ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" лютого 2012 р. Справа № 5019/56/12

За позовом Прокурора Володимирецького району в інтересах держави в особі Міністерства соціальної політики України

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Володимирецький комбінат громадського харчування"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 фінансова інспекція України

про стягнення в сумі 10 009 грн. 38 коп.

Суддя Войтюк В.Р.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : не з`явився

Від відповідача : ОСОБА_3 дов. № 265/07 від 14.04.2008 р.

Від прокуратури: ОСОБА_4

Від 3-ї особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Володимирецького району звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства соціальної політики України у якій просить стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Володимирецький комбінат громадського харчування»10 009 грн. 38 коп. вартості недоотриманих продуктів харчування.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор та позивач зазначають, що з 06.04.2010 року по 02.07.2010 року Головним контрольно-ревізійним управлінням України відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи ОСОБА_7 на 2 квартал 2010 року проведено ревізію використання бюджетних коштів Міністерством праці та соціальної політики України за 2009 та 1 квартал 2010 року.

У ході ревізії встановлено порушення умов договорів, укладених Міністерством праці та соціальної політики України з підприємствами-організаторами харчування дітей, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в частині недоотримання фізіологічних норм харчування таких дітей та залучення посередників для організації зазначених послуг на загальну суму 10 009 грн. 38 коп.

Зустрічною звіркою, проведеною Контрольно-ревізійним відділом у Володимирецькому районі на виконання доручення ОСОБА_7 по питанню обрахунку недоотриманих продуктів харчування у натуральному та вартісному виразі у організатора дитячого харчування комунального підприємства «Володимирецький комбінат громадського харчування»під час використання бюджетних коштів на харчування дітей, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.01.2009 по 01.04.2010, встановлено, що вартість недоотриманих дітьми Каноницької загальноосвітньої школи продуктів харчування становить 5 164 грн. 66 коп., вартість недоотриманих дітьми Воронківської загальноосвітньої школи Володимирецького району продуктів харчування 4 844 грн. 72 коп.

Прокурор та позивач посилаються на положення ст.ст. 525, 526 ЦК України про обовязковість виконання умов договору, та ст. 193 ГК України - про обовязковість належного виконання зобовязань. Зазначають, що відповідач у порушення вимог ст.193 ГК України, ст.ст. 527, 629 ЦК України не виконав зобов`язань за договором в частині дотримання фізіологічних норм харчування дітей на рівні 50 %, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 258 від 21.05.192 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до недоотримання дітьми (учнями) Воронківської загальноосвітньої школи та Каноницької загальноосвітньої школи Володимирецького району протягом 2009 року та 1 кварталу 2010 року продуктів харчування на загальну суму 10 009 грн. 38 коп. та нанесення Державному бюджету України матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

В основу позовних вимог прокурором та позивачем покладено ОСОБА_7 від 09.07.2010р. ревізії використання бюджетних коштів Міністерством праці та соціальної політики України за період з 01.01.2008р. по 01.04.2010р.

Прокурор у судовому засіданні 13 лютого 2012 року вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник третьої особи вимоги підтримав та просить їх задовольнити, стверджує, що відповідачем порушено умови договору №09/09 в частині забезпечення 50% від норми харчування дітей, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У судовому засіданні 13 лютого 2012 року начальник КРВ в Володимирецькому районі та м.Кузнецовськ надав усні пояснення, відповідно до яких зазначає, що в довідці зустрічної звірки не розраховувалась наявність збитків, а лише зазначені факти відхилення від норм харчування дітей по двом школам Володимирецького району, а саме не виконання норм харчування (недохарчування) дітей на суму 10 009 грн. 38 коп., збільшення норм (понаднормове) харчування на суму 10 694 грн. 31 коп.

Представник відповідача вимоги заперечив та вказує на належне виконання умов договору, на відсутність претензій від одержувачів послуг. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та учасників процесу, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

24.01.2009р. та 01.02.2010 р. між Міністерством праці та соціальної політики (замовник) та КП Володимирецький «Комбінат громадського харчування»(виконавець) укладено договори №09/09 та № 10/40 на організацію безоплатного харчування дітей, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Володимирецького району.

