КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2012 № 5011-26/1965-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі

судового засідання: Бездолі Ю.О.

за участі представників

сторін:

позивача: Новіцький А.О. - дов. № 669-12 від 20.12.2011 р.;

відповідача-1: не з'явився; про день, час та місце розгляду

справи був повідомлений належним чином;

відповідача-2: не з'явився; про день, час та місце розгляду

справи був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Українська транспортна страхова компанія"

на рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2012 р.

у справі № 5011-26/1965-2012 (суддя Пінчук В.І.)

позивач: Товариство з додатковою відповідальністю „Альянс Україна"

відповідачів: Публічного акціонерного товариства „Миронівський хлібопродукт" (відповідач-1);

Приватного акціонерного товариства „Українська транспортна страхова компанія" (відповідач-2)

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 33 264,46 грн..

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ „Альянс Україна" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою:

- про стягнення з відповідача-1 - ПАТ "Миронівський хлібопродукт" 8 274, 46 грн. страхового відшкодування в порядку регресу;

- про стягнення з відповідача-2 - ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" 24 990, 00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивовані на тому, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 33 264,46 грн. внаслідок чого до позивача в порядку ст. 1191 ЦК України та ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності до відповідача-2, як до особи, яка відповідальна за заподіяні збитки, оскільки саме з вини особи, яка керувала транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача-2, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми.

Позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача-1 збитків в порядку регресу, мотивовано на тому, що в розумінні ст. 1187 ЦК України до позивача перейшло право вимоги на отримання від відповідача-1 різниці між виплаченою постраждалій у ДТП особі сумою страхового відшкодування та грошовою сумою ліміту відповідальності відповідача-2.

У судовому засіданні від 20.06.2012 р. представником позивача було подано місцевому господарському суду Заяву про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача-2 на свою користь 33 264,46 грн. - страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати.

Подальший розгляд даної справи здійснювався з урахуванням вищеназваної Заяви позивача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.04.2012 р. № 5011-26/1965-2012 у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 було відмовлено, позовні вимоги до відповідача-2 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, відповідач-2 - ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2012 р. №5011-26/1965-2012 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована на тому, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваного Рішення було допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що відбулося при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою КАГС від 08.06.2012 р. № 5011-26/1965-2012 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ільєнок Т.В., судді: Борисенко І.В., Шипка В.В. вказану апеляційну скаргу ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 03.07.2012 р..

Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 02.07.2012 р. змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В; судді: Скрипка І.М., Шипко В.В..

Ухвалою КАГС від 03.07.2012 р. № 5011-26/1965-2012 розгляд справи було відкладено на 24.07.2012 р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представника відповідача-1.

Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 20.07.2012 р. змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В; судді: Зеленін В.О., Скрипка І.М..

20.07.2012 р. через канцелярію суду позивач надав письмовий Відзив на апеляційну скаргу, за яким він категорично заперечив проти доводів апеляційного оскарження, просив колегію суддів відмовити скаржнику у задоволенні його апеляційної скарги з огляду на її безпідставність та необгрунтованість, оскаржуване Рішення Господарського суду м. Києві від 26.04.2012 р. № 5011-26/1965-2012 просить залишити в силі.

Ухвалою КАГС від 24.07.2012 р. № 5011-26/1965-2012 розгляд справи було відкладено на 18.09.2012 р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представників відповідачів.

У судове засідання від 18.09.2012 р. представники відповідачів не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується залученими до матеріалів справи зворотніми поштовими повідомленнями про їх виклик до призначеного судового засідання, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили.

Зважаючи на вищенаведене, а також на те, що у судовому засіданні від 18.09.2012 р. присутній представник позивача не заперечив проти розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів, колегія суддів дійшла висновку про можливість продовжити розгляд справи за їх відсутності та за наявними у справі матеріалами.

Присутній у судовому засіданні від 18.09.2012 р. представник позивача надав усні пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ "Українська транспортна страхова компанія", Рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2012 р. № 5011-26/1965-2012 залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.12.2008 р. на автодорозі Канів - Миронівка трапилась дорожньо - транспортна пригода внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "Mitsubishi Lancer" (д. н. АА. 9675 ВС), що належить на праві власності ТОВ "Ласка Лізинг", під керуванням Осауленко Миколи Миколайовича та автомобіля "КРАЗ 65055" (д. н. СА 0681 АС), що належить на праві власності відповідачу-1 - ПАТ "Миронівський хлібопродукт", під керуванням Погребного Віктора Миколайовича, який перебував у трудових відносинах з останнім.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю "Mitsubishi Lancer" (д.н. АА. 9675 ВС), який був застрахований у позивача, згідно страхового Свідоцтва від 01.08.2008р. № 206-0006042-33 до генерального Договору страхування від 06.06.2006 р. № 206-0006042.

Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля "КРАЗ 65055" (д. н. СА 0681 АС) - Погребного В.М., що підтверджується Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2008 р. № 3-6342/2008.

За Висновком від 26.12.2008 р. № 478, розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу "Mitsubishi Lancer" (д. н. АА. 9675 ВС), пошкодженого внаслідок ДТП становить 72 374, 00 грн..

