ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" вересня 2012 р. Справа № 5019/1281/12

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Елекон ЛТД"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанії "Променергомаш"

про стягнення в сумі 24 033 грн. 81 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № б/н від 22.12.2011 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № б/н від 04.09.2012 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма «Елекон ЛТД»(далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю компанії «Променергомаш»(далі - відповідач) про стягнення 24 033,81 грн. заборгованості за поставлений товар.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

Позивач з метою отримання оплати за товар виставив відповідачу рахунки-фактури № ЕЛ-0006705 від 22.09.2010 року на суму 27 356,27 грн., № ЕЛ-0006724 від 23.09.2010 року на суму 1 915,99 грн., № ЕЛ-0007035 від 04.10.2010 року на суму 1 290,58 грн., № ЕЛ-0008016 від 02.11.2010 року на суму 5 787,00 грн.

Згідно з видатковими накладними № ЕЛ-0004529 від 28.09.2010 року, № ЕЛ-0004527 від 28.09.2010 року, № ЕЛ-0004536 від 28.09.2010 року, № ЕЛ-0004662 від 05.10.2010 року, № ЕЛ-0004697 від 05.10.2010 року, № ЕЛ-0005595 від 12.11.2010 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 36 349,84 грн.

Відповідач, прийнявши товар, що стверджується довіреностями, провів його часткову оплату на суму 12 431,70 грн. шляхом зарахування переплати по рахунку № 0007881 від 28.10.2010 року в рахунок погашення заборгованості по виставленим рахункам № ЕЛ-0006705 від 22.09.2010 року, № ЕЛ-0008016 від 02.11.2010 року.

07.05.2012 року з метою врегулювання спору та на виконання вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України позивач направив відповідачу вимогу про сплату коштів № 117 від 25.04.2012 року.

Відповідач саном на день звернення до суду заборгованості за фактично поставлений товар не сплатив, розмір заборгованості згідно з наданими позивачем документами становить 23 918,14 грн.

В матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 530, 625, 692 ЦК України, ст. ст. 181, 265 ГК України.

Відповідач проти задоволення вимог позивача заперечив з огляду на таке:

29.10.2010 року відповідач оплатив позивачу 40 907,20 грн., відтак існує переплата в розмірі 10 344,36 грн.

Крім того, позивачем відповідачу було поставлено неякісний товар, внаслідок чого відповідач зазнав додаткових витрат в розмірі 14 172,21 грн.

21.10.2010 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 155/10-2010 на виконання комплексу проектних робіт комбінованої системи теплопостачання індукційного типу з акумуляцією тепла.

За вказаним договором за позивачем перед відповідачем рахується заборгованість в розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження виконання робіт та наявності заборгованості за вказаним договором відповідач посилається на акт виконаних робіт, підписаний лише відповідачем.

Враховуючи заборгованість в розмірі 10 000,00 грн., що виникла на підставі договору № 155/10-2010 на виконання комплексу проектних робіт комбінованої системи теплопостачання індукційного типу з акумуляцією тепла, відповідачем проведено залік однорідних вимог, про надано заяву про зарахування (залік) зустрічних однорідних вимог від 22.08.2011 року.

Заперечення відповідача викладені у відзиві, поданому через службу діловодства господарського суду 04.09.2012 року

Ухвалою суду від 21.08.2012 року розгляд справи відкладено на 04.09.2012 року.

Ухвалою суду від 04.09.2012 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України відповідачу повернуто зустрічну позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

У судовому засіданні 04.09.2012 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено суду за наданими сторонами документами та поясненнями, позивач поставив на користь відповідача товар на загальну суму 75 415,74 грн., з яких відповідачем проведено оплату на 50 907,20 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 5019/1484 від 12.12.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто 590,04 грн.

Відтак, залишок заборгованості за поставлений товар складає 23 918,14 грн.

На підтвердження існування вказаної суми заборгованості судом встановлено таке.

Позивач з метою отримання оплати за товар виставив відповідачу рахунки-фактури № ЕЛ-0006705 від 22.09.2010 року на суму 27 356,27 грн., № ЕЛ-0006724 від 23.09.2010 року на суму 1 915,99 грн., № ЕЛ-0007035 від 04.10.2010 року на суму 1 290,58 грн., № ЕЛ-0008016 від 02.11.2010 року на суму 5 787,00 грн.

