РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"17" квітня 2012 р. Справа № 5019/1474/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Олексюк Г.Є. ,

суддя Маціщук А.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод"

на рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2012р.

у справі № 5019/1474/11

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод"

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "АЕС Рівнеобленерго"

про скасування оперативно-господарської санкції

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "АЕС Рівнеобленерго"

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод"

про стягнення плати за перетікання реактивної електроенергії в сумі 130 982 грн. 26 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 08.02.2012р. у справі № 5019/1474/11 (суддя Войтюк В.Р.) відмовлено в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" до ОСОБА_3 акціонерного товариства "АЕС Рівнеобленерго" про скасування оперативно-господарської санкції. Задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 акціонерного товариства "АЕС Рівнеобленерго" до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" про стягнення плати за перетікання реактивної електроенергії в сумі 130 982 грн. 26 коп.

Мотивуючи рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в зв'язку з перейменуванням ВАТ Рівненський радіотех нічний завод у Публічне акціонерне товариство Рівненський радіотехнічний завод 31.01.2011 року між Закритим акціонерним товариством Ей-І-Ес Рівнеобленерго, як постачальником та ОСОБА_3 акціонерним товариством Рівненський радіотехнічний завод (далі по тексту ПАТ "РРЗ"), як споживачем укла дено Договір №207 про постачання електричної енергії, згідно якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачеві для забезпечення потреб електроустановок спо живача з дозволеною потужністю (згідно Додатку №6), а споживач оплачує постачальнику вар тість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цьо го Договору.

Відповідно до пунктів 8, 9 Додатку №8 до Договору №207 від 31.01.2011р. Порядок роз рахунків за перетікання реактивної електроенергії, споживач зобов'язаний письмовим повідом ленням забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електро енергії за розрахунковий період згідно з договором, контроль споживання та генерації реактивної електроенергії здійснюється засобами обліку згідно таблиці п. 6 цього Додатку, з врахуванням поточних змін приладів обліку.

Разом з тим, місцевий суд враховує, що згідно статті 26 Закону України Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, при цьому споживач несе відповідальність за пору шення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною електро енергією.

Також місцевим судом було прийнято до уваги положення п.п. 5, 6.33 Правил користування електричною енергією, затверджених пос тановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005р. №910).

Місцевий суд зазначає, що позивач не виконував свого обов'язку щодо письмового повідомлення відповідачеві фактичних показників розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період, що призвело до штучного заниження плати за реактивну енергію.

Виходячи зі змісту положень чинного законодавства, суд першої інстанції вважає, що при проведенні перевірки засобів обліку позивача, оспорюваним протоколом було зафіксовано факт порушення споживачем умов Договору та ПКЕЕ, яке полягало у недоврахуванні електричної енергії відповідачем згідно відомостей про обсяги споживання поданих позивачем, що за своєю правовою природою є збитками, а не оперативно-господарськими санкціями.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав, за яких в задоволенні первісного позову слід відмовити.

При задоволенні зустрічного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що розрахунок нарахування збитків по акту №016662 від 25.02.2011 р. проведено згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої наказом Мінпаливенерго від 17.01.2002 р. №19 та договору.

Разом з тим, твердження представника ПАТ РРЗ про те, що нарахування не співпадають із вказаними у розрахунку сумами не відповідає дійсності.

Неукладення між Товариством та ПАТ РРЗдодаткової угоди щодо ЕЕРП не спростовує обов'язку ПАТ РРЗ здійснювати оплату за генерацію реактивної електроенергії.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Рівненський радіотехнічний завод" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2012р. у справі № 5019/1474/11 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог за первісним позовом ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод" та відмовити в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ПАТ "АЕС Рівнеобленерго".

Апелянт вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято внаслідок неповного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Суд першої інстанції неправомірно застосував умови договору № 207 від 31 січня 2011 року, так як період оспорюваних правовідносин та обрахунку збитків встановлено з 20 серпня 2009 року по 20 січня 2011 року.

