративного управління Фастівським ринком Київської облспоживспілки з правом володіння, користування та розпорядження (п. 1 постанови) та зобов'язано керівників переданих підприємств внести необхідні зміни і доповнення у

власні статути в зв'язку із зміною власника (п. 2 постанови).

На підставі даної постанови Київської облспоживспілки та постанови правління Київської регіонспоживспілки № 59 від 27.09.2005 р. було зареєстровано нову редакцію Статуту Фастівського ринку Київської облспоживспілки, внаслідок чого було змінено назву даного підприємства з "Фастівський ринок Київської облспоживспілки" на підприємство "Фастівський ринок" Київської регіональної спілки споживчої кооперації" та змінено власника даного підприємства з Київської облспоживспілки на Київську регіонспоживспілку.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Центральної спілки споживчих товариств України про офіційне тлумачення положень п.1 ст.9, п.1 ст.10 Закону України "Про споживчу кооперацію", ч.4 ст. 37 Закону України "Про кооперацію"(справа про захист права власності організації споживчої кооперації) від 11.11.2004р. № 16-рп/2004, безоплатна передача колгоспних ринків організаціям споживчої кооперації не суперечила чинному на той час законодавству, внаслідок чого ці ринки як цілісні майнові об'єкти перейшли у володіння і користування організацій споживчої кооперації, які відповідно до положень Закону України "Про власність" набули права власності на передане їм майно на підставі правовстановлюючих документів.

Також судом встановлено, що код ЄДРПОУ юридичної особи Фастівського ринку 01561195 не змінювався, що свідчить про те, що дана юридична особа вносила зміни у реєстраційні дані на протязі свого існування виключно щодо власної назви та відомостей про засновника (власника).

Зазначені обставини неодноразово досліджувались судом під час розгляду справ № 20/160-09, № 20/161-09, № 325/12-04 та не потребують додаткового встановлення згідно приписів ст.. 35 ГПК України.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Фастівський колгоспний ринок та підприємство "Фастівський ринок" Київської регіональної спілки споживчої кооперації є однією і тією ж юридичною особою, якій відповідно до рішення виконавчого комітету Фастівської міськради від 17.12.1996р. № 224/5 було видано Державний акт на право постійного користування землею від 26.03.1997р. ІІ-КВ № 002329.

Зважаючи на те, що між сторонами у справі існує приватноправовий спір про право користування земельною ділянкою, Підприємством «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації було подано позов про визнання недійсним рішення від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VI з метою захисту свого права користування земельною ділянкою за адресою м. Фастів, вул. 25 Жовтня, 9 та вул. Галафєєва 16 згідно до Державного акту на право постійного користування землею ІІ-КВ № 002329.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга Фастівської міської ради задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 2 статті 20 Господарського суду України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав субєктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 148 Господарського кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною державою. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до Земельного кодексу України та інших законів.

За статтею 2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Згідно з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (редакція чинна на момент виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Статтею 9 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень Київської міської рад у галузі земельних відносин на її території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування (редакція чинна на момент виникнення спірних правовідносин) в Україні" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сесії міські ради вирішують питання регулювання земельних відносин.

Відповідно пункту другого статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

За приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи предметом розгляду даної справи є протиправність рішення Фастівської міської ради Київської області від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ «Про скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку», яким було позбавлено позивача права користування земельними ділянками за адресою м. Фатів, вул.. 25 Жовтня, 9 та Галафєєва, 16.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Відповідно до ч.1,2 ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. користування землею може бути постійним або тимчасовим, при цьому постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Відповідно до частини першої ст. 22 Земельного Кодексу України від 18.12.1990р. (в редакції, чинній на момент видачі Державного акту на право постійного користування землею 26.03.1997р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Отже саме з 26.03.1997р. (дати видачі акта на право постійного користування землею), у позивача виникло право постійного користування земельними ділянками згідно з планом землекористування та в межах, встановлених зазначеним планом землекористування за адресою м. Фастів вул. 25 Жовтня, 9 та вул. Галафєєва 16 для торгівельної діяльності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005р. № 5-рп/2005, яким визнано неконституційним пункт 6 Прикінцевих положень Земельного кодексу України від 25.10.2001р. право постійного користування земельними ділянками є безстроковим і у позивача відсутній обов'язок здійснювати переоформлення зазначеного Державного акту.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта, що позивач не являючись власником будівель ринку, які розташовані на спірних земельних ділянках, і відповідно до ст. 120 ЗК України не може бути власником або користувачем земельної ділянки, на якій розташовані ці будівлі, з огляду на наступне.

