КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2012 № 48/359

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Шипка В.В.

Борисенко І.В.

при секретарі

судового засідання: Загрунна Л.І.

за участі представників

сторін:

позивача: Громич І.В. - дов. б/н від 18.07.2011 р.;

відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

повідомлений належним чином;

третьої особи-1: Громич І.В. - дов. б/н від 15.09.2011 р.;

третьої особи-2: Громич І.В. - дов. б/н від 04.10.2011 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Полімерстанкопром"

на рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р.

у справі № 48/359 (суддя Бойко Р.В.)

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Полімерстанкопром"

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „БКПБ „Цембуд"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне господарство»;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Топ-Сервіс»

про стягнення заборгованості у розмірі 135 196,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ „Полімерстанкопром" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача - ТОВ „БКПБ „Цембуд" про стягнення заборгованості у розмірі 135 196,58 грн..

Позовні вимоги мотивовані на тому, що на виконання умов Договору оренди нерухомого майна від 01.04.2009 р. № 115 ТОВ "Автотранспортне господарство" передало за плату на певний строк у користування відкриту площадку загальною площею 3 000 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по внесенню орендних платежів не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 120 257,00 грн., а також виник обов'язок по сплаті пені у розмірі 51 195,26 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання, право вимоги сплати яких набуто позивачем на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.07.2011 р. № 04-07/11-01.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.09.2011 р. та від 05.10.2011 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ТОВ "Автотранспортне господарство" та ТОВ "Укр-Топ-Сервіс".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р. № 48/359 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, позивач - ТОВ „Полімерстанкопром" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р. № 48/359 та прийняти нове судове рішенням, яким задовольниити позовні вимоги. Крім того, у прохальній частині апеляційної скарги, позивач просить колегію суддів викликати в судове засідання для дачі пояснень колишнього директора ТОВ "Автотранспортне господарство" Кінзерського В.М., директора ТОВ "Укр-Топ-Сервіс" Єніна Я.В. та призначити по даній справі судову експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ.

Апеляційна скарга мотивована на тому, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного Рішення було допущено порушення норм матеріального права, що відбулося при неповному з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи та невідовідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Ухвалами КАГС від 16.01.2012 р. відновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ „Полімерстанкопром" на Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р. № 48/359, розгляд справи призначено на 21.02.2012 р..

20.02.2012 р. через канцелярію суду представник позивача подав Клопотання про відкладення розгляду даної справи, у зв'язку з перебуванням його компетентного представника у службовому відрядженні, яке колегією суддів розглянуто та задоволено.

У судове засідання від 21.02.2012 р. з'явилися лише представники третіх осіб, однак вимоги Ухвали суду від 16.01.2012 р. не виконали, письмових пояснень на апеляційну скаргу не надали.

Ухвалою КАГС від 21.02.2012 р. № 48/359 розгляд справи було відкладено на 13.03.2012р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представників сторінпроцесу та ненадходженням до суду зворотніх поштових повідомлень про їх виклик до призначеного судового засідання.

У судове засідання від 13.03.2012 р. з'явилася представник позивача та третіх осіб, згідно наданих у даному судовому засіданні письмових пояснень повтісню підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила колегію суддів її задовольнити. Окрім того, для залучення до матеріалів справи надала оригінал Довідки від 13.03.2012 р. № 13-03.

Вищенаведені у апеляційній скарзі вимоги, а саме про необхідність виклику в судове засідання для дачі пояснень колишнього директора ТОВ "Автотранспортне господарство" Кінзерського В.М., директора ТОВ "Укр-Топ-Сервіс" Єніна Я.В., а також про необхідність призначення по даній справі судової експертизи не наполягала.

У судове засідання від 13.03.2012 р. представник відповідача повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про призначене судове засідання з розгляду даної справи, що підтверджується долученими до матеріалів справи зворотніми поштовими повідомленнями/поверненнями, згідно яких судові повістки направлялися за їх юридичним або фактичними місцезнаходженням, колегія суддів дійшла висновку про можливість продовження апеляційного перегляду даної справи у судовому засіданні від 13.03.2012 р..