Відповідно на вказаний період поширюються умови договору №207 про постачання електричної енергії від 06 липня 2005 року, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позивач зазначає, що 03 березня 2011 року на ЗАТ «Ей-І-Ес Рівнеенерго», головному енергетику ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод»були вручені протокол № 72 комісії по розгляду актів порушення Правил користування електроенергією та акт №016662 про порушення Правил користування електричною енергією від 25.02.2011 року.

По результатах розгляду акту №016662 від 25.02.2011 року, комісія постановила провести за попередні роки нарахування споживачу ПАТ ПАТ "РРЗ" за перетоки реактивної енергії, за період з 20.08.2009 рік по 20.02.2011 рік.

Скаржник вказує, що стаття 20 Господарського кодексу України встановлює право кожному суб'єкту господарювання та споживачу на захист своїх прав і законних інтересів. Згідно зазначеної норми, права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Скаржник наголошує на тому, що позивач за первісним позовом заперечує сам факт вчинення правопорушення у вигляді «недообліку електроенергії, скрите споживання», оскільки підстав для нарахування позивачу плати за перетікання реактивної енергії, як «недооблік електроенергії, скрите споживання» в п.6.40 Правил, якими керувались представники відповідача у складі комісії по розгляду актів про порушення споживачами Правил користування електроенергією, не визначаються.

Також апелянт вважає, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) неправомірно прийняв рішення про нарахування суми за перетоки реактивної енергії, за період з 29.08.2009 рік по 20.01.2011 рік., як за порушення правил користування електричною енергією в розмірі 130982,26 грн, з посиланням, що відповідачем за зустрічним позовом вчинено правопорушення, у вигляді «недообліку електроенергії, скрите споживання»та визнано ним таке порушення.

Окрім того, як зазначає скаржник, підписуючи акт №016662 та протокол від 03.03.2011 року, головним енергетиком перевищенні повноваження, так як йому не надавались повноваження на здійснення юридичних дій від імені ПАТ "РРЗ".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

У відповідності до п.п.п 2.2.4. п.п.2.2. п.2 Договору №207 від 06.07.2005 року споживач зобов'язується здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між Постачальником електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком № 8 «Порядком розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Однак, пунктом 8.4. договору №207 від 06.07.2005 року визначено, що виписка рахунку за використану електричну енергію і рахунку за пеню, реактивну енергію та надбавки проводяться постачальником електричної енергії не пізніше першого дня після закінчення розрахункового періоду.

Отже, скаржник вважає, що споживач не міг сам здійснювати нарахування сум до оплати, і сплачував суми відповідно до наданих відповідачем за первісним позовом рахунків за реактивні перетоки за період - серпень 2009 року по лютий 2011 року. Сума за реактивні перетоки дорівнювала 0.00 грн.

Окрім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою посилання представника первісного позивача з приводу того, що лічильник обліку енергії знаходився та знаходиться на території ЗАТ «Ей-І-Ес Рівнеенерго»(правонаступником якого є ПАТ «АЕС Рівнеобленерго»).

Споживач виконував свої зобов'язання, визначені п. 8 додатку №8 договору №207 від 06.07.2005 року, письмовим повідомленням забезпечував передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з договором.

Поряд з тим, скаржник зазначає, що при обрахунку основної плати за спожиту і генеровану електроенергію враховується показник D (економічний еквівалент реактивної потужності (ЕЕРП)).

Також скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що показник ЕЕРП доведений до відома споживача. Оскільки в реєстрі видачі споживачем повідомлень про зміну D, підпис головного енергетика в рядку "207.000 ВАТ "Рівненський радіотехнічний завод" відсутній.

З огляду на вищевказане, скаржник стверджує, що рішення суду першої інстанції є неправомірним, тому останнє слід скасувати.

В свою чергу, від відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3 акціонерного товариства "АЕС Рівнеобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, відповідач вказує наступне.

Акт порушення №016662 від 25.02.11 р. складено після зміни договору №207, відповідно при здійсненні розрахунку брались значення ЕЕРП, що довидились до відома ПАТ «РРЗ»у рахунках протягом серпня 2009 - січня 2011рр. та способом надання повідомлення головному енергетику ОСОБА_4 у лютому 2009 р.

