КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2012 № 5028/21/8/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Коваленко В.С.

за участю представників:

від позивача не зявилися

від відповідача - не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2012 року (суддя Белов С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»

про стягнення 5715146,79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області до Відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (далі відповідач) про стягнення 5630252,62 грн. (4861770,80 грн. боргу, 48617,71 грн. інфляційних нарахувань, 317747,05 грн. пені, 61793,11 грн. трьох відсотків річних, 340323,96 грн. штрафу).

09 листопада 2012 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в якій від просить стягнути з відповідача 4861770,80 грн. боргу, 48617,71 грн. інфляційних нарахувань, 371545,33 грн. пені, 92888,99 грн. трьох відсотків річних, 340323,96 грн. штрафу, загальним розміром 5715146,79 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 4861770,80 грн. боргу, 48617,71 грн. інфляційних нарахувань, 37154,53 грн. пені, 92888,99 грн. трьох відсотків річних, 34032,39 грн. штрафу, 57162,84 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд рішення Господарського суду Чернігівської області яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 306291,57 грн., 7 % штрафу та 334 390,08 грн. пені скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 7 % від простроченої суми, який складає 306291,57 грн. та 334 390,08 грн. пені. В іншій частині рішення залишити в силі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2012 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.09.2012 року.

Через відділ документального забезпечення від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2012 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 09.10.2012 року.

У судове засідання представники сторін не зявилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце проведення судового засідання, про що свідчить розписка про відкладення розгляду апеляційної скарги та відмітка відділу діловодства на зворотному боці ухвали Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2012 року, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення представників про час та місце проведення судового засідання по розгляду даної апеляційної скарги, явка представників сторін обовязковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, апеляційна інстанція вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання згідно статті 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Правовідносини між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та Відкритим акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» (покупець) виникли на підставі укладеного 30 вересня 2011 року договору купівлю - продаж природного газу № 14/2547/11 (т. 1 а.с. 9-14).

Предметом даного договору є те, що продавець зобовязується передати у власність покупцю у 4 кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Пунктом 2.1. договору визначено обсяг постачання газу в період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року в обсязі до 33 492,00 тис. куб. м.

На виконання умов договору позивач поставив протягом жовтня 2011 року, а відповідач прийняв природний газ обсягом 1453,635 тис. куб. м. на загальну суму 5574424/76 грн., що підтверджується підписані сторонами актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2011 року (т. 1 а.с. 16).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором купівлі продажу.

Так, за змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обовязків продавця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Пунктом 5.1., 5.2. договору сторони визначили, що ціна за 1000 кубічних метрів природного газу становить 3023,50 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3023,50 грн., крім того ПДВ - 2% та ПДВ 20%, всього з ПДВ -3700,76 грн.

Додатковою угодою № 1 від 30.09.2011 року до договору сторони домовились викласти з 11 жовтня 2011 року п. 5.2. договору у наступній редакції: ціна за 1000 кубічних метрів природного газу становить 3382,00 грн. без урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 3382,00 грн., крім цільова набавка 2 % та ПДВ 20%, всього з цільовою надбавкою та ПДВ 4139/57 грн.

До ціни газу додається загальний тариф на послуги з транспортування природного газу, який становить 302,30 грн., крім того ПДВ 20 % - 60,46 грн., всього з ПДВ 362,76 грн.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що оплату за газ здійснюється грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.ч. 1,2 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи що позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 5574424/76 грн., а відповідач в порушення умов п. 6.1. договору та наведених норм законодавства свої зобовязання з оплати поставленого природного газу виконав частково у розмірі 712653,96 грн., колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню у розмірі 4861770,80 грн.

Оскільки, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобовязання, дії відповідача є порушенням договірних зобовязань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Крім суми основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 371545,33 грн. за період з 14.11.2011 року по 14.05.2012 року та штраф у розмірі 7 % від простроченої суми у розмірі 340323,96 грн.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи із змісту п. 1 ст. 230 та п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), розмір якої може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання.

Пунктом 7.2. договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем (відповідачем) умов п. 6.1. договору, відповідач у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів, додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Слід зазначити, що ПАТ «Облтеплоенерго» є підприємством ПЕК, яке включено до переліку підприємств паливно енергетичного комплексу, які прийняли участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають вимогам п. 1.21 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу», затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 року № 568.

Крім того, щодо відповідача порушено справу про банкрутство, строк підготовчого засідання по якій продовжено до 01.01.2013 року, саме в звязку з перебуванням відповідача в переліку підприємств паливно енергетичного комплексу.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі досліджено виключність обставин, що призвели до виникнення заборгованості, враховано, що основана сума заборгованості частково погашена, а позивачем, крім пені та штрафу, заявлено до стягнення також інфляційні нарахування та 3 % річних, які частково компенсують порушення покупцем строків оплати газу, стосовно боржника порушено справу про банкрутство та враховано, що відповідач є підприємством ПЕК, яке включено до Переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають вимогам п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 року № 568.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зменшення розміру стягуваної пені та штрафу до 10 % від її заявленої суми, частково задовольнивши вимогу позивача щодо стягнення пені, а саме розміром 37154,53 грн. та 34032,39 грн. штрафу, в решті позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу має бути відмовлено.

Водночас судом першої інстанції правомірно задоволено позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 92888,99 грн. за період з 20.10.2011 року по 14.05.2012 року та інфляційних нарахувань у розмірі 48617,71 грн. за період з листопада 2011 року по травень 2012 року, оскільки за змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, оскільки посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги та спростовується матеріалами справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2012 року у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2012 року - без змін.

Матеріали справи № 5028/21/8/2012 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя Шапран В.В.

Судді Андрієнко В.В.

ОСОБА_1