РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2012 р. Справа № 11/5025/204/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Грязнов В.В. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі Бугай Н.С.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора м. Хмельницького на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.04.12 р. у справі № 11/5025/204/12

за позовом заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі:

1)Хмельницької міської ради; м.Хмельницький

2) міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Хмельницький ;

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Хмельницький

про стягнення 6491,04 грн. за спожиту теплову енергію з яких 6273,28-основний борг,15,01-інфляційні,32,88-3% річних,169,87-пеня

За участю представників:

Прокуратури - не з'явився

Позивача 1 - не з'явився

Позивача 2 - не з'явився

Відповідача - ОСОБА_3 ( довіреність №б/н від 28.02.2012 р. )

Третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.04.2012р. у справі №11/5025/204/12 (суддя Радченя Д.І.) відмовлено у позові заступника прокурора м.Хмельницького в інтересах держави в особі: 1) Хмельницької міської ради; 2) міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення 6491,04 грн. за спожиту теплову енергію з яких 6273,28-основний борг, 15,01 -інфляційні, 32,88 - 3% річних, 169,87 - пеня

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що зазначені прокурором послуги відповідачем не отримувалися, оскільки на момент надання послуг в період з 01.10.2011р. по 01.02.2012р. він не був і не є власником приміщення, в яке надавались послуги централізованого постачання (арк.справи 63-65).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора м.Хмельницького подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі стверджує, що при винесенні рішення про відмову у задоволенні позову суд, в порушення ст. 83 ГПК України, якою визначено право господарського суду під час прийняття рішення виходити за межі позовних вимог лише з метою захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і якщо про це є клопотання заінтересованої сторони, вийшов за межі позовних вимог з метою захисту інтересів відповідача та надав оцінку діям постачальника посилавшись на неналежне виконання саме теплопостачальною організацією умов договору в частині несвоєчасного проведення перевірки з питань роботи приладів та стану теплоспоживального обладнання, своєчасне проведення якої, на думку суду, унеможливило б факт безпідставного звернення позивача до суду. Вказаними діями суд фактично, без належних на те підстав, вину у невиконанні зобов»язання, яке є предметом позову покладає на позивача. При цьому, у рішенні суд констатує факт чинності договору №1953/250 від 30 травня 2008 року про постачання теплової енергії ОСОБА_1, підтверджує і факт постачання позивачем теплової енергії відповідачу, згідно умов договору, у строки та обсягах, визначених у договорі.

Також стверджує, що пунктом 1.1. договору №1953/250 визначений його предмет, зокрема, згідно цього пункту енергопостачальна організація взяла на себе зобов»язання постачати саме споживачу ФОП ОСОБА_1 теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов»язався оплачувати вказані послуги. При цьому вказаний пункт договору не характеризує його предмет як надання послуг саме власнику приміщення - ОСОБА_1, а дає чітке визначення предмету - постачати споживачеві - ОСОБА_1 теплову енергію незалежно від того є він власником приміщення у яке постачалось тепло чи ні. Крім того, у договорі не міститься посилань які б вказували на обов»язкову умову надання послуг саме власнику приміщення.

Пунктом 3.2.5 договору № 1953/250 передбачений обов»язок споживача письмово сповістити енергопостачальну організацію про зміну місцезнаходження споживача та про зміну користувачів приміщення та теплових мереж споживача не пізніше 5 днів за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Проте, будь-яких дій зі сторони споживача (відповідача) до чи після реалізації приміщення вжито не було. Енергопостачальна організація не була повідомлена про зміну користувача.

Обгрунтовуючи свої доводи, скаржник посилається на норми ст.ст.188, 193, 194 ГК України, та ст.ст. 525, 526, 528, 653, 654 ЦК України.