Крім того, представник ПАТ "РРЗ" не заперечувала у суді першої інстанції факту регулярного отримання рахунків за електроенергію ПАТ «РРЗ», які містили значення ЕЕРП станом на кожен розрахунковий період.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що розрахунок нарахування збитків ПАТ "РРЗ" проведено на підставі рішення комісії та у відповідності до договору і Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої наказом Мінпаливенерго від 17.01.2002 р. №19.

Разом з тим, судом першої інстанції та сторонами детального проаналізовано всі позиції розрахунку та не виявлено жодних неточностей.

Також відповідач звертає увагу на те, що ПАТ "РРЗ" протягом 3-х років взагалі не проводив оплати на реактивні перетоки електричної енергії, чим завдав Товариству значних збитків, а нарахування, що проведені по акту порушення, лише частково компенсують втрати Товариства.

Суд першої інстанції правомірно відмовив ПАТ "РРЗ" у задоволенні первісного позову, оскільки предмет не підлягав задоволенню, а підстави визнані такими, що не заслуговують на увагу у постанові апеляційного господарського суду від 05.10.11 р. по справі №5019/550/11.

Так як факти правомірності складання акту порушення №016662 від 25.02.11 р. та обгрунтованості рішення комісії, оформленого протоколом №72 від 03.03.11 р., встановлені в постанові апеляційного суду, що набрала законної сили та не оскаржувалась, то вони є преюдиційними та не підлягають доведенню в інших спорах.

Тому посилання представника ПАТ "РРЗ" в апеляційній скарзі на ймовірні недоліки акту чи протоколу не впливають на їх законність та обгрунтованість.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення є цілком законним, відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону, тому останнє слід залишити без змін.

В судових засіданнях Рівненського апеляційного господарського суду представник апелянта підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважає, що судом першої інстанції при винесенні даного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. У зв'язку із зазначеним, рахує, що рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2012р. у справі № 5019/1474/11 слід скасувати, а позовні вимоги за первісним позовом задоволити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3 акціонерного товариства "АЕС Рівнеобленерго" в судовому засіданні заявив, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Закрите акціонерне товариство Ей-І-Ес Рівнеенерго постачальник електричної енергії та Відкрите акціонерне товариство Рівненський радіотехніч ний завод споживач 06.07.2005р. уклали Договір про постачання електричної енергії №207 з До датками (Т. 1, а.с. 28-39).

Згідно п.1 вказаного Договору постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору га додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору, споживач зобов'язаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з Додатком №8 Порядок розрахун ків за перетікання реактивної електроенергії.

У відповідності до положень пунктів 8, 9 Додатку №8 до Договору Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (Т.1, а.с. 37), споживач зобов'язаний письмовим повідомленням забезпечувати пе редачу показань розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з договором, контроль споживання та генерації реактивної електроенергії здійсню ється засобами обліку згідно таблиці п.6 цього Додатку, з врахуванням поточних змін приладів обліку.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що у разі виявлення однією із сторін договору пору шень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформляєть ся двосторонній акт порушень. Акт складається в двох примірниках у присутності представників обох сторін договору. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження (Т.1, а.с. 28-40, 50-67).

В зв'язку з перейменуванням Відкритого акціонерного товариства Рівненський радіотех нічний завод у Публічне акціонерне товариство Рівненський радіотехнічний завод 31.01.2011 року між Закритим акціонерним товариством Ей-І-Ес Рівлеобленерго, як постачальником, та ОСОБА_3 акціонерним товариством Рівненський радіотехнічний завод, як споживачем, укла дено Договір №207 про постачання електричної енергії (Т.2, а.с. 44-54), згідно якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачеві для забезпечення потреб електроустановок спо живача з дозволеною потужністю (згідно Додатку №6), а споживач оплачує постачальнику вар тість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цьо го Договору.

