РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 34/216-41/164 20.08.12

За позовомПублічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»
ДоОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»
Третя особа, відповідачаяка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гарант СВ юг»
Простягнення 29 500 557, 32 грн.
Колегія суддів у складі: суддя Спичак О.М. головуючий

суддя Літвінова М.Є.

суддя Шаптала Є.Ю.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 дов. № 010-01/8678 від 27.11.2009 р.;

від відповідача: ОСОБА_4 дов. № б/н від 30.05.2012 року;

від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»звернулось до господарського суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Плюс»про стягнення 29 500 557, 32 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.12.2010 року у справі № 34/216 (суддя Сташків Р.Б.) позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року рішення господарського суду м. Києва від 22.12.2010 року у справі № 34/216 залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2011 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року та рішення господарського суду м. Києва від 22.12.2010 року у справі № 34/216 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Згідно автоматичного розподілу справ від 13.05.2011 року, справу № 34/216 було передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 17.05.2011 року суддею Спичак О.М. було прийнято справу № 34/216 до свого провадження, присвоєно їй номер № 34/216-41/164, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гарант СВ юг»та призначено її розгляд на 30.05.2011 року.

В судове засідання 30.05.2011 року представники позивача та третьої особи не зявилися, вимоги ухвали від 17.05.2011 року не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про час та дату проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.05.2011 року надав усні пояснення по суті спору.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників процесу, а також, у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів, ухвалою від 30.05.2011 року розгляд справи було відкладено на 17.06.2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні 17.06.2011 року подав письмові пояснення по справі та надав усні пояснення по суті спору.

В судове засідання 17.06.2011 року представники відповідача та третьої особи не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, про час та дату проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників процесу, ухвалою від 17.06.2011 року розгляд справи було відкладено на 29.06.2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні 29.06.2011 року позовні вимоги підтримав повністю та заявив усне клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.06.2011 року подав відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судове засідання 29.06.2011 року представник третьої особи не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2011 року, яка залишена без змін постановами КАГС від 19.07.2011 року та ВГСУ від 18.10.2011 року, було призначено по даній справі судово-товарознавчу експертизу та на підставі частини 2 ст. 79 ГПК України зупинено провадження у справі № 34/216-41/164 до проведення експертизи та отримання висновку експерта по даній справі.

06.07.2012 року була проведена судова експертиза, що підтверджується висновком експерта.

11.07.2012 року матеріали справи № 34/216-41/164 було повернуто на адресу господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.07.2012 року провадження у справі № 34/216-41/164 було поновлено.

Зважаючи на складність спору та керуючись статтею 4-6 Господарського процесуального кодексу України суддя Спичак О.М. звернувся до Голови господарського суду м. Києва з заявою про визначення складу суду для колегіального розгляду справи № 34/216-41/164.

Розпорядженням Голови господарського суду м. Києва № б/н від 13.07.2012 року затверджено колегію суддів в наступному складі суддів: Спичак О.М. (головуючий), ОСОБА_5, ОСОБА_6

Ухвалою суду від 13.07.2012 року справа № 34/216-41/164 прийнята до свого провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 20.08.2012 року.

20.08.2012 року суддя Івченко А.М. звернувся до голови господарського суду м. Києва із заявою про виведення його зі складу колегії суддів, які розглядають справу № 34/216-41/164 у звязку із великою завантаженістю справами.

Розпорядженням Голови господарського суду м. Києва № б/н від 20.08.2012 року затверджено колегію суддів в наступному складі суддів: Спичак О.М. (головуючий), ОСОБА_5, ОСОБА_7

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.08.2012 р. справа № 34/216-41/164 була прийнята до свого провадження колегією суддів.

Представник позивача у судовому засіданні 20.08.2012 р. надав письмові пояснення по справі, в якому погодився з висновками експерта щодо визначення дійсної (ринкової) вартості квартири АДРЕСА_1 в цінах станом на 29.06.2011 р.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.08.2012 р. подав клопотання про зупинення провадження у справі № 34/216-41/164 до вирішення справи за позовом ТОВ «ОСОБА_2 ПЛЮС»до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»про визнання недійсним зобовязання.

Представник третьої особи у судове засідання 20.08.2012 р. не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Сторони у даному судовому засіданні надали усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 20.08.2012 р. судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки розгляд справи № 5011-33/8734-2012 в господарському суді м. Києва не перешкоджає та не унеможливлює розгляд даної справи.

