ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2012 р. Справа № 5023/1198/12

вх. № 1198/12

Суддя господарського суду Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Васильєва Л.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 відповідача - ОСОБА_2

розглянувши справу за позовом ТОВ "Проммонтаж - 04", м. Харків

до ТОВ "Іресталь Україна", м. Харків

про стягнення збитків в сумі 80 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ"Проммонтаж-04" ( позивач) просить суд стягнути з ТОВ"Іресталь Україна" ( відповідача) суму збитків в розмірі 80 000 грн. та судовий збір.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору за № 28-01-11 від 28.01.2011 року., а саме поставку неякісної продукції що призвело до зайвих витрат понесених в її застосуванні в виробництві.

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог про що докладніше викладено у відзиві на позовну заяву (а.с.31-33).

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 14.05.2012 року до 16.05.2012 року до 9 год.30 хв.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши поянснення представника позивача, відповідача, судом встановлено наступне, що 28.01.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір за № 28-01-11. У відповідності до предмету договору позивач зобов*язався продати і відвантажити, а відповідач прийняв на себе зобов*язання прийняти і здійснити оплату за товар на умовах, викладених у даному договору ( 1.1.договору). Асортимент, кількість та ціна товару визначається виходячи із замовлення відповідача та вказується в накладаній та рахунку-фактурі, які виписуються уповновженими особами, позивача на підставі замовлення від відповідача і є невід*ємною частиною даного договору ( 1.2 договору).

У відповідності до п.2.1 договору позивач зобов*язався постачати товар протягом 10 днів з моменту отримання передплати на партію товару, що вказана у відповідному рахунку-фактурі, крім випадків передбачених п.3.2 договору. Відповідач зобов*язався здіснювати оплату вартості товару на підставі рахунку-фактури, виписаної на підставі замовлення відповідача, узгодженого між обома сторонами, шляхом перерахування 100 % передплати на поточний рахунок позивача.( п.3.1 договору). Позивач має право поставити товар без здійснення передплати відповідачем, у такому разі відповідач зобов*язався оплатити товар не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання відповідачем товару. Момент отримання відповідачем товару фіксується в накладній ( п.3.2 договору).

Прийом товару здійснюється на складі відповідача : по кількості - згідно видатковї накладної, по якості - згідно сертифікату якості товару ( п.5.1 договору).

Як стверджує позивач, ним отримана продукція у відповідності до видаткової накладної за №ИУ-0001522 від 21.06.2011 року ( а.с.53), №ИУ-0001646 від 01.07.2011 року ( а.с.54), №ИУ-0001767 від 12.07.2011 року( а.с. 55), №ИУ-0001788 від 14.07.2011 року (а.с.56), №ИУ-0001523 від 21.06.2011 року ( а.с.57), №ИУ-0001221 від 23.05.2011 року ( а.с.58), продукція, як ствердує позивач виявилася неякісною.

26.04.2012 року відповідачем заявлене клопотання щодо витребування судом додаткових документів по справі, а саме договору з ОСОБА_3" № 16-05-11 від 16.05.2011 року. В даному випадку заявником документально не обгрунтовано, що даний договір має значення для правильного вирішення спору. В заявленому клопотанні відмовляється.

Відповідно до Положень про поставки виготовлювач (постачальник) несе відповідальність за якість продукції і товарів у цілому, включаючи складові частини і комплектуючі вироби, тобто і у тих випадках, коли стандартами, іншою нормативно-технічною документацією передбачено, що за якість складових частин та комплектуючих виробів несе відповідальність їх виготовлювач.

Оскільки вирішення спору між покупцем і постачальником (виготовлювачем) продукції і товарів може вплинути на права і обов'язки виготовлювача комплектуючого виробу, то за клопотанням сторін або з ініціативи господарського суду виготовлювач такого виробу може бути залучений до участі у справі як третя особа (стаття 27 ГПК). Такого клопотання позивачем заявлено не було.

Відповідно до статті 678 Цивільного кодексу України пунктів 40 та 33 Положень про поставки продукції і товарів постачальник зобов'язаний безоплатно виправити недоліки продукції (товарів), на яку встановлено гарантійний строк, або замінити її, якщо не доведе, що недоліки виникли внаслідок порушення покупцем правил користування продукцією або зберігання її.

Виправлення недоліків або заміна продукції (товарів) за вибором постачальника (виготовлювача) повинні бути здійснені в 20-денний строк після одержання повідомлення покупця (одержувача), якщо інший строк не встановлений обов'язковими для сторін правилами чи їх угодою. Якщо покупець (одержувач) не повідомив постачальника (виготовлювача) про виявлені недоліки продукції (товарів), останній звільняється від сплати штрафу, передбаченого пунктами 59 та 52 Положень про поставки продукції і товарів.

Згідно з пунктами 41 та 34 Положень про поставки продукції і товарів у випадку поставки продукції (товарів) з дефектами, які можуть бути усунені на місці, виготовлювач (постачальник) зобов'язаний на вимогу покупця (одержувача) у встановлений строк виправити ці дефекти, у тому числі шляхом заміни продукції

(товарів).

Якщо якість продукції (товарів) не відповідає стандартам,технічним умовам, іншій документації, зразкам (еталонам) або умовам договору, покупець (одержувач) має право відмовитись від її прийняття і вимагати заміни (пункти 41 та 34 Положень про поставки продукції і товарів).

Щодо збитків понесених позивачем, виходячи із змісту положень ЦК України чинним законодавством України встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за завдані учаснику цивільно-правових відносин збитки це правопорушення, до складу якого входять, зокрема, елементи обєктивної сторони правопорушення, яка складається із збитків (упущеної вигоди); протиправної поведінки особи, яка порушила зобовязання та причинного звязку між ними; елементи субєктивної сторони, зокрема, вини особи, яка порушила зобовязання.

Згідно з частиною першою статті 225 ГК України збитками є: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо ), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною ; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відсутність одного з елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяні збитки оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення .

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В даному випадку позивачем документально не доведено, що якість продукції не відповідає вимогам сертифікату якості товару., оскільки сертифікат взагалі відсутній.

Приймання продукції проводилось позивачем з порушенням Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості (П-7), як доказ того, ним наданий акт без дати ( а.с.51), який складений з порушенням. Крім того, слід зазначити,що позивач сам отримував продукцію на складі відповідача.

Як доказ понесених збитків, позивачем наданий розрахунок ( а.с.50).на суму 565789,92 грн.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

-наявність реальних збитків;

-вина заподіювача збитків;

-причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б уразі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Таким чином, позивачем не доведено факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобовязань та причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань та заподіяними збитками.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.1,2,33,44,8285 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задововлені позову відмовити.

Суддя Лаврова Л.С.

рішення підписане 17.05.2012 року.