РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 57/20 21.02.12

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна "

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український компресорний холдинг"

про стягнення 31 868,81 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (Дов.)

Від відповідача: не зявився

У судовому засіданні 21.02.2012 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Український компресорний холдинг" 31868,81 грн., з яких: 28097,24 грн. основний борг, 2171,57 грн. пеня, 983,40 грн. 3% річних, 616,60 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань в частині оплати поставленого товару за видатковою накладною №1961 від 17.12.2010р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2011 р. порушено провадження у справі № 57/20 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.02.2012р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2012р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 21.02.2012р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2012р. продовжено строк вирішення спору у справі № 57/20.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2012р. позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними і такими, що підлягають задоволенню, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 21.02.2012р. не зявився, відзиву на позов та інших витребуваних ухвалою про порушення провадження суду документів не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2012р.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з усною домовленістю між сторонами, позивач взяв на себе зобовязання поставити позивачу товар (висушувач повітря DE 235 HP, фільтр F 070 Р, конденсатовідвідник sсe 1/50/230, фільтр F 070 S), а відповідач зобовязаний був прийняти та оплатити зазначений товар.

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № 1436 від 29.09.2010 р. на суму 85853,20 грн.

Позивач, на виконання своїх зобовязань, здійснив поставку товару на загальну суму 85853,20 грн., що підтверджується видатковою накладною №1961 від 17.12.2010р. та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей №49 від 17.12.2010 р. виданою на імя ОСОБА_2

Відповідач, в свою чергу, здійснив оплату товару частково у розмірі 57755,96 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 28097,24 грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Дослідивши рахунок-фактуру, видаткову накладну, докази оплати, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, згідно з яких позивач зобовязався поставити товар, а відповідач в свою чергу зобовязався здійснити оплату такого товару.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, поставлений товар відповідно до видаткової накладної №1961 від 17.12.2010р. на вартість 85853,20 грн., у повному обсязі не здійснив, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем щодо оплати товару у розмірі 28097,24 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача відправлено вимогу № 271 від 14.10.2011 року, згідно якого позивач вимагає сплатити поставлений товар протягом семи днів з дня отримання вимоги.

Відповідач зазначену вимогу залив без відповіді та задоволення.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в судові засідання не зявився, письмових пояснень чи доказів оплати заборгованості за поставлений товар, відповідно до видаткової накладної №1961 від 17.12.2010р., у розмірі 28097,24 грн. не надав.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 28097,24 грн. за поставлений товар відповідно до видаткової накладної №1961 від 17.12.2010р., станом на час вирішення спору, вимога про стягнення з відповідача 28097,24 грн., визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 2171,57 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як встановлено судом вище, між сторонами, на підставі усної домовленості, виникли правовідносини, відповідно до яких позивач зобовязався поставити товар, а відповідач в свою чергу зобовязався здійснити оплату такого товару. При цьому Договір у письмовій формі, умовами б якого сторони передбачили відповідальність за несвоєчасну оплату поставленого товару у вигляді пені, між позивачем та відповідачем не укладався.

З огляду на викладені обставини, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення 2171,57 грн. пені.

Також позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати у розмірі 616,60 грн. та 3% річних у розмірі 983,40 грн. у період з 25.02.2011р. по 18.11.2011р.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи, вимоги ст. 530 ЦК України, та вимогу № 271 від 14.10.2011 року, відповідач є таким, що прострочив з 22.11.2011р., а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснюється у період з 22.10.2011р. по 18.11.2011р.

Суд здійснивши перерахунок, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 64,66 грн. та інфляційні втрати у розмірі 28,10 грн., у період з 22.10.2011р. по 18.11.2011р.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Український компресорний холдинг" (юридична адреса: 04214, м. Київ, вул. Північна, буд. 6, корпус А-1; ; р/р 2577 в AT Банк», м. Київ, МФО 300528 або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Далгакиран компресор Україна" (юридична адреса: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, б. 9; поштова адреса: 03062, м. Київ, пр. Перемоги, 67, а/с-140; ; п/р 5724 в ЗАТ «ОТП БАНК», м. Київ, МФО 300528) 28097 (двадцять вісім тисяч девяносто сім) грн. 24 коп. основного боргу, 64 (шістдесят чотири) грн. 66 коп. 3% річних, 28 (двадцять вісім) грн. 10 коп. - інфляційних втрат, а також 1248 (одну тисячу двісті сорок вісім) грн. 56 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Гулевець

Дата підписання рішення 27.02.2012р.