В судовому засіданні 20.08.2012 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2006 між АКБ «Трансбанк»(кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг»(позичальник) був укладений кредитний договір № 151309к36, відповідно до п. 1.1. якого кредитор надає позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 8 700 000 грн. на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та інших умов, викладених в цьому договорі. Надання коштів в межах договору здійснюється на підставі листів позичальника.

Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобовязання, викладені нижче в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1 та 2.2 договору кредит надається на строк до 27 квітня 2007 року (включно), на поповнення обігових коштів.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору 23% річних за використану частину кредитних коштів та 0,1% річних за не використану частину кредитних коштів.

Розмір процентів, визначений в попередньому абзаці цього пункту, є базовим і може бути змінений (зменшений, або збільшений) сторонами в порядку і на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до умов пункту 3.2 договору, сплата процентів проводиться позичальником щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту у строк не пізніше пятого банківського дня місяця слідуючого за місяцем, за який нараховані проценти. Якщо пятий банківський день місяця буде вихідним, святковим або неробочим днем, то тоді сплата процентів за користування кредитом повинна бути проведена в перший за ним робочий день.

Відповідно до п.3.3 договору проценти нараховуються кредитором щомісяця, починаючи з дня надання кредиту, і до дня остаточного погашення кредиту на залишок суми заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та фактичної кількості днів у році (далі розрахунковий період).

11.05.2006, 20.06.2006, 27.02.2007, 03.04.2007, 27.04.2007, 23.10.2007 та 21.12.2007 між кредитором та позичальником укладались додаткові угоди №№1-7.

28.02.2008 між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду №8, якою сторони погодили збільшити ліміт відновлювальної відкличної кредитної лінії до 20 000 000 грн.

Додатковою угодою №9 від 17.04.2009 сторони пролонгували дію кредитного договору до 16 квітня 2009 року (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, АКБ «Трансбанк»зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відкривши позичальнику позичковий рахунок та видавши кредит в сумі 20 000 000,00 грн., що підтверджується наявною у справі випискою по рахунку.

Пунктом 5.1 кредитного договору визначено, що позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів, нарахованих за користування кредитом у строки (терміни), встановлені цим договором шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на рахунки:

№2568 в АКБ «Трансбанк», МФО 300089 погашення кредиту в строк, обумовлений в п.2.1 цього договору;

№2568 в АКБ «Трансбанк», МФО 300089 погашення кредиту в строк пізніше ніж обумовлений в п.2.1 цього договору;

№2568 в АКБ «Трансбанк», МФО 300089 погашення процентів в строк, обумовлений п.3.2 цього договору;

№2568 в АКБ «Трансбанк», МФО 300089 погашення процентів в строк пізніше, ніж обумовлений п.3.2 цього договору.

Відповідно до п. 5.2 даного договору, платежі на користь кредитора за цим договором повинні бути здійснені позичальником таким чином, щоб кредитор одержав належну йому за цим договором суму в повному обсязі, без відрахувань з неї будь-яких податків, зборів, мит, комісій та інших видатків.

Між Акціонерним комерційним банком «Трансбанк»(іпотекодержатель) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»був укладений договір іпотеки від 25.05.2007 р. (з урахуванням договору про внесення змін №2 від 29.02.2008 до договору іпотеки), відповідно до пункту 1.1. якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належу йому трьохкімнатну квартиру 30 житловою площею 68 кв.м., загальною площею 120,10 кв.м., що знаходиться в будинку 15 по вулиці Хрещатик в м. Києві (далі предмет іпотеки), що є забезпеченням повернення отриманого позичальником кредиту за кредитним договором у розмірі 20 000 000,00 грн. зі сплатою процентів річних за користування кредитом, на умовах та у порядку погашення, передбаченому кредитним договором, та іншої заборгованості, в тому числі: пені, відшкодування збитків та витрат, завданих прострочкою виконання та/або повязаних зі зверненням стягнення на майно.

08.05.2009 між АКБ «Трансбанк»(сторона 1) та Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України»(сторона 2) укладено договір, за умовами якого сторона 1 відступає, а сторона 2 набуває право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, що укладені на виконання таких кредитних договорів, укладених стороною 1 з юридичними особами, перелік яких наведено у додатку 1 до цього договору, який після підписання сторонами є невідємною частиною цього договору.

