РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"06" січня 2012 р. Справа № 5004/726/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Гулова А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 31.05.2011р.

від відповідачів: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №50/07-2647 від 31.08.2011р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш", м. Ковель Волинська область

на рішення господарського суду Волинської області від 19.05.11 р.

у справі № 5004/726/11 (суддя Слободян П.Р.)

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк, в м. Луцьк

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш"

про стягнення в сумі 3 925 572 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 19.05.2011р. у справі №5004/726/11 позов ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Луцьк" до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш" про стягнення в сумі 3 925 572 грн. 80 коп. задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш" на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Луцьк" 2 746 000 грн. основного боргу, 189 431,27 грн. заборгованості за відсотками, 7560 грн. борг за комісійною винагородою, 2602,17 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 118,78 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення комісійної винагороди, 308266,71 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 504 440,20 грн. розмір інфляції за кредитом, 490,17 грн. розмір інфляції за відсотками, 22,68 грн. розмір інфляції за комісійною винагородою, 166114,19 грн. сума трьох відсотків за кредитом, 503,64 грн. сума трьох відсотків за відсотками, 22,99 грн. сума трьох відсотків за комісійною винагородою, а також 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

В зв'язку зі зміною організаційно - правової форми відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) перейменовано на Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк.

Місцевим судом також було встановлено, що згідно довідки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 16.08.2005р. проведено державну реєстрацію юридичної особи Відкритого акціонерного товариства "Ковельсільмаш", а 19.01.2010 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не повязані зі змінами в установчих документах, тобто змінено найменування Відкритого акціонерного товариства "Ковельсільмаш" на Публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш", що не повязано з реорганізацією субєкта господарювання, оскільки зміна найменування не є підставою для реорганізації.

Між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та Відкритим акціонерним товариством "Ковельсільмаш" був укладений кредитний договір № 171 від 24.11.2006р. про відкриття кредитної лінії.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії суми кредиту до 27.11.2008р.

Банком свої зобов'язання відповідно до умов Кредитного договору №171 про відкриття кредитної лінії було виконано належним чином та в повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками, доданими до матеріалів справи.

В свою чергу, відповідачем не було належним чином виконано свої договірні зобовязання, в результаті чого, станом на 07.04.2011р., у нього виникла заборгованість по кредиту у сумі 2746000грн., яка підлягає до стягнення.

Враховуючи положення п.п. 3.2, договору, суд першої інстанції дійшов до висновку, що станом на 07.04.2011р. заборгованість позичальника по сплаті процентів становить 189431,27грн. та підлягає до стягнення.

Також, місцевим господарським судом враховано положення п. п. 5.3, 6.8 договору, виходячи з чого станом на 07.04.2011р. року сума пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 2 602,17 грн., сума пені за несвоєчасне повернення комісійної винагороди складає 118,78 грн., сума нені за несвоєчасне погашення кредиту - 308 266,71 грн.

Разом з тим, судом першої інтанції з урахуванням положень п. 5.2 договору, зазначено, що станом на 07.04.2011р. заборгованість по кредиту з врахуванням індексу інфляції складає 504 440,20 грн., заборгованість по процентах з врахуванням індексу інфляції складає 22,68грн. та підлягає до стягнення.

Окрім того, приймаючи до уваги умови договору та положення чинного законодавства, місцевий суд прийшов до висновку, що з відповідача також слід стягнути 166 114,19грн. 3% річних по простроченому кредиту, 503,64 грн. 3% річних по прострочених відсотках, 22,99 грн. - 3% по комісійній винагороді.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш" звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 19.05.2011р. у справі № 5004/726/11 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що винесене з неповним дослідженням обставин у справі, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, наведених в апеляційній скарзі, скаржник вказує наступне.

Місцевим судом було залишено без уваги доводи відповідача, що позивачем було невірно здійснено розрахунки суми інфляції по заборгованості ВАТ "Ковельсільмаш" по кредиту станом на 28.02.2011 року.

Скаржник зазначає, що наведені позивачем в додатку № 1 до позовної заяви Розрахунок заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №171 від 24.11.2006р. формули та розрахунки не відповідають встановленим правилам розрахунку суми інфляції, що містяться в листі Верховного Суду України Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових від 03.04.97р. N 62-97р.

