КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2012 № 5011-22/4085-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Шипка В.В.

Скрипка І.М.

при секретарі

судового засідання: Загрунній Л.І.

за участі

представників сторін:

позивача: Шкуропат Г.В. - дов. № ГО-11/402 від 27.12.2011 р.;

відповідача: не з'явився, про дату та час судового засідання

був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Страхова група „ТАС"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.04.2012 р.

у справі № 5011-22/4085-2012 (суддя Самсін Р.І.)

позивач: Приватне акціонерне товариство „Страхова група „ТАС"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс"

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 19 188,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС"(надалі ПАТ "Страхова група "ТАС", позивач) 29.03.2012 р. звернувся до Господарського суду

м. Києва з позовом про стягнення страхового відшкодування з відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс"(надалі ПАТ "УІСК "Інвестсервіс") у розмірі 19 188, 04 грн..

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.04.2012 № 5011-22/4085-2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним Рішенням, позивач ПАТ "Страхова група "ТАС" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, у якій просить скасувати Рішення господарського суду м. Києва від 23.04.2012 № 5011-22/4085-2012, прийняти нове судове рішення, яким стягнути з ПАТ "УІСК "Інвестсервіс" на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 19188, 04 грн.

Апеляційна скарга мотивована на тому, що судом першої інстанції було порушено та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого Рішення, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Ухвалою КАГС від 12.06.2012 р. № 5011-22/4085-2012 апеляційну скаргу ПАТа "Страхова група "ТАС" прийнято до апеляційного провадження.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду № 01-22/3/5 від 26.06.2012 р. змінено склад колегії: головуючого судді - Ільєнок Т.В, суддів - Остапенко О.М., Шипко В.В , яка розглядала справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В., судді: Скрипка І.М., Шипко В.В..

У судове засідання від 17.07.2012 р. представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повернення (арк.. с. 114), які направлялися за юридичною адресою, зазначеною у Довідці з ЄДРПОУ (арк.. с. 117).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, заслухавши пояснення представника позивача, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ "Страхова група "ТАС", Рішення Господарського суду м. Києва від 23. 04. 2012 р. № 5011-22/4085-2012залишити без змін, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, за Договором добровільного страхування транспортних ризиків ДСТ/21/44/48 № 0174621 від 15.09.2010р. у ПАТ "СГ "ТАС", застраховано автобус Mitsubishi, (д. н. АН 0823 ЕХ), страхувальником по договору є ТОВ "Укрбус".

Згідно Довідки УДАІ в Запорізькій області від № 8851955 від 28.09.2011 про дорожньо-транспортну пригоду, 02.08.2011р. на дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на Таганрог) 572 км. 168 м. сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобіля ВАЗ 21093, (д. н. АН 8067 ЕК), яким керував водій Работаєв Володимир Володимирович, автобуса Mitsubishi, (д. н. АН 0823 ЕХ) під керуванням Теплякова Ігоря Володимировича і вантажного автомобіля Камаз 55111, (д. н. 17895 ЕВ), яким керував водій Кисельов Олег Іванович.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Работаєвим В.В. вимог пункту 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні правопорушення Постановою Будьонівського районного суду міста Донецька від 30.08.2011р., справа

№ 3-1560/2011.

Вартість матеріального збитку завданого власнику автобуса Mitsubishi, (д. н.

АН 0823 ЕХ) в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 08.08.2011 р. № 1055/11-8, складеного суб'єктом оціночної діяльності -оцінювачем Чистяковим В.М. (свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 204), складає 23 341, 48 грн..

За страховим випадком -ДТП що сталась 02.08.2011р. за участю застрахованого автомобіля, згідно складеного страхового акту № 27042В/38/2011 від 17.10.2011р. по Договору страхування ДСТ/21/44/48 № 0174621 від 15.09.2010р. визначено суму страхового відшкодування в розмірі 19 188, 04 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 40990 від 20.10.2011р..

Статтею 27 ЗУ "Про страхування"та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як стверджується позивачем - автомобіль ВАЗ 21093, (д. н. АН 8067 ЕК), яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автобусу Mitsubishi, (д. н. АН 0823 ЕХ), взято на страхування ПАТом УІСК "Інвестсервіс"про що укладено Договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина водія, який керував автомобілем ВАЗ 21093, (д. н. АН 8067 ЕК) підтверджується Постановою Будьонівського районного суду міста Донецька від 30.08.2011р.. Але слід зазначити, що Поліс не було надано ні позивачем, ні відповідачем, не зважаючи на те, що ухвалами суду першої інстанції неодноразово вимагалося надання належним чином завіреної копії Полісу.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що в даному випадку позов пред'явлено передчасно з огляду на наступне.