Пунктом 2.3.4 Договору №207 від 31.01.2011р. визначено, що споживач зобов'язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника елект ричної енергії та електроустановками споживача згідно з Додатком №8 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Згідно пунктів 8, 9 Додатку №8 до Договору №207 від 31.01.2011р. Порядок роз рахунків за перетікання реактивної електроенергії (Т.2, а.с. 63-65), споживач зобов'язаний письмовим повідом ленням забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електро енергії за розрахунковий період згідно з договором, контроль споживання та генерації реактивної електроенергії здійснюється засобами обліку згідно таблиці п.6 цього Додатку, з врахуванням поточних змін приладів обліку.

Відповідно до преамбули розділу 2. Зобов'язання сторін Договору №207 під час вико нання умов, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог за первісним позовом щодо скасування оперативно-господарської санкції, застосованої ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" у вигляді нарахування ПАТ "Рівненський радіотехнічний завод" по акту № 016662 від 25.02.2011 року, враховує наступні правоположення діючого законодавства.

Нормами Закону України "Про електроенергетику" визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору (ч.ч. 1-5 ст. 26 Закону).

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених пос тановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005р. №910) (надалі - ПКЕЕ) визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

У відповідності до положень пунктів 5, 6.33 Правил договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін; розрахунки за перетікання реактивної електроенергії проводяться відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами та зазначаються у відповідному дого ворі між електропередавальною організацією та споживачем.

Із положень пунктів 1, 3 наказу Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 року №19, яким затверджувалась вищезазначена Методика, випливає, що вона призначена для обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організа цією та її споживачами, а її застосування є обов'язковим для електропередавальних організацій усіх форм власності та споживачів.

У розділі 2 Методики споживання реактивної електроенергії визначається як процес перетікання реактивної електроенергії з мережі електропередавальної організації в мережу споживача, а генерація реактивної електроенергії, як процес перетікання реактивної електроенергії з мережі споживача в мережу електропередавальної організації. Обидва ці процеси перетікання підлягають обліку та оплаті споживачами.

Наявними в матеріалах справи доказами, а саме ОСОБА_2 про порушення Правил користування електричною енергією №016662 від 25.02.2011 року (Т.1, а.с. 101) підтверджується факт недообліку реактивної електроенергії, скритого споживання.

Станом на дату складання акту показник лічильника №01065939, яким обліковувалося перетікання реактивної електроенергії становить 19 155,814 кВт/год. Відповідно до змісту ОСОБА_2 №016662 від 25.02.2011р., зазначений акт складено за участі представника споживача, який підписав ОСОБА_2 без заува жень; зі сторони постачальника електроенергії ОСОБА_2 підписаний його представниками в кількості п'яти осіб.

Із Про токолу №72 засідання комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією вбачається, що 03.03.2011р. відбулося засідання комісії по розгляду ОСОБА_2 про порушення споживачем Правил користування електричною енергією №016662 від 25.02.2011р.

В результаті проведеного засідання, комісією по розгляду вказаного вище ОСОБА_2 прийнято рішення про проведення нарахування вартості за перето ки реактивної енергії за період з 20.08.2009р. по 20.02.2011р. згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її спожива чами.

Окрім того, постачальником електричної енергії складений розрахунок недообліку за перетікан ня реактивної електроенергії за період з 01.01.2008р. по 20.01.2011р., згідно до якого недооблік складає 68 626 773 кВт/год на суму 263 040 грн. 77 коп.

Протокол засідання комісії №72 від 03.03.2011р. містить відмітку про ознайомлення з про токолом та отримання копії протоколу представником споживача з підписом представника спо живача.

Стаття 714 ЦК України передбачає, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Всупереч наведеним вище положенням закону та умов договору позивач не виконував свого обов'язку щодо письмового повідомлення відповідачеві фактичних показників розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період.

Даний факт призвів до штучного заниження плати за реактивну енергію.

Приписами статті 235 Господарського кодексу України визначено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками слід розуміти витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або недодержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно п. 6.41 ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживач складається акт порушень.

