ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" березня 2012 р. Справа № 5023/7190/11 (н.в.о. 29/370-10)

вх. № 7190/11 (н.в.о. 10767/5-29)

Суддя господарського суду Харківської області Інте Т.В.

розглянувши матеріали подання головного державного виконавця ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 про обмеження права для виїзду за межі України в процесі виконання рішення у справі за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Харків

до ФОП ОСОБА_3, м. Харків

про стягнення 252500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання головного державного виконавця ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 про обмеження права для виїзду за межі України, в якому він просить суд тимчасово обмежити боржника - ФОП ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, для забезпечення виконання рішення суду.

В обгрунтування свого подання, державний виконавець посилається на пункт 2 статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України та на статтю 217 Цивільного процесуального кодексу України.

Розглянувши вказане подання судом встановлено, що статтею 33 Конституції України закріплено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України, також закріплено право фізичної особи на свободу пересування.

Господарське-процесуальне законодавство не містить такої норми, яка дозволяє судді обмежити громадянина у праві виїзду за межі України. При цьому, суд вважає невірним застосування в данному випадку аналогії норм процесуального права, оскільки, суд, як державний орган відповідно до ст. 19 Конституції України зобов"язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 217 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні, однак, навіьт нормами ЦПК України не передбачено такого виду забезпечення виконання рішення як обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України та в"їзд в Україну громадян України" на яку посилається заявник подання, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю,- до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання -до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

3) проти нього порушено кримінальну справу - до закінчення провадження у справі;

4) він засуджений за вчинення злочину - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань;

6) він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з'ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей;

7) він підлягає призову на строкову військову службу - до вирішення питання про відстрочку від призову;

8) щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі;

9) він за вироком суду визнаний особливо небезпечним рецидивістом чи перебуває під адміністративним наглядом міліції - до погашення (зняття) судимості чи припинення нагляду.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Суд звертає увагу заявника на те, що факт невиконання рішення суду сам по собі не свідчить про наявність факту ухилення від його виконання.

Відповідно ж до статі 5 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов"язаний вжити заходів примусового виконання рішень, установлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, однак, з подання державного виконавця не вбачається, що виконавцем були здійснені будь - які дії для примусового виконання рішення суду, щодо передбачені ст. 5 цього закону.

Аналіз норм чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Закону України Про Державну прикордонну службу України, Указу Президента України Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів, дає підстави суду вважати, що питання щодо такого обмеження вирішується судом, а наявність в особи невиконаних обов'язань, покладених на неї судовим рішенням, може стати підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, та не є обовязковим заходом для забезпечення виконання рішення суду, який повинен вживатися судами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні подання старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ відмовити.

Керуючись Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Законом України Про Державну прикордонну службу України, Указом Президента України Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів, ст. ст. 1, 4, 33, 34, 43, 82, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавя Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права виїзду за межі України відносно ФОП ОСОБА_3, відмовити.

Суддя Інте Т.В.