Нарахування позивачем 26% за неправомірне користування кредитом, апелянт вважає неправомірним, оскільки, оскільки договором про відкриття кредитної лінії № 171 не визначено конкретної суми відсотків за неправомірне користування кредитом.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2007р. по справі №04/24-76 рішення наглядової ради ВАТ "Ковельсільмаш", що були оформлені протоколом засідання наглядової ради №58 від 11.10.2006р. були визнані недійсними.

У зв'язку із зазначеним, скаржник вказує на те, що під час підписання 26.11.2006 року кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 171 голова правління ОСОБА_4 не мав відповідних повноважень на підписання вказаного договору від імені ВАТ Ковельсільмаш.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, на момент укладання кредитного договору № 171 від 24.11.2006р. не були дотримані вимоги, встановлені ч. 2 ст. 203 ЦК України, внаслідок чого вказаний договір є недійсним.

Поряд з тим, скаржник наголошує на тому, що 17.05.2011 року відповідачем в судовому засіданні було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі № 5004/726/11 до набрання законної сили судовим рішенням по пов'язаній справі № 5004/917/11, яке судом першої інстанції необгрунтовано відхилено.

Приймаючи до уваги викладене, апелянт рахує, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 79 ГПК України, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи наведені вище аргументи на підтвердження своєї позиції, апелянт вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

В свою чергу, від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить рішення господарського суду Волинської області від 19.05.2011р. у справі № 5004/726/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

З приводу твердження апелянта, що при розрахунку сум інфляційних нарахувань слід використовувати лист Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р. Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, позивач вказує наступне.

Положенням ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Розрахунок індексу інфляції проводився на розмір заборгованості за кредитом (основним боргом), що становив на час здійснення розрахунку, тобто за певний період, за який проводились розрахунки (сума інфляції за час прострочення кредиту, зокрема, нараховувались за період з 02.04.2009р. по 28.02.2011р. від простроченої на той період суми).

Листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р. Рекомендації відносно порядку застосуванню індексів інфляції при розгляді судових справ не передбачено, що при розрахунку індексу інфляції необхідно брати до уваги ті місяці, де була дефляція (індекс інфляції менше 100%).

Отже, філія "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Луцьк" вважає, що розрахунки індексу інфляції проведені у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України.

06 лютого 2012 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду скаржник підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та надала пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, рішення господарського суду Волинської області від 19.05.2011р. у справі №5004/726/11 незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, у зв"язку з чим просить рішення скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Представник позивача, ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Луцьк", заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає її безпідставною та необгрунтованою. Стверджує, що рішення місцевого суду у даній справі є законним та обгрунтованим, таким, що відповідає встановленим обставинам справи, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №5004/726/11 до вирішення господарським судом Волинської області справи №5004/30/12 за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш" до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Віділення ПАТ Промінвестбанку в м.Луцьк" про визнання недійсним договору № 104 від 28.11.2008р. про внесення змін до кредитний договір № 171 від 26.11.2006р. відхилене судом, як таке, що направлене на затягування розгляду справи та буде порушувати права позивача, оскільки апеляційне провадження у даній справі вже двічі зупинялося за клоптаннями відповідача з підстав подання позовів про визнання недійсним кредитного договору № 171 від 26.11.2006р..

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 5004/917/11 від 11.08.2011р. залишено без змін рішення господарського суду Волинської області від 06.07.2011р., яким в позові ПАТ "Ковельсільмаш" про визнання недійсним кредитного договору № 171 від 26.11.2006р. відмовлено.

Аналогічно Постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 5004/1682/11 від 14.12.2011р. залишено без змін рішення господарського суду Волинської області від 18.10.2011р., яким в позові ПАТ "Ковельсільмаш" про визнання недійсним кредитного договору № 171 від 26.11.2006р. також відмовлено.

Отже відповідач, при бажанні, мав достатньо можливостей для захисту своїх прав в попередніх справах.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в зв'язку зі зміною організаційно - правової форми відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) перейменовано на Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк.

Відповідно до Статуту, нова редакція якого зареєстрована 08.06.2010р. номер запису 8013048, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" є правонаступником прав та зобов'язань Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), створеного рішенням установчих зборів засновників від 28.04.1992р. та зареєстрованого Національним банком України 26.08.1992р. за реєстраційним №125.

