КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2012 № 5011-69/5369-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Коваленко В.С.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2012 року (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі»

до Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про визнання договору укладеним, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про визнання договору про списання заборгованості між Комунальним підприємством «Південно-західні тепломережі» та Дочірньою компанією «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» укладеним на умовах, викладених в проекті від 30.03.2012 року № 68/30-12, а також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2012 року позов задоволено повністю.

Визнано укладеним Договір про списання заборгованості між Комунальним підприємством «Південно - Західні тепломережі» та Дочірньою компанією «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на умовах, викладених в проекті від 30.03.2012 року № 68/30-12, з моменту винесення даного рішення.

Стягнуто з Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Комунального підприємства «Південно - Західні тепломережі» 1 073 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Дочірня компанія «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2012 року та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, а саме ст.ст. 627, 638, 649 ЦК України, ст.ст. 180, 187 ГК України, Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженого постановою КМУ від 08.08.2011 року № 894, ст.ст. 42, 43, 43 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2012 року Дочірній компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 25.09.2012 року.

Через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд рішення Господарського суду м. Києва від 12.06.2012 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» без задоволення.

У судове засідання 25.09.2012 року зявилися представники позивача та відповідача.

Відповідно до положень ст. 101 ГПК України У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача встановив наступне.

23 вересня 2009 року між Комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі» (покупець) та Дочірньою компанією «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник) було укладено договір № 06/09-779ЕУ-34 постачання природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання.

За умовами договору № 06/09-779ЕУ-34 постачальник зобов'язувався передати у власність покупця природний газ, а покупець зобов'язувався прийняти від постачальника та оплатити природний газ в обсязі, передбаченому зазначеним договором.

Як вбачається з рішення господарського суду Хмельницької області від 06.07.2011 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2011 року у справі № 3/5025/738/11 у позивача наявна заборгованість перед відповідачем за прострочення оплати за отриманий, в період з 2009 по 2010 роки, природний газ згідно з договором № 06/09-779ЕУ-34 постачання природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання від 23.09.2009 року на загальну суму 1 130 888,07 грн.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12 травня 2011 року N 3319-VI, який набрав чинності 04.06.2011 року підлягає списанню, на умовах, визначених цим Законом, заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» та її дочірні підприємства ДК «ОСОБА_3 України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ДП «Енергоринок» (ст. 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію»).

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) основними видами діяльності позивача є виробництво електроенергії, постачання пари та води, будівництво місцевих трубопроводів, ліній зв'язку та енергопостачання.

Відповідно, дія Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» поширюється на Комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі».

Згідно з пунктом 2.5. статті 2 вказаного Закону, списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженого, відповідно до пункту 2.5. вказаного Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2011 року N 894, встановлено, що заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, щодо стягнення яких до набрання чинності Законом № 3319 розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

У відповідності до рішення господарського суду Хмельницької області від 06.07.2011 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28.09.2011 року у справі № 3/5025/738/11 у позивача існує заборгованість перед відповідачем за прострочення оплати за отриманий в період 2009 2010 роки природний газ по договору від 23.09.2009 року № 06/09-779-ТЕ-34 на загальну суму 1 130 888,07 грн.

Отже, на день набрання чинності Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», у справі № 3/5025/738/11 за позовом Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» про стягнення 7 383 579,73 грн., була розпочата процедура судового врегулювання і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, керуючись Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та п. 7 статтею Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію позивач у відповідності до положень ст. 181 Господарського кодексу України, 30.03.2012 року листом за вих. № 476, направив відповідачу проект договору про списання пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції на загальну суму 1 130 888,07 грн., нарахованих Дочірньою компанією «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на заборгованість за поставлений природний газ, щодо стягнення яких до набуття чинності Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» розпочато процедуру судового врегулювання спору і відсутні судові рішення, які набрали законної сили.

Вищезазначений лист відповідач отримав 02.04.2012 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (ст. 187 Господарського кодексу України).

При таких обставинах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних про визнання договору про списання заборгованості укладеним позивачем дотримано вимог законодавства щодо процедури списання заборгованості на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», а відмова відповідача від укладення вказаного договору порушує право позивача на списання вказаної вище заборгованості, передбачене п. 2.2. ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

За таких обставин, оскільки посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги та спростовується матеріалами справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 12.06.2012 року у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «ОСОБА_3 України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 12.06.2012 року - без змін.

Матеріали справи № 5011-69/5369-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Шапран В.В.

Судді Андрієнко В.В.

ОСОБА_1