ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" серпня 2012 р. Справа № 5019/968/12

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.

при секретарі судового засідання Бояр В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Рівневтормет»

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства агрофірми «Зоря ім. Плютинського»

про стягнення 57 015, 52 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 голова правління; ОСОБА_3 - представник;

від відповідача не зявився

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

Публічне акціонерне товариство «Рівневтормет»(далі - Позивач) звернулося до господарського суду з позовом до приватного акціонерного товариства агрофірми «Зоря ім. Плютинського»(далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про виконання сільськогосподарських робіт № 139 від 4 квітня 2011 року в розмірі 57 015, 52 грн., з яких 50 000, 00 грн. основна сума боргу, 5 571, 07 грн. пені, 1 094, 45 грн. три відсотки річних, 350, 00 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 12 червня 2012 року порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.07.2012 р.

2 липня 2012 року в судове засідання зявився представник позивача. З метою надання сторонам конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, у звязку з неявкою в судове засідання, призначене на 02.07.2012р., представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 23.07.2012р.

23 липня 2012 року розгляд справи було відкладено на 13.08.2012 р.

13 серпня 2012 року представником позивача було подано клопотання про продовження строку розгляду справи. Дане клопотання було прийнято судом.

13 серпня 2012 року ухвалою суду строк розгляду справи було продовжено до 28.08.2012 та розгляд справи було відкладено на 28.08.2012 р.

28 серпня 2012 року представником позивача було подано заяву, в якій позивач просить стягнути з відповідача 51 573, 02 грн., з яких 42 000, 00 основна сума боргу, 7 835, 33 грн. пені, 1 537, 30 грн. три відсотки річних, 200, 39 грн. інфляційних втрат. Ця заява по своїй суті є заявою про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу та інфляційних втрат, та є заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені та трьох відсотків річних. Дана заява з врахуванням ст.22 ГПК України була прийнята судом.

В судовому засіданні 28.08.2012 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягає на їх задоволенні.

Відзиву на позову заяву відповідачем подано не було, в судові засідання повторно не зявлявся, про причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення № 33013 0396 5298, № 33013 0401 2332, № 33013 0408 0796, № 33013 0412 8241.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх представників позивача в судовому засіданні, суд встановив наступне.

4 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт № 139 (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 даного Договору Відповідач доручає, а Позивач приймає на себе зобовязання виконати дискування за землях Відповідача трактором ХТЗ-17221 з дисковою бороною УДА-38.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору до початку роботи Відповідач здійснює 50 % попередньої оплати за виконання тижневої роботи. За дискування Відповідач сплачує 100 грн. за 1 га.

За умовами п. 2.2. Договору оплата здійснюється не пізніше понеділка, наступного за звітним тижня після підписання актів виконання робіт.

31 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, яким пункт 5 Договору сторони доповнили підпунктами 5.2. та 5.3. відповідно до яких «Договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 31.12.2011 року, але в обовязковому випадку до повного виконання сторонами своїх обовязків», та «У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення даного Договору, в місячний термін до закінчення його дії, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах, які були передбачені даним Договором».

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1. ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідно до ч. 1 ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з картки рахунку доданої до заяви про зменшення позовних вимог (що також підтверджується актами приймання-передачі № 122 від 22.09.2011 р., № 123 від 26.09.2011 р., № 124 від 27.09.2011 р. № 128 від 31.10.2011 р., №129 від 31.10.2011 р., № 140 від 31.10.2011 р. (а. с. 13 - 15) протягом квітня-жовтня 2011 року позивач на виконання умов Договору виконав сільськогосподарські роботи на загальну суму 122 466, 50 грн.