Згідно довідки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 16.08.2005р. було проведено державну реєстрацію юридичної особи Відкритого акціонерного товариства "Ковельсільмаш" (), а 19.01.2010 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не повязані зі змінами в установчих документах, тобто змінено найменування Відкритого акціонерного товариства "Ковельсільмаш" на Публічне акціонерне товариство "Ковельсільмаш" (), що не повязано з реорганізацією субєкта господарювання, оскільки зміна найменування не є підставою для реорганізації.

24 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та Відкритим (ОСОБА_3) акціонерним товариством "Ковельсільмаш" (Позичальник) був укладений кредитний договір № 171 про відкриття кредитної лінії.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.2 договору, Банк за умови наявності вільних власних кредитних ресурсів надає Позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 3 000 000 грн., на умовах , передбачених даним договором з відсотковою ставкою за користування кредитом 18 % річних.

Згідно до п.2.2. дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 27 листопада 2008р.

28 листопада 2008р. між Промінвестбанком та ВАТ "Ковельсільмаш" укладено договір про внесення змін №104 до кредитного договору №171 від 24.11.2006р., яким сторони погодили остаточну дату повернення кредиту 01 квітня 2009р. та збільшили відсоткову ставку за користування кредитом до 26% річних.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що матеріалами справи (банківськими виписками) підтверджується той факт, що договірні зобов'язання Банку було виконано належним чином та в повному обсязі.

В той же час, відповідачем не було належним чином виконано свої договірні зобовязання, в результаті чого, станом на 07.04.2011р., у нього виникла заборгованість по кредиту у сумі 2746000грн., яка не погашена, підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

На момент розгляду справи місцевим та апеляційним судом, відповідачем не було подано доказів сплати заборгованості по кредиту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованість по кредиту у сумі 2 746 000грн.

Щодо рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з позичальника заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 189431,27 грн., апеляційний суд враховує наступне.

Як передбачено ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 1.3 кредитного договору плата за кредит, це плата яка включає відсотки за користування кредитом та комісійну винагороду за управління кредитом, встановлюється банком та сплачується позичальником у розмірі та у строки передбачені цим договором.

Відповідно до п.1.4. договору про відкриття кредитної лінії №171 відсотки за неправомірне користування кредитом - плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення, та сплачується Позичальником у розмірі та у строки, передбачені цим договором. При сплаті відсотків за неправомірне користування кредитом відсотки за користування кредитом не сплачуються.

Згідно п.3.2 кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються банком щомісячно за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день поточного місяця та сплачується в останній робочий день поточного місяця. Відсотки сплачуються Позичальником з поточного рахунку №003 в філії Відділення Промінвестбанку в м. Ковель, код банку 303194 на рахунок №003, відкритий у філії Відділення Промінвестбанку в м. Ковель, код банку 303194, щомісячно в день їх нарахування.

Приймаючи до уваги вищевикладені положення договору про відкриття кредитної лінії №171 від 24.11.2006р. з моменту простроченя виконання грошового зобов"язання ПАТ "Ковельсільмаш" повинно було сплачувати відсотки за користування кредитом.

В поданому позові ПАТ"Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Луцьк" просить стягнути з відповідача заборгованості заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №171 від 24.11.2006р. в розмірі 3925572грн.80 коп. заборгованості, з яких 2 746 000 грн. основного боргу, 189 431,27 грн. заборгованості за відсотками, 7560 грн. борг за комісійною винагородою, 2602,17 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 118,78 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення комісійної винагороди, 308 266,71 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 504 440,20 грн. розмір інфляції за кредитом, 490,17 грн. розмір інфляції за відсотками, 22,68 грн. розмір інфляції за комісійною винагородою, 166114,19 грн. сума трьох відсотків за кредитом, 503,64 грн. сума трьох відсотків за відсотками, 22,99 грн. сума трьох відсотків за комісійною винагородою.

В апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, відповідач не заперечує проти наявності основного боргу по кредиту, однак не погоджується з розрахунком суми інфляційних та стягненням відсотків за неправомірне користування кредитом в сумі 26% річних.