29.05.2009, 17.06.2009 між АКБ «Трансбанк» та позивачем укладено додаткову угоду та додаткові угоди №1 та №2.

Додатком № 1-3 від 08.07.2009 р. сторони визначили перелік кредитів станом на 08.07.2009 р. за якими АКБ «Трансбанк»відступає право вимоги на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

Згідно з п. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Умовами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для себе наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, укладений між АКБ «Трансбанк» та ПАТ «Укрексімбанк»договір від 08.07.2009 р. за свою правовою природою є договором про відступлення права вимоги.

08.07.2009 р. між Акціонерним комерційним банком «Трансбанк»та Публічним акціонерним товариством «Укрексімбанк»було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки від 25.05.2007 р. укладеним між АКБ «Трансбанк»та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»відповідно до пункту 1.1 якого АКБ «Трансбанк»відступив, а ПАТ «Укрексімбанк»набув право вимоги за кредитним договором, укладеним між АКБ «Трансбанк»та ТОВ «Гарант-СВ юг», договором іпотеки, укладеним між АКБ «Трансбанк», який згідно з договором іпотеки є іпотекодержаталем, і ТОВ «ОСОБА_2 ПЛЮС», який згідно з договором іпотеки є іпотекодавцем, укладеним в м. Києві 25.05.2007 р., з усіма змінами та доповненнями, що були вчинені, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим №3377, та який є забезпеченням виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ТОВ «Гарант-СВ юг»та відповідача з листом за вих. №084-07/2262 від 31.08.2009 р., в якому повідомив, що з 08.07.2009 р. право вимоги за кредитним договором № 1969 від 28.04.2006 р., договорами іпотеки № 2265 від 22.06.2006 р., № 417 від 29.02.2008 р., № 374 від 24.12.2007 р., № 3377 від 25.05.2007 р., та договором застави № 1969/1 від 28.04.2006 р. відступлене АКБ «Трансбанк»на користь АТ «Укрексімбанк».

В звязку з тим, що ТОВ «Гарант-СВ юг»кредиту не повернув та не сплачував відсотки за користування, позивач звернувся до відповідача з претензією про усунення порушень за вих. №084-07/3294 від 14.12.2009, якою вимагав сплатити заборгованість, яка станом на 14.12.2009 становила 27 090 596,74 грн. протягом 30 календарних днів.

В подальшому, 21.01.2010 р. позивач звернувся до відповідача з претензією на суму 397 915,62 грн. та вимагав в 30-денний строк з моменту отримання даної вимоги погасити зазначену заборгованість.

Дана претензія відповідачем була отримана 12.02.2010 р., що підтверджується наявною у справі копією повідомлення про вручення поштового відправлення за вих. №10982669.

ОСОБА_2 відповідач вимоги банку не виконав, грошових коштів не повернув.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»заборгованість у розмірі 30 527 430,14 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме трьохкімнатну квартиру № 30, що знаходиться в будинку № 15 по вул. Хрещатик, в м. Києві, житловою площею 68,00 кв.м., загальною площею 120,10 кв.м.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд задовольняє у повному обсязі позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення господарського суду міста Києва № 34/216 від 22.12.2010 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду № 34/216 від 15.02.2011 та направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 19.04.2011 р. виходив із того, що суд першої інстанції не зясував коло осіб прав та обовязків яких може стосуватися рішення у даній справі. Крім того, у рішенні судом не зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а резолютивна частина рішення не містить висновків щодо решти суми пені за прострочення сплати кредиту та суми пені за прострочення сплати процентів, заявлених позивачем до стягнення. У звязку з цим, Вищий господарський суд України звернув увагу на те, що при новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, більш ретельно зясувати всі обставини, які мають значення для справи, коло осіб, прав і обовязків яких стосується рішення по даній справі.

Згідно статті 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Виконуючи вказівки Вищого господарського суду України, які містяться у постанові від 19.04.2011 р., при новому розгляді даної справи судом було залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг».

Також з метою зясування вартості предмета іпотеки судом було призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як було встановлено судом, АКБ «Трансбанк» належним чином виконав свій обов'язок щодо надання позичальнику грошових коштів в межах кредитного договору.

Однак, ТОВ «Гарант-СВ юг»отримавши вищезазначену суму кредиту та користуючись грошовими коштами, в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав.

