РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті апеляційної скарги

"25" грудня 2012 р. Справа №5019/201/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Сініцина Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела М"

на рішення господарського суду Рівненської області від 22.02.11 р.

у справі № 5019/201/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела М"

до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 5 690 грн. 59 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22.02.11р. по справі № 5019/201/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела М" до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5 690 грн. 59 коп. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що господарським судом Рівненської області винесено ухвалу про порушення провадження у справі та призначено слухання у справі на 22.02.2011 року. Незважаючи на те, що ні представник Апелянта, ні представник Відповідача не з'явились в судове засідання, суд в день першого судового засідання 22.02.2011 року виносить рішення про відмову у позові на підставі спливу строку позовної давності за письмовим клопотанням Відповідача, таким чином порушивши права Апелянта, передбачені ст. 22 ГПК України, зокрема щодо подання доказів, участі у дослідженні доказів, надання пояснень, доводів та міркувань, що стосуються спору, оскільки встановити чи пропущений строк позовної давності, чи ні, суд міг би тільки після ретельного вивчення всіх матеріалів справи, надання сторонами відповідних доказів та обгрунтованих пояснень, адже по-іншому неможливо зробити правильний, об'єктивний та неупереджений висновок про те, чи сплив строк позовної давності, адже в Цивільному кодексі України недарма передбачені норми щодо зупинення та переривання перебігу позовної давності. Всупереч вищевикладеному, суд виносить рішення про застосування спливу строку позовної давності виключно за письмовим клопотанням Відповідача.

Судом невірно застосовано норму матеріального права щодо спливу строку позовної давності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Чинне законодавство не містить переліку таких дій, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов'язків (ч. 1 ст. 11 ЦК). Тобто діями по визнанню боргу є дії боржника безпосередньо по відношенню до кредитора, які свідчать про наявність в нього боргу перед останнім. 08.07.2009 року Відповідач вчинив дію, що свідчить про визнання ним свого боргу, а саме перерахував на розрахунковий рахунок Апелянта кошти в сумі 600,00 грн. в рахунок погашення боргу, що виник за поставлену Апелянтом Продукцію (копія банківської виписки додається), в зв'язку з чим перебіг позовної давності був перерваний в силу вищевказаної норми закону. Подальших платежів від Відповідача не надходило, в зв'язку з чим Апелянтом було направлено Відповідачу претензію за вих. № 287 від 27.12.2010 року з вимогою сплатити заборгованість, яку однак було залишено Відповідачем без відповіді та задоволення, в зв'язку з чим Апелянт і звернувся до суду за захистом свого порушеного права на отримання оплати за поставлену ним Продукцію. Таким чином, у господарського суду Рівненської області були відсутні підстави для застосування спливу строку позовної давності, оскільки відповідно до ч. З ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з частиною 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду, з огляду на таке.

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" із змінами і доповненнями внесеними Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 17.10.2012 року "Про внесення змін до деяких Постанов Пленуму Вищого господарського суду України" передбачено, що частиною третьою статті 22 ГПК на сторони покладено обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Якщо таке зловживання виявляється у повторному (два і більше разів) поданні апеляційних або касаційних скарг на судові рішення, які вже переглянуто відповідно в апеляційному або в касаційному порядку, то суд першої інстанції своєю ухвалою повертає повторно (і більше разів) подану одним і тим же учасником судового процесу апеляційну скаргу на одне й те саме судове рішення місцевого господарського суду, яке вже перевірено в апеляційному порядку, а так само на процесуальний документ, який не ухвалювався та відсутній у справі.

Ухвали про повернення апеляційних і касаційних скарг у наведених випадках можуть виноситися судом апеляційної інстанції й за відсутності у ньому матеріалів справи, - на підставі даних діловодства суду та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, як вбачається з даних Діловодства спеціалізованого суду, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.04.11р. рішення господарського суду Рівненської області від 22.02.11 р. у справі № 5019/201/11 залишено без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ "Джерела М" без задоволення.

Вказана вище постанова апеляційної інстанції згідно даних Діловодства спеціалізованого суду та Єдиного державного реєстру судових рішень в касаційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

В силу ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідна обставина виключає перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

Враховуючи те, що відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України Рівненським апеляційним господарським судом рішення місцевого господарського суду переглянуто в повному обсязі, повторне звернення будь-якої особи вказаної в ч.1 ст.91 ГПК України, з апеляційною скаргою не допускається.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що у прийнятті апеляційної скарги ТзОВ "Джерела М" на рішення господарського суду Рівненської області від 22.02.2011 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86,91, 98 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги апеляційної скарги ТзОВ "Джерела М" на рішення господарського суду Рівненської області від 22.02.2011 року.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.