Відповідно до розділу 1 договорів виконавець надає послуги з організації харчування дітей за цінами згідно Додатку 1 до договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити зазначені послуги на умовах та в порядку, визначених договором.

Згідно п.3.2.1 договорів відповідач зобов`язувався забезпечувати якісне харчування дітей та виконання (в межах фінансування) фізіологічних (медичних) норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 р. № 258.

Позивач зобов`язувався оплачувати послуги виконавця, на підставі акту виконаних робіт за надані послуги згідно п.7 ст.51 Бюджетного кодексу України по мірі надходження бюджетних коштів (п.3.1.1).

Сторони погодили, що оплата проводиться за фактично надані послуги згідно рахунку та актів виконаних робіт виконавця по мірі надходження бюджетних коштів протягом 10 банківських днів . Зведений акт виконаних робіт затверджується замовником. До зведеного акту додаються акти виконаних робіт виконавця, погоджені керівником навчального закладу.

Загальна сума договору № 09/09 згідно п.4.4. складає 14 744 768 грн. 01 коп., договору № 10/40 - 2 994 456 грн. 32 коп. У подальшому позивач та відповідач узгоджували загальну суму договорів шляхом підписання додаткових угод (а.с.17-24, 26-27, т.1).

Вказані договори не заперечені сторонами, не визнані судом недійсним, не розірвано, не спростовані та є чинними і виконаними в обємах фінансування.

Суд також зазначає, що обєми, строки, вартість наданих послуг з харчування дітей не заперечені сторонами, підтверджені двосторонніми актами виконаних робіт, що підписані без зауважень, в тому числі керівниками навчальних закладів та замовником.

Судом встановлено, що спірні договори не містять істотної умови про забезпечення дітей 50% від добової норми харчування, на що посилається прокурор як на підставу позову та порушення інтересів держави.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами зобовязання за договорами щодо надання послуг та оплати цих послуг, виконані належним чином.

Відносно тверджень прокурора та позивача, що заявлена до стягнення сума є збитками, суд зазначає наступне.

У розумінні статей 224, 225 Господарського кодексу України, збитками є витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що загальними підставами для стягнення збитків з особи, яка їх заподіяла, є: настання збитків; неправомірна поведінка особи, що заподіяла збитки; безпосередній причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням збитків; вина.

Згідно з частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний звязок між протиправною поведінкою та збитками.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у позивача не виникало право вимоги від відповідача відшкодовувати збитки, оскільки відсутній факт порушення відповідачем майнових прав позивача, що унеможливлює існування з боку відповідача протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обовязок довести, що цивільні права та інтереси позивача порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

Прокурором та позивачем не доведено як самого факту неправомірної поведінки відповідача, так і його вини, адже вартість наданих послуг, сплачена позивачем, погоджена сторонами умовами укладених договорів, які у свою чергу були виконані відповідачем, що не заперечується самим позивачем. Послуг відповідачем надано на всю суму перерахованих позивачем коштів, довідкою зустрічної звірки щодо документального підтвердження виду, обсягу операцій, стану розрахунків з Кооперативним підприємством "Володимирецький комбінат громадського харчування" за період з 01.01.2009 р. по 01.04.2010 р. нестачі не виявлено

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

ОСОБА_7 від 09.07.2010р. ревізії використання бюджетних коштів Міністерством праці та соціальної політики України за період з 01.01.2008р. по 01.04.2010р., яким обґрунтовано вимоги позивача, є лише одним із доказів, поряд з іншими, наявним в матеріалах справи, за яким суд встановлює обставини справи. Будь-які дії Головного контрольно-ревізійного управління щодо перевірки діяльності позивача не можуть бути підставою для стягнення грошових коштів з відповідача. Прокурор та позивач не вказали правової норми на підставі якої вони убачають можливість судового захисту своїх прав в такий спосіб.

За таких обставин, суд доходить висновку про недоведеність позивачем, в порушення ст. 33 ГПК України, обставин, що входять до предмету доведення, у зв'язку з чим у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Суддя Войтюк В.Р.

Повне рішення складено 17 лютого 2012 року