В силу положень ст. 3 Закону «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про іпотеку»за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Стаття 590 ЦК України встановлює, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Позивач, у звязку з невиконанням ТОВ «Гарант-СВ юг»зобовязань за кредитним договором, звернувся до відповідача з претензією про усунення порушень за вих. № 084-07/3294 від 14.12.2009 р., в якій вимагав сплатити заборгованість, яка станом на 14.12.2009 р. становила 27 090 596,74 грн. протягом 30 днів.

В подальшому, 21.01.2010 р. позивач звернувся до відповідача з претензією на суму 397 915,62 грн. та вимагав в 30-денний строк з моменту отримання даної вимоги погасити зазначену заборгованість.

Вимога банку була отримана відповідачем 12.02.2012 р., що підтверджується наявною у справі копією повідомлення про вручення поштового відправлення за вих. № 10982669.

ОСОБА_2 як вбачається з матеріалів справи, на день предявлення позову та розгляду справи зобовязання за кредитним договором № 151309К36 від 28.04.2006 р. не виконані, суми заборгованості, а саме суми кредиту, процентів по кредиту, нарахованої пені не сплачені, що свідчить про порушення договірних зобовязань щодо повернення кредиту та сплаті процентів, в порядку та на умовах, встановлених кредитним договором.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, що підтвердженні належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що позичальником не виконуються покладені на нього зобовязання за кредитним договором № 151309К36 від 28.04.2006 р. у звязку з чим наявна заборгованість по кредиту у розмірі 20 000 000,00 грн. та 5 390 296,80 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 9.4 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення кредиту Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непогашеної суми заборгованості за кредитом за кожний календарний день прострочення виконання.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»розмір пені, передбачений статтею 1 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У звязку з вищезазначеним, судом було виконано власний розрахунок пені з урахуванням вимог встановлених ч.6 ст. 232 ГК України, ст.ст. 253-255 ЦК України, пунктом 9.4 кредитного договору № 151309К36 від 28.04.2006 р. до дати нарахування до якої просить позивач (28.04.2010 р.) відповідно до якого пеня за прострочення сплати кредиту складає 2 216 438,35 грн., а за прострочення сплати процентів 459 044,27 грн.

Згідно з статтею 11 Закону України «Про іпотеку»майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 13815/11-43 від 06.07.2012 р., дійсна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_1 в цінах на 29.06.2011 року могла становити 4 335 130,00 грн.

Хоча судом була задоволена пеня у розмірі меншому, ніж те заявлялось позивачем у позовній заяві, вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»підлягають задоволенню повністю, оскільки предметом спору у даній справі є не грошова сума, а майно на яке судом було звернено стягнення у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати по оплаті експертизи покладаються на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС».

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Гарант-СВ юг»(місцезнаходження: 99053, ОСОБА_6 Республіка Крим, м. Севастополь, Фіолентівське шосе, 5 А, ) перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України»(місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) за кредитним договором №1969 від 28.04.2006 в сумі 28 065 779 (двадцять вісім мільйонів шістдесят пять тисяч сімсот сімдесят девять) грн. 42 коп., яка складається з:

- 20 000 000,00 грн. заборгованості по кредиту;

- 5 390 296,80 грн. заборгованості по процентах;

- 2 216 438,35 грн. пені за прострочення сплати кредиту;

- 459 044,27 грн. пені за прострочення сплати процентів, звернути стягнення на заставлене майно, а саме: трьохкімнатну квартиру №30 (тридцять), що знаходиться в будинку №15 по вул. Хрещатик, в м. Києві, житловою площею 68 кв.м., загальною площею 120,10 кв.м., що належить ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС» (01021, АДРЕСА_2, ).

Встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки трьохкімнатної квартири № 30 (тридцять), що знаходиться в будинку № 15 по вул. Хрещатик, в м. Києві, житловою площею 68 кв.м., загальною площею 120,10 кв.м., що належить ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»(01021, АДРЕСА_2, ), в сумі 4 335 130,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ПЛЮС»(01021, АДРЕСА_2, ) на корить Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»(03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) 25 500 (двадцять пять тисяч пятсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита, 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 3 937 (три тисячі девятсот тридцять сім) грн. 92 коп. витрат на оплату експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

27.08.2012 р.

Колегія суддів у складі: суддя О.М. Спичак (головуючий)

суддя М.Є. Літвінова

суддя Є.Ю. Шаптала