ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" березня 2012 р.Справа № 8з-12 вх. № 8з-12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

за участю представника заявника - ОСОБА_1 (голова ліквідаційної комісії)

ТОВ "ТБ "Велес" - не з"явився;

ТОВ "Мілос - ХХІ" - не з"явився;

розглянувши матеріали справи за позовом ВАТ "Богодухівський молокозавод" м. Богодухів

до ТОВ "ТБ "Велес", м. Харків

про про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Богодухівський молокозавод" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на:

1) рухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Велес", ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) 36225353, юридична адреса: 61019, м. Харків, вул. Калініна, буд. 91.

2) нерухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю "МілосХХІ", ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) 37577717, юридична адреса: 61137, м. Харків, вул. Бєлінського, буд. 12. Адреса нерухомого майна: Харківська область, м. Богодухів, провулок Харківський, 6.

Свою заяву ВАТ "Богодухівський молокозавод" обґрунтовує тим, що він готує до господарського суду Харківської області позовну заяву про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.04.2011р., договору №АКР-71 ХА купівлі-продажу від 27.04.2011р., договору №АКР-73ХА купівлі-продажу від 27.04.2011р., укладених між ВАТ "Богодухівський молокозавод" та ТОВ "ТБ "Велес" - недійсними та має побоювання, що існує реальна загроза порушення його прав.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 432 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Так, ВАТ "Богодухівський молокозавод" просить накласти арешт на рухоме майно ТОВ "ТБ "Велес", дані про яке зафіксовані в балансі ТОВ "ТБ "Велес". Відповідно до "Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", затвердженого Міністерством фінансів №87 від 31.03.1999 р., у балансі відображаються активи, зобов'язання та власний капітал підприємства у тисячах гривень без десяткових знаків. Тобто в балансі відображені у грошовому вимірі вартість ресурсів, контрольованих підприємством в результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до надходження економічних вигод у майбутньому, частини в активах підприємства, що залишається після вирахування його зобов'язань, заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють в собі економічні вигоди. Склад, перелік та види майна в балансі підприємства не відображаються. Таким чином, накладення арешту на все майно підприємства, що обліковується на балансі ТОВ "ТБ "Велес" не є співрозмірною вимогою щодо запланованого до подання позову заявника через те, що заявник не довів, що все майно, яке обліковується на балансі ТОВ "ТБ "Велес" було придбано на підставі договорів купівлі продажу від 27.04.2011р. укладених між ВАТ "Богодухівський молокозавод" та ТОВ "ТБ "Велес".

Твердження заявника щодо зменшення обєму продаж, розірвання контракту з торговельною мережею "АТБ", звільнення працівників ТОВ "ТБ "Велес" наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено. Крім того, ці обставини не свідчать про наміри ТОВ "ТБ "Велес" відчужувати будь-яке майно.

Таким чином, вимоги заявника щодо накладення арешту на все рухоме майно, що обліковується на балансі ТОВ "ТБ "Велес", є необґрунтованими, передчасними, та неспіврозмірними вимогам, що планується заявити в позові до ТОВ "ТБ "Велес".

Суд вважає вимоги заявника щодо накладення арешту на нерухоме майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Мілос-ХХІ" такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно заяви ВАТ "Богодухівський молокозавод" про застосування запобіжних заходів, заявник планує звернутися з позовом до ТОВ "ТБ "Велес" про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна, укладеного між ВАТ "Богодухівський молокозавод" та ТОВ "ТБ "Велес", та передбачає перспективи двосторонньої реституції. Однак, в своїй же заяві зазначає, що нерухоме майно належить вже іншій юридичній особі товариству з обмеженою відповідальністю "Мілос-ХХІ". Таким чином, ВАТ "Богодухівський молокозавод" просить застосувати запобіжні заходи, які не входять до меж запланованих позовних вимог та стосуються особи, позов до якої не готується.

Згідно приписів ст. 433 ГПК України однією з вимог до заяви про вжиття запобіжних заходів є зазначення обставин, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 9 інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" від 20.04.2007 р. N 01-8/251 у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 433 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у ст. 431 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, запобіжні заходи за своєю правовою природою - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до вимог розділу 6 ГПК України підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявником не доведено необхідність застосування запобіжних заходів, не надано доказів на підтвердження порушення права або існування загрози порушення прав особи, яка звернулася про з заявою про вжиття запобіжних заходів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги заявника недоведені належними та допустимими доказами, через що не вбачає підстав встановлених ст. 431 ГПК України для застосування запобіжних заходів шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Мілос-ХХІ" та рухоме майно ТОВ "ТБ "Велес".

Керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви "ВАТ "Богодухівський молокозавод" про вжиття запобіжних заходів відмовити.

Суддя Інте Т.В.