Як було вірно зазначено судом першої інстанції, рішеннями господарського суду Київської області від 05.07.2004р. у справі № 158/4-04 та від 11.10.2004р. було встановлено, що власником обєктів нерухомого майна Фастівського ринку є Київська регіональна спілка споживчої кооперації, що в свою чергу також підтверджується відомостями з витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.02.2005р. № 6470147 та № 6472868.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.4, 5.2 діючого Статуту позивача від 27.09.2005р. (копія залучена до матеріалів справи) підприємство «Фастівський ринок» є унітарним підприємством Київської регіональної спілки споживчої кооперації і знаходиться в її безпосередньому підпорядкуванні. Будівлі, приміщення, обладнання, устаткування а також інші види основних засобів позивача є власністю Київської регіональної спілки споживчої кооперації та передані підприємству «Фастівський ринок Київської регіонспоживспілки» в тимчасове користування на праві оперативної оренди для здійснення господарської діяльності. Фастівський ринок є цілісним майновим комплексом, що належить Київській регіонспоживспілці, до складу якого відповідно до ст. 191 ЦК України входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгівельну марку або інше призначення та інші права.

Зазначені обставини також неодноразово досліджувались судом (справи господарського суду Київської області № 20/160-09, № 20/161-09, № 325/12-04).

Частиною 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

За таких обставин, позивач, який має в користуванні обєкти нерухомого майна Фастівського ринку, є належним користувачем земельної ділянки, на якій вони розташовані і право користування земельною ділянкою позивач набув відповідно до рішення виконкому Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку»та виданого на його підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997р.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено підстави припинення права користування земельною ділянкою, серед яких: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Згідно пункту 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.11р., право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Апелянтом не було доведено належним чином, що приймаючи на сесії рішення від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ та позбавляючи позивача права користування земельною ділянкою Фастівська міська рада керувалась підставами передбаченими ст. 141 Земельного кодексу України.

Як встановлено Рішенням Конституційного суду України № 7-рп-2009 від 16.04.2009р., рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

За таких обставин закон дозволяє Фастівській міській раді скасовувати рішення власного виконавчого комітету виключно у випадках, коли таке рішення суперечить Конституції або законам України, або рішенням самої ради, прийнятим у межах своїх повноважень та відповідно до закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача належного правового обґрунтування та недоведеність факту існування порушень норм чинного законодавства на момент прийняття рішенням виконкому Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5.

З огляду на вищенаведене, відповідач власним рішенням від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ протиправно позбавив позивача права на законне користування земельною ділянкою та самостійного на ній господарювання згідно приписів частини 1 ст. 95 Земельного кодексу України.

Щодо прийняття пункту 2 оскаржуваного рішення Фастівської міської ради Київської області від 19.04.2012р. № 33-ХХІV-VІ, яким доручено робочій групі з визначення меж земельної ділянки під спорудами Фастівського ринку Київської регіонспоживспілки, що розташовані за адресою Київська обл., м. Фастів, вул. 25 Жовтня 9 та Галафєєва 16 провести дії щодо встановлення меж земельних ділянок, що підлягають оформленню Київрегіонспоживспілкою для обслуговування об'єктів нерухомості, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки, звертається з клопотанням про вибір земельної ділянки. До клопотання додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою ст. 151 цього Кодексу.

В той же час положеннями ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки, питання вирішується в судовому порядку (частина 10 статті 149 ЗК України).

Отже законодавець при вирішенні питання надання земельної ділянки у власність або в користування, яка на момент вилучення перебуває у володінні іншої особи, встановив ключовий момент у даній процедурі пов'язаний з отриманням згоди на це вилучення від актуального землекористувача або в протилежному випадку розвязання даного питання у судовому порядку.

Проте як було встановлено судом першої інстанції, Київська регіональна спілка споживчих товариств за оформленням права користування, або права власності на земельні ділянки під існуючими будівлями ринку до Фастівської міської ради не зверталась.

Позивач як користувач спірної земельної ділянки на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1997р. ІІ-КВ № 002329 згоди на вилучення в нього спірної земельної ділянки площею 1,76 га нікому не надавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прийнявши рішення про доручення робочій групі з визначення меж земельної ділянки під спорудами Фастівського ринку Київської регіонспоживспілки, які розташовані за адресою Київська обл., м. Фастів, вул. 25 Жовтня 9 та Галафєєва 16 провести дії щодо встановлення меж земельних ділянок, що підлягають оформленню Київрегіонспоживспілкою для обслуговування об'єктів нерухомості, без заяви зацікавленої особи - Київської регіонспоживпілки та без згоди землекористувача - підприємства «Фастівський ринок» Київської регіонспоживспілки, Фастівська міська рада діяла всупереч чинному законодавству та порушила право позивача самостійно господарювати на землі.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності усіх підстав для визнання рішення Фастівської міської ради № 33-ХХІV-VІ від 19.04.2012р. «Про скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» недійсним.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фастівської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 02.07.2012 року по справі № 2/038-12 залишити без змін.

Матеріали справи № 2/038-12 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Тищенко О.В.

Судді Чорна Л.В.

ОСОБА_1