Заступник прокурора стверджує, що незважаючи на встановлену законодавцем можливість покладення обов»язку виконання зобов»язання на іншу особу, ні ОСОБА_2В, ні ОСОБА_1 (відповідач) зобов»язання щодо оплати наданих послуг із постачання теплової енергії не виконали, про зміну обставин які мають відношення до договору з метою його належного виконання енергопостачальну організацію не повідомили.

Беручи до уваги, що договір № 1953/250 від 30 травня 2008 року про постачання теплової енергії ОСОБА_1 є чинним, факт ненадання послуг теплопостачальною організацією ні відповідачем, ні третьою особою не підтверджений, договір про надання послуг іншій особі відсутній та враховуючи, що відповідачем не вжито заходів щодо припинення дії даного договору та існуючою заборгованістю відповідача за надані послуги із постачання теплової енергії, просить скасувати рішення, та прийняти нове, яким позов задоволити (арк.справи 74-77).

Рівненський апеляційний господарський суд (гол.суддя - Савченко Г.І., суддя Грязнов В.В, суддя Мельник О.В.) ухвалою від 10 травня 2012 року прийняв апеляційну скаргу заступника прокурора м. Хмельницького на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.04.12 р. у справі № 11/5025/204/12 до провадження (арк.справи 87).

На підставі розпорядження "Щодо призначення повторного авторозподілу справ" №68 від 18 червня 2012 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді - доповідача по справі №5019/7/12 - ОСОБА_4, призначено суддю-доповідача по даній справі ОСОБА_5, суддю Мельника О.В., суддю Грязнова В.В. (арк. справи 93)

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.06.2012р. (гол.суддя - Саврій В.А., судді: Мельник О.В., Грязнов В.В.) справу №11/5025/204/12 прийнято до свого провадження, розгляд скарги почато заново.

19.06.2012р. ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника. Вважає апеляційну скаргу, безпідставною та необґрунтованою, натомість, рішення господарського суду Хмельницької області, вважає законним і таким, що прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права (арк. справи 94-95).

У судовому засіданні 08.08.2012р. представник відповідача заперечив апеляційну скаргу, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу. Вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції є законним та обгрунтованим, таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 12.04.12 р. у справі № 11/5025/204/12 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор, представники позивача1 та позивача2, третьої особи не зявилися, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку (арк.справи 101-104).

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора, представників позивачів та третьої особи.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

30.05.08р. міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" (енергопостачальна організація) уклало з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживач) договір на постачання теплової енергії №1953/250 (арк.справи 15-16) відповідно до п.1 якого, енергопостачальна організація (позивач) бере на себе зобов'язання постачати споживачеві (відповідачу) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. встановлено, що кількість і обсяги теплової енергії визначаються в додатку №1 (арк.справи 17) до договору, який є невід'ємною частиною договору і поновлюється в залежності від зміни характеристики тепловикористовуючого об'єкта, виробничої діяльності споживача тощо

Споживач теплової енергії зобов'язується: виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (п. 3.2.2. договору).

Енергопостачальна організація зобов'язується забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах, згідно з договором. Повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів. Здійснювати перевірку роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання не рідше одного разу в шість місяців (п. 4.2.1. - п. 4.2.3 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору облік споживання теплової енергії проводиться за правилами обліку або розрахунковим способом.

Пункт 5.3. договору передбачає обов'язок споживача щомісячно подавати звіти про фактичне споживання теплової енергії.

Розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводиться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (розділ 6 договору).

Договір набуває чинності з 30.05.2008р. та діє до 30.05.2009р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (розділ 10 договору).

Відповідно до п.7.2.3 договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення

Договір підписано представниками сторін та скріплено печаткою позивача.

Посилання відповідача на те, що договір не підписаний та не містить відбитку печатки до уваги судом не приймається, оскільки містить в собі підпис. Докази, що зазначений договір визнаний судом недійсним в матеріалах справи також відсутні.