Право вимоги до відповідача позивачем набуто при виплаті страхового відшкодування своєму страхувальнику, що мало місце 20.10.2011р., тобто в розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

В редакції Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", яка є чинною з 19.09.2011р. та відповідно застосовується до врегулювання спірних відносин, у п. 36.4, передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, у випадку, якщо відповідачем застраховано цивільну відповідальність особи завдану у зв'язку з експлуатацією автомобіля ВАЗ 21093, (д. н.

АН 8067 ЕК); ПАТ "УІСК "Інвестсервіс"можна вважати відповідальною особою за завдані збитки власнику автобуса Mitsubishi, (д. н. АН 0823 ЕХ) відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів"в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс).

При доведенні зазначених обставин, ПАТ "СГ "ТАС"як страховик, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування ДСТ/21/44/48 № 0174621 від 15.09.2010р. є особою, до якої перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ПАТ "УІСК "Інвестсервіс"як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у Постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у Постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автобус Mitsubishi, (д. н. АН 0823 ЕХ).

Правовідносини сторін у такому випадку регулюються нормами ЦК України та ЗУ "Про страхування".

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Положення наведеної статті закону передбачають, що для страховика, який виплатив страхове відшкодування право вимоги на відшкодування збитку з особи відповідальної за заподіяний збиток, обмежене розміром виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, положення зазначеного закону передбачають обов'язок саме страховика здійснити відшкодування шкоди при настанні страхового випадку і не наділяють зазначеними повноваженнями суд, як орган до якого слід звертатися за вирішенням питання по виплаті страхового відшкодування згідно укладеного відповідачем полісу.

Відповідно до ч.1 ст.1, ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідач у справі не є винною особою (яка вже вчинила порушення), а є страховиком з яким укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, відповідно саме в разі:

порушення страховиком вимог вказаного закону щодо порядку виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку із взятим на страхування транспортним засобом,

при відмові у здійсненні такої виплати на користь особи яка має право на отримання страхового відшкодування (в тому числі набутого в порядку регресу) в порядку передбаченому законом тощо,

можна стверджувати про наявність відповідного спору, який підлягає вирішенню судом, оскільки п. 36.7 закону прямо передбачає, що рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Згідно порядку виплати страхового відшкодування відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції чинній з 19.09.2011р. яка застосовується до спірних правовідносин по страховому випадку, врегулювання якого відбулось 20.10.2011р. при виплаті страхового відшкодування та отримання позивачем права вимоги до відповідача саме на вказану дату, згідно ст. 35 (п. 35.1) закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У відповідності до вимог ст. 36 (п. 36.2) закону: страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, підстави вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом зазначених строків від дня отримання страховою компанією регресної вимоги, неприйняття рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Невиконання вказаних вимог є підставою для звернення до суду та стягнення зазначеної суми коштів згідно судового рішення.

Заяву на виплату страхового відшкодування (вих. № Г0800/1869 від 17.02.2012р.) згідно укладеного відповідачем полісу позивачем надіслано страховій компанії-відповідачу 20.02.2012р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення (яке не було вручене поштою), а відтак на час звернення до суду (29.03.2012р.) відповідач, як страховик винної особи, прав позивача, зокрема вимог закону щодо порядку виплати на користь позивача страхового відшкодування, не порушував.

Строк у який відповідачем має бути прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у здійсненні такої виплати є 21.05.2012р. (20.05.2012р. є вихідний день -неділя), тобто такий ще не настав на час проведення судового засідання від 23.04.2012 р.

Як встановлено під час розгляду справи господарським судом, відповідач, не є винною особою, яка внаслідок допущеного порушення має нести відповідальність за завдані збитки, і в свою чергу, відповідач як страховик винної особи прав позивача, зокрема вимог закону щодо порядку виплати на користь позивача страхового відшкодування, не порушував. Положення закону не передбачають права позивача, при настанні страхового випадку звернутися до суду за виплатою страхового відшкодування за наявності договору страхування укладеного відповідачем з винною особою.

Існуюче право підлягає судовому захисту в разі, якщо воно порушене або ж не визнається відповідачем вже на час звернення до суду (ст. 1, ст. 2 ГПК України). Направлення регресної вимоги не є досудовим врегулюванням спору, що не перешкоджає зверненню до суду за захистом порушених прав, а є прямим обов'язком при зверненні за виплатою страхового відшкодування на умовах передбачених законом "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В даному випадку, на час звернення позивача з позовом до суду, спір між сторонами не виникав, а положення ГПК України не передбачають захисту в судовому порядку права яке не було порушене відповідачем, а можливо буде ним порушене в майбутньому. Таким чином, слід вважати, що судове рішення господарського суду у даній справі є правомірним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування Рішення суду першої інстанції у даній справі немає., а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду м. Києва від 23.04.2012 № 5011-22/4085-2012

залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.07. 2012 р.

№ 5011-22/4085-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2011 р.

№ 5011-22/4085-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи №5011-22/4085-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Шипко В.В.

Скрипка І.М.