ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" вересня 2012 р. Справа № 5019/1400/12

Господарський суд Рівненської області у складі судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи за позовом заступника прокурора м. Рівне (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (далі Рада) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі Товариство) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі Підприємець) про стягнення в сумі 2 579 рн.95 коп.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. № 03-0517 від 03 січня 2012 року;

від відповідача: не зявився;

від органу прокуратури: ОСОБА_3 (посв. № 94 від 16 листопада 2011 року);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2012 року Прокурор звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Ради та Товариства про стягнення з Підприємця 2 579 рн.95 коп. В обґрунтування позовних вимог, прокурор послався на те, що на виконання умов договору № 943, укладеного між Товариством та відповідачем 11 листопада 2009 року, відповідачу була поставлена теплова енергія на загальну суму 2 579 рн.95 коп. Оскільки відповідач, взяте на себе зобовязання, щодо плати поставленої йому енергії у встановлений договором строк не виконав, прокурор, посилаючись на статті 526, 625 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) та статті 231, 232 Господарського кодексу України (далі ГК України), просив суд стягнути з Підприємця 2 496 рн.42 коп. основного боргу а також 83 грн. 53 коп. пені.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 30 серпня 2012 року порушено провадження у справі № 5019/1400/12, розгляд якої було призначено на 11 вересня 2012 року.

Представники прокуратури та ТОВ "Рівнетеплоенерго" в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

У судове засідання, призначене на 11 вересня 2012 року, представник відповідача не зявився, витребуваних судом матеріалів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою.

У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду була надіслана відповідачу за адресою, зазначеною в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та ТОВ "Рівнетеплоенерго", всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2009 року між Підприємцем та Товариством було укладено договір № 943 на відпуск теплової енергії , за умовами якого ТОВ "Рівнетеплоенерго" зобовязалось забезпечити тепловою енергією для потреб центрального опалення приміщення відповідача за загальною площею 39,5 м.кв. за адресою м. Рівне, вул.. Відінська 8а/1, а відповідач в свою чергу зобовязується здійснювати оплату за спожиту теплову енергію на умовах даного договору не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором № 943 від 11 листопада 2009 року, щодо поставки теплової енергії, свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Однак Підприємець взятий на себе за договором обовязок щодо своєчасної та повної оплати поставленої енергії не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість, яка на момент звернення позивача з даним позовом становила 2 579 грн. 95 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України ).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України , якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу за договором 11 листопада 2009 року № 943, яка складає 2 579 грн. 95 коп. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги про стягнення з Підприємця вказаної суми.

Також у звязку з неналежним виконанням Підприємцем взятих на себе за договором зобовязань щодо своєчасної оплати вартості поставленої позивачем енергії, останній просив суд стягнути відповідача пеню у розмірі 83 грн. 53 коп., нарахованої у період з 11 листопада 2011 року по 10 квітня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки розмір вказаної штрафної санкції, нарахованої прокурором, відповідає вищезазначеним приписам законодавства та положенням договору, а також є арифметично вірним, тому позовна вимога про стягнення з відповідача 83 грн. 27 коп. пені підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Феодосійовча (34500, АДРЕСА_2, код: 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, місто Рівне, вулиця Данила Галицького, будинок 27, код: 36598008) 2 496 (дві тисячі чотириста дев'яносто шість) грн. 42 коп. основного боргу а також 83 (вісімдесят три) грн. 53 коп. пені.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (34500, АДРЕСА_2, код: 9) в доход Державного бюджету України 1609 (одну тисячу шістсот девять) грн. 50 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12 вересня 2012 року

Суддя В.Г.Торчинюк