30.05.08р. сторонами підписано додаток №1 до договору № 1953/250 за змістом якого сторони погодили кількість і обсяги теплової енергії, які становили 8,46 грн. та 12,96 грн. по лічильнику. При цьому визначено, що останній показник лічильника - 3 м.куб., а нарахування проводити з лютого 2008р.

Сторонами також було підписано додаток № 3 до договору № 1953/250 від 30.05.08р. в якому сторони визначили умови припинення подачі теплової енергії. Однією з умов припинення подачі теплової енергії є відсутність протягом 10 днів оплати теплової енергії у встановлені договором терміни (п. 1.3. додатку) а також інші дії споживача, передбачені чинним законодавством, які є підставою для припинення подачі теплової енергії (п. 1.9. додатку).

Прокуратурою м. Хмельницького за результатами проведеної перевірки встановлено, що позивачем надавались послуги з теплопостачання в приміщенні загальною площею 149,6 кв.м., що знаходиться в місті Хмельницькому, по вул. Прибузькій 10.

Заступник прокурора м.Хмельницького звернувся з позовом до господарського суду Хмельницької області в інтересах позивача про стягнення заборгованості з відповідача, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що за надані послуги теплопостачання в період з 01.10.2011р. по 01.02.2012р. розрахунок не проведено, внаслідок чого утворилась заборгованість, враховуючи наявний договір на постачання теплової енергії №1953/250 від 30.05.2008р., укладений між МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 При цьому, крім суми основного боргу прокурором було нараховано до сплати відповідачу індекс інфляції в сумі 15,01 грн. за весь час прострочення, три проценти річних з простроченої суми в розмірі 32,88 грн. та пеню в сумі 169,87 грн.

Матеріалами справи встановлено, що договором купівлі-продажу від 16.06.2011р. укладеним між гр.ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 магазин будівельних матеріалів загальною площею 149,6 кв.м., що знаходиться в місті Хмельницькому, по вул. Прибузькій 10, тобто приміщення, яке відповідно до укладеного договору вибуло із власності відповідача по справі - підприємця ОСОБА_1 та передано у приватну власність гр.ОСОБА_2

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Сттатею 174 ГК України передбачено, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зазначене положення міститься також у ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як передбачено приписами ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п.1 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.04р. плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов укладеного договору.

Згідно з п.п.1, 2, 7 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як передбачено ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ст.714 ЦК України).

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Аналізуючи загальні положення про купівлю-продаж та положення про поставку суд враховує, що відповідно до ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця.

Договором сторони передбачили, що наданню послуг з теплопостачання передує перевірка роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання (п.4.2.3 договору).

Також договором передбачено обов'язок споживача щомісячно подавати звіти про фактичне споживання теплової енергії, попередню оплату в розмірі 50% розрахункової місячної норми теплової енергії та право постачальника на припинення подачі теплової енергії є відсутність протягом 10 днів оплати теплової енергії у встановлені договором терміни.

Місцевий господарський суд вірно прийшов до висновку, що в разі належного виконання умов укладеного договору при проведенні теплопостачальною організацією перевірки з питань роботи приладів та стану теплоспоживального обладнання не рідше одного разу на 6 місяців та в звязку з неотриманням від відповідача відповідних звітів, позивач виявив би те, що відповідач не є належним споживачем теплової енергії у спірному приміщенні, а отже відпала б потреба у безпідставному зверненні до суду з позовом саме до підприємця ОСОБА_1

Отже колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги, не підлягають задоволенню з огляду на те, що зазначені прокурором послуги відповідачем не отримувались, оскільки на момент надання послуг в період з 01.10.2011 року по 01.02.2012 року від не був і не є власником приміщення, в яке надавались послуги централізованого теплопостачання, а тому у позові про стягнення заборгованості за договором № 1953/250 30.05.2008 року за період споживання з 01.10.2011 року по 01.02.2012 року з відповідним нарахуванням пені, річних та інфляційних відмовлено правомірно.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального ко-дексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Хмельницького на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.04.12 р. у справі № 11/5025/204/12 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.