ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" червня 2012 р. Справа № 5019/873/12

Суддя Пашкевич І.О. розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»Рівненської міської ради (далі ТзОВ «Рівнетеплоенерго»)

до Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд" (далі - ПАТ "Рівнебуд")

про стягнення 187 645 грн. 72 коп.

В засіданні приймали участь:

Від Рівненської міської ради: не зявився.

Від ТзОВ «Рівнетеплонерго»: ОСОБА_1 (довіреність № 03-05/17 від 03.01.2012р.).

Від відповідача: не зявився.

Від органу прокуратури: ОСОБА_2 (посвідчення № 44 від 13.06.2012р.).

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

СУТЬ СПОРУ : Заступник прокурора м. Рівне звернувся в інтересах держави в особі Рівненської міської ради та ТзОВ «Рівнетеплоенерго»до ПАТ "Рівнебуд" про стягнення 187 645 грн. 72 коп. в тому числі, 182 125 грн. 91 коп. основного боргу, 3681 грн. 75 коп. пені, 1131 грн. 75 коп. 3% річних та 706 грн. 31 коп. збитків від інфляції згідно Договору на відпуск теплової енергії № 406 від 01.12.2010 року.

Ухвалою від 01.06.2012 року порушено провадження у справі розгляд якої призначено на 15.06.2012 року.

15 червня 2012 року через канцелярію суду представниками позивача та прокуратури подана заява від 14.06.2012 р. про зменшення позовних вимог, згідно якої просять стягнути з відповідача 182 125 грн. 21 коп. основного боргу, 3 676 грн. 61 коп. пені, 1 131 грн. 61 коп. 3% річних, 706 грн. 31 коп. збитків від інфляції. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою від 15.06.2012 року розгляд справи було відкладено на 26.06.2012 року.

В судовому засіданні 26.06.2012р. прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Просять позов задоволити.

Відповідач участі повноважного представника у судові засідання 15.06.2012 р. та 26.06.2012 р. не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 23, 34).

26.06.2012 р. представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки зачтупник прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради та ТзОВ "Рівнетеплоенерго"не є належними позивачами.

Нез'явлення Відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на направлення представника для участі в судове засідання, матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами ст. 75 ГПК України.

Вивчивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Рівнетеплоенерго" (підприємство) та ПАТ "Рівнебуд" (споживач) 01.12.2010р. уклали договір № 406 на відпуск теплової енергії з додатками (надалі - Договір).

Згідно з пунктами 1.1 та 1.4 Договору підприємство зобовязувалося відпускати теплову енергію в приміщення споживача за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 41, а споживач - своєчасно (не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим) оплачувати її вартість (пункт 5.4 Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками ТзОВ Рівнетеплоенерго та ПАТ "Рівнебуд" і скріплений відбитками печаток сторін.

На виконання умов Договору ТзОВ Рівнетеплоенерго здійснило ПАТ "Рівнебуд" відпуск теплової енергії. Cпоживач не виконав належним чином зобов'язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 182 125 грн. 91 коп., що стверджується матеріалами справи.

У відповідності до пункту 6.3.3. Договору споживач несе відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а також 3% річних від простроченої суми та сплату основного боргу з урахуванням індексу інфляції.

На підставі пункту 6.3.3 Договору за несвоєчасне проведення розрахунків за спожиту теплову енергію позивач нарахував відповідачу пеню за період з 11.11.2011р. по 10.04.2012р. в розмірі 3 676 грн. 71 коп.

Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та пункту 6.3.3 Договору позивач за прострочення виконання зобовязання нарахував відповідачу збитків від інфляції за період 11.11.2011р. по 01.03.2012р. в розмірі 706 грн. 31 коп. та 3% річних за період з 11.11.2011р. по 11.04.2012р. в розмірі 1 131 грн. 61 коп.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного вимоги позивача про стягнення з відповідача 182 125 грн. 21 коп. заборгованості, 3 676 грн. 61 коп. пені, 1 131 грн. 61 коп. 3% річних та 706 грн. 31 коп. збитків завданих внаслідок інфляції стверджуються Договором, розрахунком, іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 509, 526, 530, 549, 625, 714 ЦК України та ст.ст. 173, 193, 230, 232 ГК України.

Доказів сплати вказаного боргу (заборгованості, пені, 3% річних, збитків, завданих внаслідок інфляції) відповідач суду не подав.

Позов обґрунтований і підлягає задоволенню в сумі 187 639 грн. 74 коп.

Твердження відповідача про те, що позов заступника прокурора м. Рівне подано не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Пунктом 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до статті 361 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними і державою.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд, зокрема, порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. При цьому прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 3 вищезазначеної статті).

