ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"09" квітня 2012 р.Справа № 1/66/5022-999/2011 УХВАЛА
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.", м. Тернопіль про розстрочення виконання рішення суду від 30.09.2011р. у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текносістем", м. Будріо (Болонья), Італія.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.", м. Тернопіль,
Заявника: ОСОБА_1, представник за дорученням б/н від 19.01.2012р.
Боржника ОСОБА_2, представник за довіреністю № 11/09-04-2012 від 09.04.2012р.
19 липня 2011р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Текносістем" (Technosystem s.r.l.), Італія (надалі Постачальник) звернулося з позовом до господарського суду Тернопільської області про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В.", м.Тернопіль (надаліПокупець) заборгованості за поставлений товар машини для виготовлення кави.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.12.2011р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В." на рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2011р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2011р. у справі №1/66/5022-999/2011 повернуто скаржнику без розгляду.
23.12.2011р. матеріали справи 1/66/5022-999/2011 повернулись із Львівського апеляційного господарського суду до господарському суду Тернопільської області, про що свідчить журнал вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду Тернопільської області.
На виконання постанови від 23.11.2011р. та рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2011р. господарський суд 12.01.2012р. видав відповідний наказ та довідку про повернення державного мита.
Разом з тим, 30 березня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В." звернулось до господарського суду Тернопільської області з заявою №102 від 29.03.2012р. про розстрочення виконання рішення Господарського суду від 30.09.2011р. згідно графіку виконання наказу від 12.01.2012р., зазначеного в заяві.
В судовому засіданні 09.04.2012р. представник заявника повністю підтримав викладені в заяві обставини, зокрема зазначив, що в зв"язку з світовою фінансовою кризою та її впливом на вітчизняних виробників та на ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." зокрема, суттєво зменшився обсяг реалізації продукції товариства; у товариства існує велика дебіторська заборгованість; винесені постанови ДВС про арешт коштів та майна блокує його господарську діяльність, що унеможливить виконання боржником своїх боргових зобов"язань перед іншими кредиторами, у зв"язку з чим просить надати можливість поступово, протягом двох років сплатити суму боргу перед ОСОБА_3 " Текносістем". Як наслідок просить скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.02.2012р. та Постанову про арешт коштів боржника від 16.02.2012р.
Представниця ОСОБА_3 "Текносістем" по суті заяви про розстрочку заперечила повністю. Повідомила, що копія такої заяви на її адресу як представника не надходила. Зазначила, що за п"ять місяців боржник не сплатив жодних коштів в погашення боргу на підставі винесеного рішення. Подану боржником заяву про розстрочення розцінює як привід для уникнення оплати боргу та приховування належного товариству майно. Просить суд відмовити в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення повністю. Крім того, повідомила, що директор ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." в усній формі запропонував їй домовленість про погашення боргу частинами по 10 000 євро.
Розглянувши заяву відповідача та додані до неї документи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд вважає за можливе задовільнити заяву частково, виходячи з наступного:
Згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, суд може за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора або за ініціативою суду у виняткових випадках, залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити або змінити спосіб та порядок виконання рішення.
Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).
У відповідності до Роз"яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.09.96 за №02-5/333 "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України" підставою для відстрочки, розстрочки зімни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
30 березня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Р.Е.Й.В." звернулось до господарського суду Тернопільської області з заявою №102 від 29.03.2012р. про розстрочення виконання рішення Господарського суду від 30.09.2011р. згідно запропонованого графіку виконання наказу від 12.01.2012р., а саме:
- квітень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- травень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- червень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- липень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- серпень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- вересень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- жовтень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- листопад 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- грудень 2012р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- січень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- лютий 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- березень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- квітень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- травень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- червень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- липень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- серпень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- вересень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- жовтень 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- листопад 2013р. 4500 (чотири тисячі п"ятсот) Євро;
- грудень 2013р. 8121 (вісім тисяч сто двадцять один) Євро 33 центів та 236 гривень;
Як випливає з документів, поданих заявником в додаткових обґрунтуваннях до заяви про розстрочку виконання рішення суду, на підставі наказу господарського суду Тернопільської області від 12.01.2012р. Другим відділом ДВС Тернопільського міського управління юстиції 16.02.2012р. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та Постанову про арешт коштів боржника.
Як вбачається із заяви відповідача та доданих до неї документів, а також про що наголошує у судовому засіданні представник відповідача, на даний момент у нього склалися такі обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов"язана зі збитками у господарській діяльності Товариства. У випадку негайного виконання рішення повністю заблокується господарська діяльність товариства, що призведе до повного невиконання ним своїх боргових зобов"язань, зокрема перед позивачем.
Доказом скрутного фінансового становища заявника є Звіт про фінансові результати за 2011р. ( Т.ІІІ а.с. 56). З цього документу видно, що у 2011р. ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." терпіло збитки в розмірі 556 тис. гнр. (рядок 175), порівняно з 612 тис. грн. прибутку в попередньому періоді (рядок 170).
