ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
"20" серпня 2012 р. Справа № 5023/2691/12
Житлово - споживчого кооперативу "Будсоюз"
Суддя Светлічний Ю.В.
розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Житлово - споживчого кооперативу "Будсоюз", м. Харків
про стягнення коштів
Рішенням господарського суду Харківської області від позов задоволено повністю. Стягнуто з Житлово-споживчого кооператива "Будсоюз" (61064, м. Харків, вул. Комсомольське, б. 71, кв. 21; п/р - 5 в АТ "Райффайзен Банк "Аваль", м. Київ, МФО - 380805) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61118, м. Харків, пр. 50 річчя ВЛКСМ, б. 74 кв. 150; код ІПН НОМЕР_1; п/р 7 в АСУБ "Грант" м. Харків, МФО 351607) суму боргу у розмірі 21 220,00 грн., 3 % річних - 674,97 грн. та судовий збір у розмірі 1 609,50 грн.

01 червня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди обладнання з машиністом (далі по тексту - Договір). Відповідно умов вказаного договору Позивач взяв на себе зобов"язання надати Відповідачу в тимчасове володіння вантажопідйомний кран МКГ 25 БР заводський №10, а також забезпечив своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а відповідач зобов"язався прийняти в тимчасове володіння та користування вантажопідйомним краном під керуванням машиніста Орендодавця і зобов"язується сплачувати Орендодавцю плату.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Позивач свої зобов'язання згідно Договору виконав належним чином, надав Відповідачу вантажопідйомний кран МКГ 25 БР заводський №10, а також забезпечив своїми силами його керування та технічну експлуатацію на загальну суму 23220 гривень, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання в оренду крана з оператором), а саме: за червень 2010 року -164 години - на суму 14760,00 грн.; за серпень 2010 року - 94 годин - на суму 8460 грн.

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі орендованого майна, підписаного сторонами 01.06.2010 р.

Відповідач отримав послуги але оплатив лише частково - на суму 2000,00 грн., про що свідчить банківська виписка від 22.10.2010 р. на суму 2000,00 грн., унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 21 220,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи у липні 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено мирову угоду, в якій відповідач визнав суму боргу у розмірі 21 220,00 грн. та взяв на себе зобов"язання погасити заборгованість до 31.03.2012 р., але взяті на себе зобов"язання не виконав та суму боргу не сплатив.

Відповідно до п.1. Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Згідно п. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Пунктом 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачається, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою ст.13 Цивільного кодексу суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції":

5.1. Окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 ГПК - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу (далі - підприємства і організації).

При цьому господарський суд не обмежений колом ні учасників судового процесу у конкретній справі, ані загалом осіб, зазначених у статті 1 ГПК.

5.2. Окрема ухвала виноситься, як правило, одночасно з рішенням зі справи. Водночас з урахуванням обставин конкретної справи (зокрема, у випадках, зазначених у підпунктах 3.12, 3.13 пункту 3 цієї постанови) суд може винести окрему ухвалу в будь-який момент часу в процесі розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, те що відповідачем порушувались умови договору в частині сплати орендної плати за оренду вантажопідйомний кран МКГ 25 БР заводський №10 та те, що сторони мають дотримуватися вимог чинного законодавства при здійсненні господарської діяльності, з метою недопущення в майбутньому порушень чинного законодавства, суд вважає за необхідне винести окрему ухвалу на адресу відповідача, щодо усунення недоліків в діяльності підприємства в частині здійснення господарської діяльності відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, п. ,2 ст. 4, п. 2 ст. 11, п. 1, 6 ст.13, 509, ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Зобов"язати керівництво Житлово - споживчого кооперативу "Будсоюз" здійснювати контроль щодо дотримання вимог чинного законодавства України та належного виконання своїх зобов*язань за укладеним підприємством договорами.

Суддя Светлічний Ю.В.