Конституційний суд України в рішенні від 8 квітня 1999 року № 3рп/99 (далі - рішення КСУ) визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, і ця позовна заява, згідно положень ст.2 ГПК України, є підставною для порушення провадження у справі в господарському суді.

Тобто необхідність захисту інтересів держави та органу місцевого самоврядування покладає на прокуратуру обов'язок представництва держави та місцевого самоврядування в суді, відповідно до п.2 ст. 121 Конституції України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго", згідно статуту, керується у своїй діяльності Цивільним та Господарським кодексами України, Законами України "Про господарські товариства", "Про зовнішньоекономічну діяльність" та іншим національним законодавством України.

ТОВ "Рівнетеплоенерго" та Управління житлово-комунального господарства Рівненської міської ради уклали договір оренди будівель котелень та теплопунктів від 29.10.2009р. з метою надання послуг теплопостачання споживачам м. Рівне. На підставі цього договору та ліцензії на постачання теплової енергії від 10.11.2009, серія АВ №500681, яка видана Міністерством з питань житлово-комунального господарства України з 11.11.2009 ТОВ "Рівнетеплоенерго" надає послуги теплопостачання споживачам м. Рівне (юридичним особам та населенню).

Котельні, індивідуальні теплові пункти, тепломережі, які є власністю територіальної громади м.Рівне, передані на баланс та обслуговування ТОВ "Рівнетеплоенерго".

ТОВ "Рівнетеплоенерго", надаючи послуги теплопостачання, виконує фактично функції держави по забезпеченню життєво-необхідних прав і свобод людини, які гарантовані статтею 48 Конституції України, статтею 293 Цивільного кодексу України, згідно яких кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, належні, безпечні і здорові умови проживання.

Згідно ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Українівід 21 травня 1997 року, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Таким чином, Рівненська міська рада представляє інтереси територіальної громади м. Рівне.

Відповідно до розділу 4 статуту ТОВ "Рівнетеплоенерго", головною метою підприємства є задоволення суспільних потреб у послугах теплопостачання, в продукції, роботах, а також реалізація на базі одержаних прибутків соціальних та економічних інтересів членів трудового колективу та власників майна Товариства.

Систематичні неплатежі з боку споживачів за надану теплову енергію призвели до неефективного використання паливно-енергетичних ресурсів. У зв'язку з чим, ТОВ "Рівнетеплоенерго" не може належним чином виконувати зобов'язання з оплати за газ і електроенергію, з оплати податків та обов'язкових платежів у бюджет.

ТОВ "Рівнетеплоенерго" відповідно до укладених договорів з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" зобов'язується вчасно розраховуватися за поставлений природний газ, однак у випадку заборгованості споживачів усіх рівнів за послуги теплопостачання, які надає Товариство, вчасна та в повному обсязі оплата за спожитий природний газ неможлива, оскільки використання природного газу здійснюється виключно для виробництва теплової енергії з метою задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій і відповідно його оплата може бути здійснена коштами, що надійшли за вироблену та відпущену теплову енергію. В цьому також вбачаються інтереси держави, оскільки в даному випадку не виконуються міждержавні угоди на постачання природного газу, затрудняється поставка природного газу до регіонів, що може призвести до зриву опалювального сезону і водночас до посилення соціальної напруги в м. Рівне.

Скрутний фінансовий стан, що склався через масові неплатежі, перешкоджає надходженню грошових коштів до бюджету і порушує інтереси Рівненської міської ради, як органу місцевого самоврядування і безпосередньо зачіпає інтереси держави.

Враховуючи наведене, прокурором правомірно визначено Рівненську міську раду органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у галузі житлово-комунального господарства. А тому суд не приймає твердження відповідача про те, що позов заступником прокурора м.Рівне подано не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності.

На відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору на підставі частини першої ст. 49 ГПК України в сумі 3 752 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд" (33000, м. Рівне, вул. С.Бандери, 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 27, ) 182 125 (сто вісімдесят дві тисячі сто двадцять п'ять) грн. 21 коп. заборгованості по розрахунках на р/р 0040 в Банку Демарк, МФО 353575, ЗКПО 36598008, 3 676 (три тисячі шістсот сімдесят шість) грн. 61 коп. пені, 1 131 (одну тисячу сто тридцять одну) грн. 61 коп. 3% річних та 706 (сімсот шість) грн. 31 коп. збитків, завданих внаслідок інфляції на р/р 0069 в Банку Демарк, МФО 353575, ЗКПО 36598008.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд"(33000, м. Рівне, вул. С.Бандери, 41, ) в доход державного бюджету України судовий збір в сумі 3 752 (три тисячі сімсот п'ятдесят дві) грн. 80 коп.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пашкевич І.О.

підписано "02" липня 2012 р.