В той же час, з позовної заяви та розрахунку до неї вбачається, що позивач нарахував відповідачу та просить стягнути заборгованість по відсоткам, в сенсі плати за кредит, а не відсотки за неправомірне користування кредитом, про що наголосив в своїх письмових та усних поясненнях.

Отже заперечення відповідача в даному випадку не грунтуються на умовах кредитного договору. Згідно розрахунку з відповідача підлягають до стягнення відсотки за період з 01.01.2011р. по 07.04.2011р. в розмірі 189 431,27 грн.(а.с. 25).

У зв'язку із зазначеним вище, позовні вимоги в цій частині судом першої інстанції задоволені правомірно.

В частині рішення щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 01.02.2011р. по 07.04.2011р. становить 2602,17 грн., а сума пені за своєчасне повернення кредиту за період з 02.04.2009р. по 01.10.2009р. становить 308 266,71 грн. та пені за несвоєчасне повернення комісійної винагороди в сумі 118,78грн., судова колегія апеляційного господарського суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.3 кредитного договору, за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або відсотків за користування кредитом, та/або комісійних платежів, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної одноденної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення за кожен день такого прострочення.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 6.8 кредитного договору про відкриття кредитної лінії №171 від 24.11.2006 року передбачено, що строк, у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх цивільних прав за цим договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю в 10 років.

Таким чином, виходячи із змісту кредитного договору, позивач може звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка передбачена кредитним договором, в тому числі пені, протягом строку позовної давності в десять років, який встановлений за домовленістю сторін.

Щодо задоволення місцевим судом позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту з врахуванням індексу інфляції в сумі 504 440,20 грн.,заборгованості по процентах з врахуванням індексу інфляції в сумі 490,17 грн., та за комісійною винагородою з урахуванням індексу інфляції в сумі 22,68 грн. станом на 07.04.2011р., судова колегія зазначає, що рішення в цій частині є правомірним, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що Позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов'язань по поверненню Банку сум кредиту та/або комісійних платежів за надання кредиту, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом зобов'язаний сплатити суму заборгованості з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення 166114,19 грн. 3% річних по простроченому кредиту, 503,64грн. 3% річних по прострочених відсотках та 22,99 грн. 3% річних по комісійній винагороді, згідно поданого розрахунку (а.с.25) .

З приводу доводів апеляційної скарги, що формули та розрахунки, на підставі яких було проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором про надання відновлювальної кредитної лінії №171 від 24.11.2006 року в частині інфляційних, не відповідають встановленим правилам розрахунку суми інфляції, що містяться в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. N 62-97р., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Положенням ч.2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Отже закон передбачає сплату боргу з врахуванням саме індексу інфляції, оскільки при дефляції кредитор не неме відповідних втрат.

Розрахунок індексу інфляції проводився на розмір заборгованості за кредитом (основним боргом), що становив на час здійснення розрахунку, тобто на певний період, за який проводились розрахунки .

Крім того, у листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р., на який посилається відповідач, також вказано саме про застосування індексу інфляції. Таким чином, проведені позивачем розрахунки не суперечать листу Верховного Суду України та положенням ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи вказане, сума інфляційних за кредитом за період з 02.04.2009р. по 28.02.2011р. що підлягає стягненню з відповідача складатиме 504 440,20 грн.

Доводи апелянта, що 24.11.2006 року договір №171 про відкриття кредитної лінії було підписано особою, а саме ОСОБА_4, у якої не було на те повноважень, у зв'язку з чим укладений договір слід вважати недійсним, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини досліджувалися та не підтвердилися під час розгляду господарським судом Волинської області та Рівненським апеляційним господарським судом у справах № 5004/917/11 та № 5004/1682/11 за позовом ПАТ "Ковельсільмаш" про визнання недійсним кредитного договору № 171 від 26.11.2006р. про що зазначено вище у даній постанові при відхиленні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

З врахуванням викладеного, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Луцьк" є обгрунтованими, відповідають встановленим обставинам справи, підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 11.05.2011р. у справі № 5004/726/11 залишити без мін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ковельсільмаш" - без задоволення.

2. Справу № 5004/726/11 направити в господарський суд Волинської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.