ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2012 р. Справа № 5019/805/12

Господарський суд Рівненської області у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали справи за позовом державного підприємства "Одеська залізниця" (далі Залізниця) до публічного акціонерного товариства "Івано-Долинський спецкар'єр" (далі Товариство) про стягнення 86 350 грн. 00 коп.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 за дов. від 3 січня 2012 року № 24,

відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 1 лютого 2012 № 27,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2012 року Залізниця звернулася до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2011 року згідно залізничної накладної № 37043072 відповідач відвантажив із станції Костополь Львівської залізниці пять вагонів з щебенем, які були доставлені Залізницею на станцію призначення Черкаси Одеської Залізниці вантажоодержувачеві товариству з обмеженою відповідальністю "Завод "Техно".

21 грудня 2011 року на станції Черкаси державного підприємства "Одеська залізниця" за результатами комісійного зважування у вказаних вагонах було виявлено фактичний надлишок маси вантажу в розмірі 6 800 кг, у звязку з чим 21 грудня 2011 року було складено відповідний комерційний акт № 389031/146, а вказаний надлишок видано одержувачу під схоронну розписку.

Оскільки перевантаження вищезазначених вагонів стало наслідком неправомірних дій відповідача в звязку з неправильним зазначенням останнім у залізничній накладній маси вантажу, позивач, посилаючись на статті 118, 128, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі Статут), статті 920, 925 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), а також статті 307, 315 Господарського кодексу України (далі ГК України), просив суд стягнути з Товариства штраф у розмірі пятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення, який за обрахунком Залізниці складає 86 350 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Рівненької області від 24 травня 2012 року порушено провадження у справі № 5019/805/12, розгляд якої було призначено на 14 червня 2012 року.

Ухвалою суду від 14 червня 2012 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2012 року.

У судовому засіданні 26 червня 2012 року була оголошена перерва до 18 липня 2012 року.

Ухвалою від 18 липня 2012 року на підставі клопотання відповідача строк розгляду даного спору було продовжено на пятнадцять днів до 6 серпня 2012 року, розгляд справи відкладено на 2 серпня 2012 року.

У судовому засіданні, призначеному на 2 серпня 2012 року, представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, обґрунтовуючи свою позицію тим, що визначення маси вантажу, на його думку, проведено з порушенням Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 21 листопада 2000 року № 644, а акт загальної форми ГУ-23 № Б 3021 містить недостовірні відомості щодо часу прибуття поїзда. Крім того, представник відповідача зазначив, що відомості про масу вказаних вагонів, які містяться в їх технічних паспортах, не відповідають даним про масу цих вагонів, вказаним у залізничній накладній № 37043072 від 21 грудня 2011 року, що виключає можливість встановити точну масу надлишкового вантажу, а відтак застосувати до відповідача штрафні санкції, встановлені статтями 118, 122 Статуту залізниць.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2011 року згідно залізничної накладної № 37043072 (а.с. 9-10) відповідач відправив залізницею із станції Костополь Львівської залізниці вагони з щебенем № 67850909, № 60674579, № 67572123, № 67157032 та № 66680851, вантажоодержувачем яких є товариство з обмеженою відповідальністю "Завод теплоізоляційних матеріалів "Техно" (станція призначення Черкаси Одеської Залізниці).

21 грудня 2011 року на перегоні ім. Т. Шевченка було виявлено, що у вищезазначених вагонах, які слідували у складі поїзда № 3508-2301 відсутнє маркування, навантаження нижче бортів 500-900 мм, про що 21 грудня 2011 року було складено акт загальної форми ГУ-23 № Б 3021 (а.с. 11).