Однак, відповідач розрахунки за Договором провів не у повному обсязі, взяті на себе зобовязання виконав частково, сплативши позивачу 72 466, 50 грн. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 50 000, 00 грн.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 270-06 від 3 травня 2012 року, в якій позивач просить перерахувати протягом пятиденного строку на свій розрахунковий рахунок заборгованості за виконані роботи в сумі 55 571, 07 грн., з яких 50 000, 00 основного боргу та 5 571, 07 грн. пені, та протягом десяти днів дати відповідь на претензію. Проте, відповідачем дана претензія була залишена без відповіді, зазначену суму заборгованості у встановлений термін оплачено не було.

Як вбачається із заяви позивача про зменшення позовних вимог, відповідачем було сплачено частину основного боргу, а саме в розмірі 8 000, 00 грн., внаслідок чого станом на 27.08.2012 р. основна сума боргу відповідача становить 42 000, 00 грн.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату виконаних робіт на умовах Договором Відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості виконаних робіт.

Таким чином, у відповідності до п. 3.3., згідно розрахунку доданого до заяви про зменшення позовних вимог, позивачем було нараховано в період з 26.09.2011 р. по 26.08.2012 р. пеню в розмірі 7 835, 33 грн.

Також, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем було нараховано три відсотки річних в період з 26.09.2011 р. по 26.08.2012 р. в розмірі 1 537, 30 грн., а також інфляційних втрат в період з 26.09.2011 р. по 31.07.2012 р. в розмірі 200, 39 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано свого обовязку в частині сплати за надані позивачем послуги в повному обсязі, вимоги позивача про стягнення з відповідача 42 000 грн. основного боргу є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 7 835, 33 грн. пені, 1 537, 30 грн. трьох відсотків річних та 200, 39 грн. інфляційних втрат, то суд відзначає наступне.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено що розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивачем проведено невірно.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки договором не було встановлено інший термін нарахування пені, позивачем було безпідставно заявлено вимоги що включали в себе період за який стягується пеня з 26.09.2011 р. по 26.08.2012 р., що значно перевищує максимальний шестимісячний термін встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того, позивачем за актами приймання-передачі № 122 від 22.09.2011 р., № 123 від 26.09.2011 р., № 124 від 27.09.2011 р. № 128 від 31.10.2011 р., №129 від 31.10.2011 р., № 140 від 31.10.2011 р. початком відліку нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат зазначається не наступний день після кінцевого дня оплати відповідно до п. 2.2. Договору, а сам кінцевий день оплати, що є невірним.

Також, позивачем в розрахунку пені та трьох відсотків річних було нараховано 20% ПДВ на повну суму нарахування.

Судом було перераховано заявлені позивачем вимоги щодо стягення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, та нараховано пеню в розмірі 4 564, 18 грн., три відсотки річних в розмірі 1 316, 02 грн., та інфляційних втрат в розмірі 100, 00 грн.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач прийняті на себе зобовязання виконав належним чином, проте Відповідач розрахунки за договором провів лише частково.

Доказів на обґрунтування своїх заперечень, а також доказів сплати боргу під час розгляду справи відповідач суду не надав.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, положення норм ст.ст.32, 33, 34, 43 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи у сукупності, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у звязку з чим підлягають задоволенню частково.

Відповідно ч. ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 1 354, 53 грн. покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства агрофірми «Зоря ім. Плютинського»(35324, Рівненська обл., Рівненський район, с. Зоря, пл. Жовтнева, 2, код 25319777) на користь Публічного акціонерного товариства «Рівневтормет»(33013, м. Рівне, вул. Н. Хасевича, 35, код 13969919) 47 980 (сорок сім тисяч девятсот вісімдесят) грн. 20 коп., з яких 42 000 (сорок дві тисячі) грн. основної сума боргу, 4 564 (чотири тисячі пятсот шістдесят чотири) грн. 18 коп. пені, 1 316 (одна тисяча триста шістнадцять) грн. 02 коп. 3% річних, 100 (сто) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 1 354 (одна тисяча триста пятдесят чотири) грн. 53 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене 3 вересня 2012 року.

Суддя Трускавецький В. П.