ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" вересня 2012 р. Справа № 5019/1215/12

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.

при секретарі судового засідання Бояр В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Рівне

до відповідача ОСОБА_2 міської ради, м. Рівне

про розірвання договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_3 представник;

від відповідача - ОСОБА_4 представник.

Представникам сторін, які прибули в засідання суду права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки № 7309, укладеного 22 грудня 2004 року між ОСОБА_2 міською радою та ФОП ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від 25 липня 2012 року порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.08.2012р.

Ухвалою суду від 21 серпня 2012 року розгляд справи відкладено на 18 вересня 2012 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

28 вересня 2012 року господарському суду представником відповідача подано суду відзив на позовну заяву від 27.08.2012р. № 05-3791 з додатками (вхідний номер канцелярії 8857/12).

Представник відповідача проти позову заперечив, зокрема, посилаючись на те, що відповідно до вимог діючого законодавства правочини, що тягнуть перехід права власності на обєкт нерухомості, одночасно є підставою для переходу права на землю, проте оформлення такого права здійснюється у встановленому законом порядку.

Водночас позивач, на думку відповідача, не надав суду доказів направлення ОСОБА_5 пропозиції про розірвання спірного договору оренди, оформленої відповідно до вимог статті 188 ГК України, а також не навів обставин, з якими закон повязує можливість розірвання цього договору.

Крім того, представник відповідача зазначив, що згідно з вимогами діючого законодавства договір оренди землі може бути припинений в судовому порядку лише на майбутнє, тобто з моменту набрання рішенням законної сили, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування ділянкою.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У липні 2012 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22 грудня 2004 року між нею та ОСОБА_2 міською радою був укладений договір оренди № 7309, за умовами якого позивачу передано в строкове (на 10 (десять) років) платне користування земельну ділянку загальною площею 1951,50 кв.м., з яких: 1532кв.м. для обслуговування виробничого приміщення (за рахунок частини земель, які надані Акціонерному товариству закритого типу «Рівнебудресурси» відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради № 108 від 02.02.1996р. «Про вилучення та надання земельних ділянок» у зв'язку з переходом права власності на приміщення відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.1998р.) та 419,5 кв.м. для обслуговування проїзду (за рахунок частини земель, які надані Акціонерному товариству закритого типу «Рівнебудресурси» відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради № 108 від 02.02.1996р. «Про вилучення та надання земельних ділянок»).

Відповідно до положень статті 18 Закону України Про оренду землі (далі Закон), у редакції, яка була чинною на момент укладення спірного правочину, вказана угода зареєстрована у ОСОБА_2 регіональній філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 квітня 2005 року за № 40.

На виконання умов вищезазначеного договору 24 грудня 2004 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду загальною площею 1951,5 кв.м. у місті Рівному по вул. Курчатова, 36-А.

12 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 (фізичною особою) та ОСОБА_6 (фізичною особою) укладений Договір купівлі - продажу, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_6 купив виробниче приміщення літ. «А-1» загальною площею 559,1 кв.м., яке знаходиться на вул. Курчатова, 36-А в м Рівному.

11 квітня 2011 року Рівненським міським судом ОСОБА_2 област розглянута цивільна справа № 2-3385/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі -продажу виробничого приміщення від 12 жовтня 2010 року дійсним та визнання права власності на виробниче приміщення. Рішенням Рівненського міського суду позов ОСОБА_6 задоволений, договір купівлі - продажу виробничого приміщення від 12 жовтня 2010 року визнаний судом дійсним та зизнано право власності ОСОБА_7 на виробниче приміщення літ, "А-1" загальною площею 559,1 кв.м., яке знаходиться на вул. Курчатова, 36А в м. Рівному. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2011 зоку набрало законної сили та 14 червня 2011 року зареєстроване Комунальним підприємством «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації»в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (згідно відмітки на копії рішення суду від 11 квітня 2011 року), у звязку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою від 25 січня 2012 року про розірвання вказаного договору оренди.