Згідно з п. 6.42 на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що при проведенні перевірки засобів обліку позивача, оспорюваним протоколом було зафіксовано факт порушення споживачем умов Договору та ПКЕЕ, яке полягало у недоврахуванні електричної енергії відповідачем згідно відомостей про обсяги споживання поданих позивачем, що за своєю правовою природою є збитками, а не оперативно-господарськими санкціями.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається (Т. 2, а.с. 10-14), що в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 05.10.2011р. у справі №5019/550/11 апеляційний суд дійшов такого ж висновку щодо спірних обставин завдання збитків чи застосування санкцій між тими ж сторонами.

Разом з тим, у вказаній постанові судом апеляційної інстанції було встановлено безпідставність тверджень позивача з приводу необгрунтованості та недійсності рішень комісії, які закріплені протоколом № 72 від 03.03.2011 р., а тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову про скасування протоколу №72 від 03.03.11 р.

У відповідності до приписів статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У зв'язку із вказаним вище, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду в тій частині, що в задоволенні вимог за первісним позовом слід відмовити, оскільки оперативно-господарські санкції не застосовувались.

З приводу позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" збитків у вигляді плати за перетікання реактивної електроенергії в сумі 130 982 грн. 26 коп., суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Розрахунок нарахування збитків по акту №016662 від 25.02.2011 р. проведено згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої наказом Мінпаливенерго від 17.01.2002 р. №19 та договору.

Детальний порядок проведення нарахування міститься у розрахунку (Т.1, а.с.108-110 ).

Твердження представника ПАТ РРЗ про те, що нарахування не співпадають із вказаними у розрахунку сумами не відповідає дійсності.

Товариством наведена загальна формула, по якій проводилось нарахування і вказано, що К=3 згідно Методики.

В таблиці розрахунку у підсумковій колонці всі суми нарахувань зазначені із врахуванням К (добутку П1 = К Т), проте представник ПАТ РРЗ, проводячи контррозрахунок, К не враховує.

Джерелами отримання річних показників приладів обліку реактивної електричної енергії є завдання про зняття показників та аналізи Рівненської міської експлуатаційної дільниці за січень 2009 р. та січень 2010 р.

Підтвердженням факту необгрунтованого неподання показників щодо генерації реактивної електроенергії та здійснення її фактичного використання є, зокрема, звіт за січень 2012 р., що поданий ПАТ РРЗ.

У відповідності до вказаного звіту, по лічильнику №1065939 показник 19332,023, а не 0,023 як ПАТ РРЗ подавав до складання акту порушення від 25.02.11 р.

Щодо визначення D - ЕЕРП - судом першої інстанції установлено, що обчислення виконуються електропередавальною організацією один раз на два роки.

Значення ЕЕРП, базового коефіцієнта стимулювання капітальних вкладень у засоби КРП і коефіцієнта збитків від генерації реактивної потужності з мережі споживача - зведена відомість ЕЕРП від 16.01.2009 р. (на 2009-2010 рр.)

Ні договором, ні іншим нормативно-технічним документом не визначено, що ЕЕРП має погоджуватись із споживачем.

ЕЕРП визначається енергопостачальною організацією та доводиться до відома споживача.

ЕЕРП доведено до відома ПАТ РРЗ, про що свідчить підпис головного енергетика ОСОБА_4 у відомості та службова записка фахівців Товариства по роботі зі договорами.

Разом з тим, упродовж 2009-2011 рр. указаний EEРП зазначався у всіх рахунках які скеровувались ПАТ РРЗ та отримані ним.

Неукладення між Товариством та ПАТ РРЗ додаткової угоди щодо ЕЕРП не спростовує обов'язку ПАТ РРЗ здійснювати оплату за генерацію реактивної електроенергії.

З огляду на вказане вище, позивачем за зустрічним позовом цілком правомірно заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом збитків на суму 130 982 грн. 26 коп. Такі позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами у справі, відповідають встановленим обставинам справи, тому суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про наявність правових підстав, за яких останні підлягають до задоволення.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін.

В силу приписів статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи, наведеним вище та не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Отже, судовою колегією не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2012р. у справі № 5019/1474/11 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 08.02.2012р. у справі № 5019/1474/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Рівненський радіотехнічний завод" - без задоволення.

2. Справу № 5019/1474/11 направити в господарський суд Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.