Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО ПОРУШЕННЯ

СПРАВИ ПРО БАНКРУТСТВО ОСОБА_1

від "27" січня 2012 р. № 20/5007/3/12-П

Господарський суд Житомирської області у складі судді Гнисюка С.Д.

розглянувши матеріали

за заявою Спільного Українсько-Російсько-Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м.Житомир)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

22.06.2011 р. до господарського суду надійшла заява Спільного Українсько-Російсько-Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про порушення справи про його банкрутство.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 24.06.2011 р. заяву Спільного Українсько - Російсько - Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м. Житомир) про порушення справи про банкрутство повернуто без розгляду з тих підстав, що заявник необгрунтував належним чином неплатоспроможність та не довів безспірність вимог кредиторів.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2011 р. касаційну скаргу Спільного Українсько-Російсько-Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю задоволено. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.06.2011р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2011р. по справі № 4/5007/16/11-П скасовано, справу передано до господарського суду Житомирської області для розгляду.

Постанова Вищого господарського суду України від 20.12.2011 р. обґрунтована тим, що звернення до суду саме боржника свідчить про визнання ним обставини наявності боргу перед кредиторами, тому законом не вимагається подання доказів неплатоспроможності на момент звернення до господарського суду.

Відповідно до Розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу від 23.01.2012 р. заяву Спільного Українсько-Російсько-Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю передано для розгляду судді Гнисюку С.Д.

Дослідивши матеріали заяви, господарський суд встановив наступне.

Частиною 2 ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Статтею 7 Закону передбачено вимоги до заяви боржника. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, до заяви боржника додається рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду з заявою.

Однак, як вбачається з матеріалів заяви, відповідне рішення власника майна відсутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

У разі виявлення обставин, зазначених у абзаці першому цієї частини, після прийняття рішення про ліквідацію до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора) заява про порушення справи про банкрутство подається власником майна боржника (уповноваженою ним особою).

При цьому приписи цієї статті застосовуються з врахуванням вимог ст.ст. 105, 110,111 ЦК України, ч.5 ст.60 ГК України, ст. ст.36, 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", оскільки відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Заява боржника підписана генеральним директором СУРЮП "Інтеравтомат" у формі ТзОВ ОСОБА_2 Доказів про згоду власника майна на звернення до суду про ліквідацію Спільного Українсько-Російсько-Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, суду не надано. Також, не подано доказів уповноваження генерального директора на право звернення до суду з заявою про банкрутство боржника.

Пунктом 1 ч.1 ст. 9 Закону передбачено, що суддя не пізніше п'яти днів з дня надходження повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, якщо, зокрема, заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до п. 1 ст. 7 Закону, заява про порушення справи про банкрутство подається боржником у письмовій формі і повинна містити зокрема, виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, з зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання, розміру неустойки (штрафів, пені), реквізитів розрахункового документа про списання коштів з банківського або кореспондентського рахунку боржника та дату його прийняття банківською установою боржника до виконання.

Відповідно до абз. 4 ст. 1 Закону, суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Тому, при винесені постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в порядку статті 51 Закону суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати актив і пасив боржника. Для цього, заява боржника має містити посилання на докази, які підтверджують вжиття ним заходів, передбачених вищенаведеними нормами чинного законодавства України, за наслідками яких виявлено кредиторів та встановлено факт недостатності майна для задоволення їх вимог. Вказані докази, виходячи з вимог Закону, повинні бути в наявності на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою (аналогічна позиція викладено у постанові Верховного Суду України від 10.06.2008 у справі №15/682-б та постановах Вищого господарського суду України № 7/249-09-3493 від 19 січня 2010 р., № 18/198/09 від 10 лютого 2010 р., № 23/233-б від 10 лютого 2010 р. , № 7/32-09-653 від 02 лютого 2010 р. ).

Однак, до заяви Спільного Українсько-Російсько-Югославського підприємства "Інтеравтомат" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про порушення справи про банкрутство не додано доказів:

- повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію про припинення юридичної особи відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 ЦК України;

- розміщення повідомлення в друкованих засобах масової інформації (Бюлетні державної реєстрації), в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, про припинення такої юридичної особи;

- здійснення оцінки наявного майна боржника відповідно до статті 60 ГК України;

- документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника (відсутні довідки органів БТІ, ДАІ, Держкомзему, Держтехнагляду);

- дотримання порядку повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства у встановленому законодавством порядку, для своєчасного проведення перевірки в межах строку для заявлення кредиторами претензій;

- про проведення інвентаризації основних фондів і товарно-матеріальних цінностей до складання звіту від 31.12.2010 р. та відомості відповідно до ст. 145 ГК України та п. 3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994р. №69 та інші нормативно-правових актів, виходячи із правового статусу майна підприємства;

- розгляду фінансового звіту-балансу та затвердження його рішенням засновників (учасників) або уповноваженого ними органу (п. "н" ч. 6.3 Статуту, до компетенції Зборів учасників відноситься, зокрема, припинення діяльності фірми, призначення ліквідаційної комісії та затвердження ліквідаційного балансу).

Також слід зазначити, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом згідно ч. 3 ст. 6 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Положеннями абз. 8 ст. 1 Закону встановлено, що безспірними вимогами кредиторів являються вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Статтею ст. 1 Закону визначено поняття терміну "неплатоспроможність" - це неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Ознакою неплатоспроможності боржника, є невиконання ним безспірних вимог кредитора протягом трьох місяців. Списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою.

Відповідно і встановлений Законом тримісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Саме з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

Отже, системний аналіз положень Закону свідчить, що процедура банкрутства випливає з виконавчого провадження, без якого факт неплатоспроможності не може існувати ( постанова ВГСУ від 04.07.2007 року у справі № 22/142б).

Заявник в свої заяві посилається на постави Корольовського ВДВС від 02.03.2011 р. та від 21.03.2011 р., однак в матеріалах справи такі документи відсутні.

Відсутність постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження також унеможливлює встановлення факту невиконання заявником безспірних вимог кредиторів протягом трьох місяців.

Таким чином, без здійснення щодо боржника виконавчих дій відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відсутні ознаки його неплатоспроможності.

Виключний перелік виконавчих документів, які підлягають виконанню державною виконавчою службою, передбачено у ст.17 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що подана заява не відповідає вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 7,9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву про порушення справи про банкрутство без розгляду.

Додаток на 40 аркушах.

Ухвалу про повернення заяви без розгляду може бути оскаржено через господарський суд Житомирської області до Рівненського апеляційного господарського суду.

Суддя Гнисюк С.Д.

1- в наряд

2 -заявнику