25 січня 2011 року на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 міської ради про припинення Договору оренди у зв'язку із зміною власника об'єкта нерухомості виробничого приміщення.

У травні 2012 року на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 повторно звернулася до ОСОБА_2 міської ради, управління земельних відносин Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_2 регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»із письмовою заявою від 24 травня 2012 року про надання інформації про результати розгляду її заяви (пропозиції) щодо припинення розірвання) Договору оренди у зв'язку із зміною власника об'єкта нерухомості виробничого приміщення), однак листом Управління земельних відносин Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 01-11/774, 788 від 11 червня 2012 року зазначену заяву (пропозицію) щодо припинення Договору оренди було відхилено з посиланням на те, що «згідно протокольних доручень, поданих під час 1 пленарного засідання 2 сесії ОСОБА_2 міської ради від 05 січня 2011 року» на розгляд сесії ОСОБА_2 міської ради буде можливим підготувати проект рішення про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі від 11 квітня 2005 року № 40 одночасно при оформленні права на земельну ділянку новим власником об'єкта нерухомості (виробничого приміщення). За станом на 10 червня 2012 року (день підготовки Управління земельних відносин відповіді) власник об'єкта нерухомості приміщення ОСОБА_6 до ОСОБА_2 міської ради з приводу переоформлення земельної ділянки не звертався.

ОСОБА_5 в задоволенні даної заяви було відмовлено, позивач, посилаючись на частину 2 статті 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та статтю 188 Господарського кодексу України (далі ГК України), просив суд розірвати договір оренди від 22 грудня 2004 року № 7309.

Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України та статті 1 Закону право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За частиною 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Водночас частиною 2 вищезазначеної статті встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно з частиною 3 статті 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частина 4 статті 188 ГК України).

З огляду на викладене, безпідставними є посилання відповідача на те зокрема, що позивачем не подано доказів направлення до ОСОБА_2 міської ради пропозиції про розірвання договору оренди землі, оформленої відповідно до норм чинного законодавства.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 36 договору оренди № 236 від 1 жовтня 2007 року передбачена можливість дострокового розірвання цього договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема, на підставах, визначених законодавством України.

Пунктами а, е частини 1 статті 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, між іншим, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково

розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частини 1, 3 статті 31 Закону).

Разом із тим, статтею 32 Закону передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі, як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Крім того, згідно частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 1 статті 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, у разі переходу права власності на обєкт нерухомого майна, до набувача цього майна також переходять права на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, право власності або право користування.

У звязку з тим, що фактичне користування спірною земельною ділянкою здійснює новий власник будівлі, розташованої в місті Рівному по вул. Курчатова, 36-А, і позивач добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, а також враховуючи той факт, що законодавством та умовами договору передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову щодо розірвання договору оренди від 22 грудня 2004 року № 7309.

Аналогічна правова позиція щодо можливості розірвання в судовому порядку договору оренди земельної ділянки у разі зміни власника нерухомого майна, розташованого на цій ділянці, викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2011 року у справі № 11/227 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Альянс-Центр до Київської міської ради, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю Укрбудгруп, Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення правовідношення за договором оренди.

Відповідно до частини 3 статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч.5 ст 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, положення норм ст.ст.32, 33, 34, 43 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи у сукупності, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно ч. ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 1073,00 грн. покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки № 7309 від 22 грудня 2004 року, укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (33010, місто Рівне, вул. Гайова, 12-Бідентифікаційний код: НОМЕР_1) та ОСОБА_2 міською радою (33028, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 12А, ідентифікаційний код: 34847334), зареєстрований у ОСОБА_2 регіональній філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 квітня 2005 року за № 40.

3.Стягнути з ОСОБА_2 міської ради (33028, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 12А, ідентифікаційний код: 34847334) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (33010, місто Рівне, вулиця Гайова, 12-Б ідентифікаційний код: НОМЕР_1) 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене 24 вересня 2012 року

Суддя Трускавецький В.П.