Згідно з видатковими накладними № ЕЛ-0004529 від 28.09.2010 року на суму 1 915,99 грн., № ЕЛ-0004527 від 28.09.2010 року на суму 27 230,29 грн., № ЕЛ-0004536 від 28.09.2010 року на суму 125,98 грн., № ЕЛ-0004662 від 05.10.2010 року на суму 991,42 грн., № ЕЛ-0004697 від 05.10.2010 року на суму 299,16 грн., № ЕЛ-0005595 від 12.11.2010 року на суму 5 787,00 грн. позивач поставив відповідачу товар.

Загальна сума поставки склала 36 349,84 грн.

Відповідач, прийнявши товар, що стверджується довіреностями, провів його часткову оплату на суму 12 431,70 грн. шляхом зарахування переплати по рахунку № 0007881 від 28.10.2010 року в погашення заборгованості за виставленими рахунками № ЕЛ-0006705 від 22.09.2010 року, № ЕЛ-0008016 від 02.11.2010 року.

Факт зарахування переплати по рахунку № 0007881 від 28.10.2010 року в погашення заборгованості по рахункам № ЕЛ-0006705 від 22.09.2010 року, № ЕЛ-0008016 від 02.11.2010 року стверджується банківською випискою, листами відповідача № б/н від 27.12.2010 року, № 23 від 14.04.2011 року.

07.05.2012 року з метою врегулювання спору та на виконання вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України позивач направив відповідачу вимогу про сплату коштів № 117 від 25.04.2012 року, що стверджується листом з описом вкладення від 01.05.2012 року.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем не погашена.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З наведеної норми вбачається, що за відсутності домовленостей між сторонами, обовязок покупця оплатити товар виникає з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього (зазначена позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У звязку з порушенням відповідачем обовязку щодо оплати поставленого товару, позивачем нараховано 3% річних в розмірі 115,67 грн. за період з 23.05.2012 року по 20.07.2012 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, дійшов висновку про його обґрунтованість, а відтак про наявність підстав для стягнення 115,67 грн.

Щодо заперечень відповідача, то останні судом відхиляються з наступних підстав.

Так, відповідач стверджує, що ним в погашення заборгованості в розмірі 23 918,14 грн. перераховано 40 907,20 грн., про що свідчить банківська виписка від 29.10.2010 року.

Як вбачається з наданої виписки, вказана сума сплачена за товари промислової групи згідно з рахунком № ЕЛ- 007881 від 28.10.2010 року. Судом встановлено, що вказаний рахунок не виставлявся позивачем з метою отримання оплати за поставлений товар, заборгованість за яким стягується у даній справі. На спростування твердження про повне погашення заборгованості свідчать також листи відповідача № б/н від 27.12.2010 року, № 23 від 14.04.2011 року, з яких вбачається, що лише 12 431,70 грн. із 40 907,20 грн. були зараховані в погашення заявленого боргу.

Стосовно заяви про зарахування (залік) зустрічних однорідних вимог від 22.10.2011 року, на яку посилається відповідач як на одну з підстав відсутності заборгованості, то слід зазначити таке.

По-перше, відповідачем не надано жодних доказів того, що вказана заява направлялася позивачеві; по-друге, у вказаній заяві йдеться про заборгованість, що виникла у відповідача перед позивачем на підставі договору комерційного представництва № 133/09-2010 КП від 09.09.2010 року, а не за видатковими накладними, що є предметом дослідження у даній справі; по-третє, в існування заборгованості позивача перед відповідачем в розмірі 10 000,00 грн. останній посилається на договір на виконання комплексу проектних робіт комбінованої системи теплопостачання індукційного типу з акумуляцією тепла від 21.10.2010 року. У той же час акт виконаних робіт між сторонами не підписаний, що свідчить про відсутність обовязку у позивача сплачувати відповідачу 10 000,00 грн. (п. 3.2. договору). Отже, сума в 10 000,00 грн. не є безспірною.

Зважаючи на викладене вбачається, що позивач довів, а відповідач не спростував належними та достатніми доказами факту поставки товару та існування заборгованості, відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю компанії «Променергомаш»(вул. Загородня,2, м. Рівне, 33009, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірми «Елекон ЛТД»(вул. Київська,19, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132, ) 23 918,14 (двадцять три тисячі девятсот вісімнадцять грн. 14 коп.) грн. основного боргу, 115,67 (сто пятнадцять грн. 67 коп.) 3% річних.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю компанії «Променергомаш»(вул. Загородня,2, м. Рівне, 33009, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірми «Елекон ЛТД»(вул. Київська,19, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132, ) 1 609,50 (одна тисяча шістсот девять грн. 50 коп.) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Андрійчук О.В.

Повне рішення складено 05.09.2012 року