Господарським судом встановлено, що на виконання умов страхового Свідоцтва від 01.08.2008 р. № 206-0006042-33 до генерального Договору страхування від 06.06.2006 р. № 206-0006042, на підставі Заяви страхувальника, Висновку від 26.12.2008 р. № 478, розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового Акту від 24.02.2009 р. № 206 -6137-0 позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 33 264, 46 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.03.2009 р. № 3054.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ПАТа "Миронівський хлібопродукт" (відповідач -1) - власника автомобіля "КРАЗ 65055" (д. н. СА 0681 АС) за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля "КРАЗ 65055" (д. н. СА 0681 АС), згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/5361899 (ліміт відповідальності - 25 500, грн., франшиза - 510,10 грн.) та Полісу страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 62954 серія CL1 (страхова сума - 50 000,00грн.) застрахована у відповідача-2 (ПАТ "Українська транспортна страхова компанія").

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом у якому просив стягнути з відповідача-2 на свою користь виплачене страхове відшкодування у розмірі 33 264,46грн. (з урахуванням Заяви позивача про уточнення позовних вимог від 05.04.2012 р.).

Абзацом 1 ст. 9 ЗУ „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Частиною 2. ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З огляду на наведене, за оцінкою колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що до позивача перейшло право регресу до відповідача-2 щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 33 264,46 грн..

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, про часткове задоволення позовних вимог (з урахуванням Заяви позивача про уточнення позовних вимог від 05.04.2012 р.).

Доводи скаржника - ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" про те, що переданий відповідачу-1 на підставі Договору фінансового лізингу від 25.07.2006 р. №344/07/2006 транспортний засіб «Mitsubishi Lancer» (д. н. АА. 9675 ВС) знаходиться на його балансі, то і шкода завдана не власнику застрахованого транспортного засобу, тобто ТОВ «Ласка Лізинг», а ПАТу «Миронівський хлібопродукт», а також те, що за умовами вказаного Договору фінансового лізингу саме відповідач-1 зобов'язаний власним коштом відремонтувати застрахований транспортний засіб в разі його пошкодження, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2006 р. між ТОВ «Ласка Лізинг» (лізингодавець) та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (лізингоотримувач) було укладено Договір фінансового лізингу від 25.07.2006 р. №344/07/2006 (далі - Договір лізингу), згідно умов якого (п. 1.1.) лізингодавець зобов'язався придбати у свою власність транспортний засіб («Mitsubishi Lancer») у відповідності з передбаченою лізингоотримувачем специфікацією продавця і передати його без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації лізингоотримувачу в якості предмета лізингу у тимчасове користування за плату, а лізингоотримувач зобов'язався прийняти його на умовах даного Договору.

Згідно п. 6.1 Договору лізингу, на протязі усього строку дії Договору право власності на майно, належить лізингодавцю. Право володіти та користуватися майном, у обсязі та на умовах Договору, належить лізингоотримувачу.

Відповідно до п. 3.1. Договору лізингу, передача лізінгодавцем майна, а також необхідних додатків та документів, котрі є невід'ємною частиною майна і прийняття його лізингоотримувачем на правах володіння та користування здійснюється шляхом підписання Акта сдачі-прийомки майна.

Колегією суддів встановлено, що 31.07.2006 р. між ТОВ «Ласка Лізинг» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було підписано Акт сдачі-прийомки майна, яке є предметом Договору фінансового лізингу («Mitsubishi Lancer»).

Пунктами 10.11., 10.1.1. та 10.1.2. Договору лізингу передбачено, що на протязі всього строку дії Договору лізингодавець страхує майно (вигодонабувачем по усіх ризикам є лізингодавець) у страховій компанії на вибір лізингодавця. Майно страхується від ризиків пошкодження (псування), втрати, знищення (загибелі), крадіжки (угону) на всі випадки, передбачені Правилами страхування страховика (АВТОКАСКО/повний пакет), на суму не меншу ціни майна у відповідності до п. 2.3. даного Договору. Обов'язковою умовою страхування майна є здійснення виплати страхового відшкодування по кожному страховому випадку у межах повної страхової суми на протязі усього строку дії договору страхування/страхового полісу.

Як вже зазначалося вище по тексту, автомобіль марки "Mitsubishi Lancer" (д. н. АА. 9675 ВС) був застрахований ТОВом «Ласка Лізинг» у позивача по справі - ТОВ „Альянс Україна", згідно страхового Свідоцтва від 01.08.2008 р. № 206-0006042-33 до генерального Договору страхування від 06.06.2006 р. № 206-0006042, який відповідно і взяв на себе обов'язок відшкодовувати заподіяну вказаному транспортному засобу матеріальну шкоду.

А відтак, зважаючи на вищенаведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів ввадає, що суд першої інстанції прийняв Рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при повному з'ясуванні всіх фактичних обставин справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного Рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2012 р. № 5011-26/1965-2012 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2012 р.

№ 5011-26/1965-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2012 р.

№ 5011-26/1965-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 5011-26/1965-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Корсакова Г.В.

Майданевич А.Г.