21 грудня 2011 року після прибуття вагонів з вантажем на станцію Черкаси Одеської залізниці встановлено, що в документі зазначено навантаження насипом, розмір навантаження відносно висоти бортів не зазначено, відмітки щодо маркування не проставлено, маса нетто 335 000 кг. Фактично навантаження рівномірне, нижче бортів 500-900 мм, маркування відсутнє. Заглиблень нема, двері люка щільно прилягають до рами вагонів, просипання вантажу нема. Зважування проведено на тензометричних 150-тонних вагонних вагах працівником станції Черкаси (держповірка 5 серпня 2011 року) ОСОБА_3, в присутності працівника станції ОСОБА_4 та представника вантажоодержувача ОСОБА_5

Комісійним обстеженням вантажу у вагонах було встановлено наступне:

у вагоні № 67850909 брутто - 91 600 кг, тара з документа - 22 600 кг, нетто - 69 000 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 2 000 кг;

у вагоні № 60674579 брутто - 90 100 кг, тара з документа - 22 800 кг, нетто - 67 300 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 300 кг;

у вагоні № 67572123 брутто - 90 400 кг, тара з документа - 21 900 кг, нетто - 68 500 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 1 500 кг;

у вагоні № 67157032 брутто - 88 900 кг, тара з документа - 21 400 кг, нетто - 67 500 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 500 кг;

у вагоні № 66680851 брутто - 91 800 кг, тара з документа - 22 300 кг, нетто - 69 500 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 2 500 кг.

Зважування здійснено двічі, вага підтвердилась. Надлишок в кількості 6 800 кг видано вантажоодержувачу під схоронну розписку.

Для засвідчення даного факту згідно статті 129 Статуту залізниць України та Правил складання актів, працівниками станції Черкаси було складено комерційний акт БК № 389031/146 від 21 грудня 2011 року (а.с. 15-16).

Відповідно до статей 118 та 122 Статуту за неправильно зазначені в накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі пятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення.

За даними, що містяться у відомості вагонів, яка є невідємною частиною накладної № 37043072 від 21 грудня 2011 року, вартість перевезення складає за кожен з пяти вагонів 3 454 грн. 00 коп., всього 17 270 грн. 00 коп.

У звязку з вчиненням даного порушення позивач нарахував Товариству штраф у розмірі 86 350 грн. 00 коп. по вагонам № 67850909, № 60674579, № 67572123, № 67157032 та № 66680851 (17 270,00 грн. х 5 = 86 350,00 грн).

Водночас дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року № 644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 8 червня 2011 року № 138, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Згідно з пунктом 5 Правил прийому вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобовязаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 5 квітня 2004 року № 279.

У відповідності до пунктів 2.1-2.3 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів вантажовідправником заповнюється, зокрема, графа комплекту перевізних документів "маса вантажу в кг, визначена відправником", де вказується маса вантажу у кілограмах. У разі визначення маси на вагонних вагах у відповідних графах зазначається маса брутто, тари вагона і нетто вантажу. Відправником також заповнюються графи: "Спосіб визначення маси", де зазначається, яким способом визначено масу вантажу. При зважуванні вантажу необхідно зазначити тип ваг: "на товарних вагах", "на вагонних вагах вантажопідйомністю ... т", "на елеваторних вагах" чи інших вагах, "Навантаження засобами" - зазначається "відправника", якщо навантаження здійснюється відправником. У графі "Правильність внесених у накладну відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду і розбірливо розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Як вбачається з матеріалів справи, на станції відправлення вантажу Костополь Львівської залізниці зважування щебеню відповідач проводив на своїх автомобільних вагах типу РС-60Ц 13Ас, що пройшли держповірку згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 1А/587 від 7 листопада 2011 року (а.с. 86-87). Також відповідно до листа Головного комерційного управління Державної адміністрації залізничного транспорту України від 15 квітня 2011 року останнє не заперечувало проти використання вищезазначених ваг відповідачем на станції Костопіль Львівської залізниці для визначення маси щебеневої продукції (а.с. 88).

Відтак, враховуючи вищезазначений факт, суд прийшов до висновку про те, що відправник під час внесення відомостей в залізничну накладну щодо маси вантажу правомірно вніс дані, які були отримані в результаті зваження щебеню на вказаних автомобільних вагах.