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ „Полімерстанкопром", Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р. № 48/359 залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.04.2009 р. між треьою особою-2 - ТОВ "Укр-Топ-Сервіс" (орендодавець) та третьою особою-1 - ТОВ "Автотранспортне господарство" (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна № 2 (надалі -"Договір оренди"), відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, зокрема, відкриту площадку загальною площею 4 000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, що підтверджується Актом прийому-передачі майна від 01.04.2009 р. (Том-1, арк с. 125-126).

01.04.2009 р. між ТОВ "Автотранспортне господарство" (суборендодавець) та відповідачем - ТОВ "БКПБ "Цембуд" (суборендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна №115 (надалі -"Договір суборенди") відповідно до п. 1.1 якого суборендодавець передав суборендарю за плату на певний строк у користування нерухоме майно, а саме: відкриту площадку загальною площею 3 000 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1 (надалі -"спірне майно").

Згідно Акту приймання-передачі нерухомого майна з оперативної оренди від 31.08.2009р. суборендар повернув, а суборендодавець прийняв спірне майно з оренди (Том-1, арк. с. 41).

Місцевим господарським судом встановлено, що за період користування спірним майном в якості сплати орендних та інших платежів відповідачем було перераховано на користь третьої особи-1 грошові кошти у розмірі 36 092,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку третьої особи-1 (Том -1, арк. с. 42-49).

Згідно Акту звірки взаєморозрахунків, складеного 23.06.2011 р. між ТОВ "Автотранспортне господарство" та ТОВ "БКПБ "Цембуд", заборгованість останнього перед третьою особою-1 за користування у період з 01.04.2009 р. по 31.08.2009 р. спірним майном становить 120 257,00 грн. (Том-1, арк. с. 70).

Матеріалами справи підтверджується і той факт, що Претензією від 01.07.2011 р. № 01-07/2011 третя особа-1 звернулася до відповідача з вимогою сплатити заборгованість за Договором суборенди у розмірі 120 257,00 грн. та пеню, нараховану за прострочення по виконанню грошового зобов'язання, у розмірі 51 195,26 грн..

04.07.2011 р. між ТОВ "Автотранспортне господарство" (первісний кредитор) та ТОВ "Полімерстанкопром" (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 04-07/11-01 (надалі -"Договір відступлення") відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первісному кредиторові, і став кредитором за Договором суборенди на загальну суму боргу у розмірі 171 452,26 грн..

Повідомленням від 14.07.2011 р. № 25 третьою особою-1 доведено до відома відповідача про відступлення права вимоги за Договором суборенди на користь позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості згідно Договору суборенди у розмірі 120 257,00 грн. та нарахованої за прострочення по її сплаті пені у розмірі 14 939,58 грн., право вимоги сплати яких набуто останнім за Договором відступлення.

Розглянувши вищезазначені позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку про наступне.

Підставою виникнення зобов'язання та права вимоги його виконання є, зокрема, відповідний договір.

Підставою позову позивачем визначено невиконання відповідачем умов укладеного між ним та третьою особою1 Договору суборенди щодо сплати орендної плати за користування відкритою площадкою загальною площею 3 000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1.

Відповідач заперечував проти наявності у нього обов'язку по сплаті на користь позивача грошових коштів за Договором суборенди з огляду на його неукладеність.

Відтак, місцевий господарський суд, за оцінкою колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що для повного та об'єктивного вирішення спору необхідно встановити факт укладення Договору суборенди.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, господарським судом встановлено, що із тексту Договору суборенди вбачається, що його предметом є відкрита площадка загальною площею 3 000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, а з пояснень представників сторін, наданих суду та наявних в матеріалах справи фотокарток вбачається, що така земельна площадка не асфальтована та не містить будь-якого іншого твердого покриття, яке б могло вважатися нерухомим майном, відмінним від земельної ділянки.

Тобто, відкрита площадка загальною площею 3 000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, в розумінні ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України є земельною ділянкою з установленими межами та певним місцем розташування.

Відтак, Договір суборенди є Договором оренди земельної ділянки, тобто між сторонами виникли правовідносини оренди землі, які підпадають під правове регулювання в т.ч. § 3 Глави 58 Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів погоджується з вищенаведеним висновком місцевого господарського суду та вважає його цілком обгрунтованим на наявних в матеріалах справи доказах.