Крім даних бухгалтерського обліку, доказом тяжкого фінансового становища є копії кредитних договорів, укладених ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." з публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" і товариством з обмеженою відповідальністю "БМ Банк".
Так, відповідно до Кредитного договору №15/10-К від 10 грудня 2010р. (Т.ІІІ а.с. 28 ) ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." було надано кредит в сумі 1 500 000 грн. (п.1.1. Договору) з терміном повернення до 09 грудня 2011р. (п.1.1.2. Договору). Однак, Договором №4 від 23 грудня 2011р. (Т.ІІІ а.с. 44) сторони домовилися про розстрочення виплати кредиту до 08 червня 2012р. (п.1.1.2.) Отже, кредитор - ПАТ "ВТБ Банк" - відтермінував виконання зобов"язань боржника ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." на 5 місяців.
Відповідно до Договору №2007-22/DC від 16 березня 2007р. (Т.ІІІ а.с. 34) ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." отримало кредит в сумі 1 000 000 євро (п.1.1. Договору) з терміном повернення до 02 березня 2010р. (п.1.4.) Однак, Додатковим договором №18 від 30 березня 2012р. ( Т.ІІІ а.с. 43) сторони домовилися про розстрочення виплати кредиту до 28 лютого 2013р. (п.1 Додаткового договору). Отже, кредитор ПАТ "БМ Банк" відтермінував виконання зобов"язань боржника ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." на близько 3 роки.
Все вищенаведене свідчить, що ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." дійсно не спроможне вчасно виконувати взяті на себе зобов"язання а його фінансовий стан є незадовільним.
У той же час, запропонований заявником графік розстрочення виконання рішення господарського суду не обґрунтовується матеріалами справи.
Так, відповідно до запропонованого заявником графіку він зобов"язується виплатити в ІV кварталі 2012р. 13 500 євро (по 4500 євро за місяць). У той же час, згідно наданого самим заявником ОСОБА_4 плану грошових потоків ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." (Т.ІІІ а.с. 58) у ІV кварталі 2012р. підприємство планує отримати 190 350 тис. чистого прибутку (рядок "Залишок коштів наростаючим підсумком). Отже, прогнозовані фінансові надходження ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." перевищують запропонований ним же розмір виплат по судовому рішенню, яке вступило в законну силу. З таким погодитися не можна.
Прогноз на 2013 рік взагалі не подано, що не дозволяє суду зробити будь-які висновки про підставність заяви в частині виплат за 2013 рік.
За таких обставин суд надає значення поясненню представниці позивача ОСОБА_1 яке вона надала в судовому засіданні 09 квітня 2012р. і які відображені в протоколі (Т.ІІІ а.с.76). Як пояснила ОСОБА_1 до неї звертався директор ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В." і пропонував виплатити суму, присуджену судом, рівними частинами по 10 000 євро щомісяця. В силу положень аб. 2 ч.2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі є доказами в господарському процесі. Відтак, суд вважає встановленим факт пропозиції сплатити борг частинами по 10 000 євро щомісяця. Оскільки директор підприємства, за своїми службовими обов"язками, повинен володіти повною інформацією про фінансовий стан підприємства, остільки запропоновані директором виплати слід вважати такими, що відповідають його, підприємства, фінансовим можливостям.
Ухвалюючи про розстрочення виконання рішення суд враховує ту обставину, що таке розстрочення не повинно вплинути на матеріальні інтереси кредитора. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості, у тому числі стосовно яких є ухвала про відстрочку або розстрочку виконання, не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (див.
постанови Вищого господарського суду України від 14.09.2010 № 36/358,
від 16.02.2011 № 17/177-10 та постанову Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10);
Розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання вищезазначеного рішення суду, приймаючи до уваги несприятливу фінансову ситуацію боржника, суд вважає за можливе задовольнити вищезазначену заяву відповідача частково, розстрочивши виконання рішення Господарського суду №1/66/5022-999/2011 таким чином:
січень 2013р. - 8121 (вісім тисяч сто двадцять одне) Євро та 236 (двісті тридцять шість) грн.
Щодо клопотання відповідача про скасування виконання постанов, винесених Другим відділом ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 16.02.2012р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_3 "Р.Е.Й.В.", то ця частина клопотання судом відхиляється. В силу положень ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби становить самостійну процесуальну форму і не може поєднуватися з розглядом питання про відстрочку виконання рішення (ст. 121 ГПК України).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.43, 86, 121 ГПК України, господарський суд
1. Розстрочити виконання рішення господарського суду Тернопільської області у справі №1/66/5022-999/2011 таким чином:
- січень 2013р. - 8121 (вісім тисяч сто двадцять одне) Євро та 236 (двісті тридцять шість) грн.
2. Клопотання в частині скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.02.2012р. та постанови про арешт коштів боржника від 16.02.2012р. відхилити.
3. Ухвалу направити сторонам у справі та Другому відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції.
Суддя Ю.О. Чопко
Протягом п"яти днів з дня її оголошення ця ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.