Згідно пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку вагони № 67850909, № 60674579, № 67572123, № 67157032 та № 66680851 є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з пунктом 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

21 грудня 2011 року після прибуття на станцію Черкаси Одеської залізниці у звязку з відсутністю маркування напіввагони № 67850909, № 60674579, № 67572123, № 67157032 та № 66680851 були переважені на тензометричних 150 тонних вагонних вагах станції Черкаси Одеської залізниці, про що був складений акт загальної форми від 21 грудня 2011 року БК № 389031/146, яким було встановлено невідповідність маси вантажу відомостям про його вагу, зазначену відправником у накладній.

За частиною 2 пункту 6 Правил складання актів в акті зазначаються номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Зі змісту комерційного акту від 21 грудня 2011 року БК № 389031/146 вбачається, що при контрольному зважуванні станцією Черкаси Одеської залізниці маса вантажу приймалася за документом. З урахуванням того, що в документ дані про вагу тари вносилися відправником за трафаретом на вагоні, при контрольному зважуванні фактично за вагу тари також було прийнято тару з трафарету. Згідно даних, які містяться на самих вагонах, та відображені у відомості вагонів, тара вагону № 67850909 складала 22,6 тони, тара вагону № 60674579 22,8 тони, тара вагону № 67572123 21,9 тони, тара вагону № 67157032 21,4 тони, тара вагону № 66680851 22,3 тони.

Проте під час розгляду даної справи позивачем були надані суду електронні довідки щодо технічних паспортів вищезазначених вагонів (а.с. 67-71), зі змісту яких вбачається, що тара вагону № 67572123 становить 22,2 тони; тара вагону № 60674579 24,0 тони; тара вагону № 67850909 23,0 тони; тара вагону № 67157032 23,2 тони; тара вагону № 66680851 22,3 тони.

Беручи до уваги результати зважування на станції Черкаси, а також ту обставину, що вищезазначені вагони на станції Костополь при складанні комерційного акту у порожньому стані не зважувалися, а між даними, зазначеними на вагонах № 67850909, № 60674579, № 67572123 та № 67157032 та даними, що містяться у технічних паспортах на ці вагони, є суттєві розбіжності відносно їх маси, суд дійшов висновку про відсутність можливості встановити точну вагу вантажу, що перевозився у зазначених вагонах, і, як наслідок, відсутність можливості встановити правильність зазначення відповідачем у накладній даних щодо маси вантажу в цих вагонах.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Наведені в комерційному акті від 21 грудня 2011 року БК № 389031/146 дані про вагу вагонів № 67850909, № 60674579, № 67572123 та № 67157032 носять суперечливий характер, оскільки не відповідають відомостям, вказаним в їх технічних паспортах, а відтак не дозволяють визначити точну вагу вантажу (щебеню) в цих вагонах, що виключає можливість встановити невірність даних щодо маси вантажу, зазначених відповідачем у накладній.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вищезазначений акт не доводить вину відповідача у неналежному визначенні в залізничній накладній № 37043072 від 21 грудня 2011 року маси вантажу, який перевозився у вагонах № 67850909, № 60674579, № 67572123 та № 67157032, що унеможливлює застосування до вказаної особи штрафних санкцій за приписами статей 118, 122 Статуту.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Оскільки Залізниця не довела суду належними та допустимими доказами наявності правових підстав для стягнення з відповідача штрафу за перевантаження вагонів № 67850909, № 60674579, № 67572123 та № 67157032, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Водночас при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що дані про масу вагону № 66680851, вказані у залізничній накладній та комерційному акті, співпадають з відомостями, зазначеними у його технічному паспорті.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить і стаття 129 Статуту, відповідно до якої, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно статті 122 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній, зокрема, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у пятикратному розмірі перевізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. При цьому штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Оскільки факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним відповідачем у накладній по вагону № 66680851, підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог Залізниці про стягнення з Товариства штрафу в розмірі 17 270 грн. 00 коп. (3 454 грн. 00 коп.*5). Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Івано-Долинський спецкар'єр" (35042, Рівненська область, Костопільський район, село Базальтове, ідентифікаційний код: 05471862) на користь державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок 19, ідентифікаційний код: 01071315) 17 270 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 00 коп. штрафу, а також 345 (триста сорок пять) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 7 серпня 2012 року

Суддя Є.В. Павленко