У відповідності до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 8 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Із змісту ст. 1 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Положеннями ст. 20 Закону України "Про оренду землі" укладений Договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

З огляду на викладені норми вбачається, що виникнення права оренди земельної ділянки обумовлено обов'язковою державною реєстрацією відповідного договору оренди земельної ділянки.

Із матеріалів справи (Договір суборенди) вбачається та не заперечується представниками сторін, що державна реєстрація Договору суборенди не проводилася.

Частиною 1 ст. 210 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У відповідності до ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

З огляду на зазначені обставини, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, про те що відсутність державної реєстрації Договору суборенди, момент вчинення якої законодавцем пов'язується з фактом укладення відповідного договору, то такий договір є неукладеним в розумінні ст. 638 Цивільного кодексу України і як наслідок не може створювати будь-яких зобов'язань, в т.ч. про які вказує позивач у позовній заяві (сплата орендної плати та пені, встановленої таким договором). Тому, колегія суддів погоджується з правовою оцінкою господарського суду про те, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Розглянувши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає за необхідне зауважити про таке.

В апеляційній скарзі позивач - ТОВ „Полімерстанкопром", посилається на те, що на момент передачі відповідачу спірного майна за Договором суборенди, - відкритої площадки загальною площею 3 000 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, остання була частково покрита твердим покриттям, а саме була забетонована та огороджена бетонним парканом.

Тому, на думку скаржника в користуванні відповідача була не земельна ділянка, як встановив місцевий господарський суд, а нерухоме майно у вигляді забетонованої та огородженої площадки, а тому Договір суборенди є дійсним та не потребує державної реєстрації.

В підтвердження вищевказаним доводам, позивач називає додані до апеляційної скарги - додаткові фотографії спірного майна, у кількості 12-ти штук та наявні в матеріалах справи - Акт прийняття відкритої площадки в оренду, Акти отримання послуг оренди, банківські виписки які підтверджують часткову оплату орендної плати та комунальних послуг, Акт взаємозвірки.

Підсумовуючи вищенаведені доводи апеляційного оскарження, позивач вважає, що висновки місцевого господарського суду не відповідають фактичним обставинам справи, а застосовання ним ч. 1 ст. 79 Земельного кодесу України кваліфікував як неправильне застосування господарським судом норм матеріального права.

Колегією суддів не приймаються посилання скаржника на вказані документи з огляду на те, що місцевим господарським судом вже надана їм належна та обгрунтована правова оцінка. Щодо додаткових фотографій, то колегія суддів вважає їх неналежними доказами по даній справі, оскільки вони датовані 07.12.2011 р., тобто, після прийняття місцевим господарським судом оскарженого рішення, а отже і не досліджувались ним.

Крім того, при здійсненні апеляційного перегляду оскарженого Рішення, до матеріалів справи долучено оригінал Довідки від 13.03.2012 р. № 13-03 виданої ТОВ "Укр-Топ-Сервіс" (третя особа-2), з якої вбачається, що спірна земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, знаходиться у власності та на балансі третьої особи-2 і дійсно є частково забетонованою.

Слід зазначити, що визначення „частково" не конкретизовано, і не може підтверджувати визначення „забетонованої" земельної ділянки.

Доводи скаржника - ТОВ „Полімерстанкопром" викладені у додаткових поясненнях по справі від 13.03.2012 р., про те, що при використанні спірного майна відповідач користувався комунальними послугами, а саме електроенергією та водою, що на думку скаржника підтверджує його використання саме як земельної ділянки, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що постачання та оплата вказаних комунальних послуг не обумовлені Договором суборенди від 01.04.2009 р. № 115 та не були предметом розгляду в межах даної справи.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Позивач доказів на підтвердження своїх аргументів не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів, оцінивши наявні в справі матеріали та докази дійшла до висновку, що підстав для скасування чи зміни Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р. № 48/359 не має, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ „Полімерстанкопром" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.11.2011 р. № 48/359 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2012 р.

№ 48/359 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2012 р.

№ 48/359 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 48/359 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Шипко В.В.

Борисенко І.В.