РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2012 р. Справа № 17/5025/1778/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Дужич С.П. ,

судді Сініцина Л.М.

при секретарі Левчук І.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вега" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.12.11 р. у справі № 17/5025/1778/11

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вега"

до Відкритого акціонерного товариства "Кам'янець-Подільський завод "Електрон"

про стягнення відшкодування вартості затрат та поліпшень орендованого майна в сумі 604500,92 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.12.2011 року у справі №17/5025/1778/11 (суддя Димбовський В.В.) у позові ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Вега»до Відкритого акціонерного товариства "Камянець-Подільський" про стягнення відшкодування вартості затрат та поліпшень орендованого майна в сумі 604 500,92 грн.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.12.2011 року у справі №17/5025/1778/11 позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Хмельницької області від 12.12.2011 року №17/5025/1778/11 по справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Вега»посилається на ту обставину, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові, прийшов до висновку, що факт проведення суб'єктом підприємницької діяльності господарських операцій, що стосується виконання ним зобов'язань, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами. Однак, судом не враховано, що відповідно до п. 315 Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року за № 41, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17 вересня 1998 р. за N 576/3016, термін зберігання первинних документів і додатків до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для записів у реєстрах бухгалтерського обліку та податкових записах (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та ін.) становить 3 роки.

Судом не було прийнято до уваги посилання позивача на відсутність первинних бухгалтерських документів, в зв'язку із їх знищенням по закінченню терміну зберігання. Проте, факт виконання робіт по поліпшенню орендованого майна підтверджується іншими доказами, а саме: локальним кошторисом № 1, актом виконаних робіт та іншими письмовими доказами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.01.2012 року у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Вега»прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

До початку розгляду справи розпорядженням голови Рівненського апеляційного господар-ського суду від 15.02.2012 року у справі №17/5025/1778/11 змінено склад колегії, окрім заміни головуючого судді, змінено склад суду, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Дужич С.П., суддя Сініцина Л.М.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи. Колегія суддів, розглянувши клопотання, відмовила у його задоволенні.

При цьму колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 41 ГПК України передбачено, що для роз"яснення питань, які виникають під час вирішення господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Необхіднсть призначення і проведення судової експертизи, про яке клопоче сторона, повинно бути обгрунтовано посиланням на такі обставини у справі, повне та об"єктивне встановлення яких без залучення експерта є неможливим. У клопотанні позивача ТОВ "Вега" не міститься достатнього обгрунтування необхідності проведення експертизи та помилково визначено її вид як товаризнавчої, оскільки обставини, які мають значення для правильного витрішення спору, пов"язані із здійсненням будівельних (ремонтних, оздоблювальних тощо) робіт. Колегія суддів вважає, що наявні матеріали у справі у достатній мірі надають можливість розглянути апеляційну скаргу по суті, а тому відмовляє у клопотанні про призначення судової екпертизи як невмотивованому.

Представник позивача - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вега" ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.12.11 р. у справі №17/5025/1778/11 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і винести нове рішення.

Представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства "Кам'янець-Подільський завод "Електрон" ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.12.11 р. у справі №17/5025/1778/11 є законним та обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесу-ального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2000р. між Відкритим акціонерним товариством "Кам'янець-Подільський завод "Електрон" (надалі - відповідачем, орендодавець) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Вега" (надалі - позивачем, орендар) укладений договір №14 у відповідності до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння та користування з правом майбутнього викупу, базу відпочинку відповідача в с.Устя.

Пунктом 1.2 договору сторони визначили, що об'єкт оренди являє собою два будинки, що стоять окремо з допоміжними спорудами і брандвагта.

Відповідно до п. 4.1 договору термін оренди бази відпочинку складає 10 років. Якщо жодна сторона в термін один рік до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 10 років.

У відповідності до пункту 3.6 договору об'єкт, який орендується, вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі-приймання. На вимогу вказаного пункту договору, базу відпочинку було передано позивачу, що підтверджується приймально-здавальним актом, який підписали представники сторін.

Згідно пункту 7.5 договору сторони визначили, що здійснені орендарем віддільні покращення об'єкта та основних засобів, що орендуються, є власністю орендаря.

Пунктом 7.6 договору сторони передбачили, що у випадку, коли орендар здійснив за власний рахунок та за згодою орендодавця новоспоруди, покращення ремонт і т.п. об'єкта та основних засобів, що орендується, він має право після припинення договору на відшкодування вартості затрат.

1 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем укладений договір за №31 оренди тієї самої бази відпочинку в с. Устя, який вступив в силу 20 квітня 2010р.

У відповідності до пункту 1.2 договору сторони визначили, що об'єкт оренди являє собою два будинки, що стоять окремо з допоміжними спорудами.

Крім того, був складений локальний кошторис №1 на ремонтно-будівельні роботи бази відпочинку, які планується провести та їх вартість, яка становила 48519 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт бази відпочинку с. Устя згідно з договором від 19.04.2000р., підписаного гол. бухгалтером позивача та погодженого керівниками позивача та відповідача, виконано слідуючи роботи по ремонту бази:

1. Проведено і упорядковано території об'єкта, завезено 22-1 машини чорнозему посаджено виноград, квіти.

2. Проведено зовнішній та внутрішній капітальний ремонт будівель і допоміжних споруд.

3. Поставлено нову огорожу по периметру об'єкта та на перепадах рівня землі.

4. Споруджено пляж на території об'єкта, завезено 95 кразів піску.

5.Виготовлено і встановлено пірс для швартових легких водних засобів і прогулки відпочиваючих.

6. Побудовано додатково 4-и легких дерев'яних будинки для збільшення кількості відпочиваючих.

7. Перетранспортовано і відремонтовано брандвахту.

8. Проведено капітальний ремонт, перепланування брандвахти.

9. На всіх спорудах зроблено нову покрівлю.

10. Відремонтовано каналізацію і водопровід.

11. Обладнано автомобільну стоянку на 70%.

12. Біля в'їздних воріт побудовано будинок для охорони.

13. Відремонтовано підпорні стіни по периметру бази.

14. Частково відремонтовано дороги.

15. Встановлено бардюри.

16. Побудовано на території бази окремий туалет, до якого прибудовано умивальники, побудовано септик.

17. Споруджено спортивні площадки, обладнано дитячі ігрові майданчики.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі-Закон) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні складатись під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. згідно вказаного акту, всі господарські операції повинні відображатись в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування у бухгалтерських регістрах на підставі первинних документів.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом; капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом .

Статтею 778 цього ж Кодексу встановлено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поліпшення майна означає проведення у ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було до передачі його наймачу.

Вказана норма встановлює наслідки створення нової речі в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця і має застосовуватися лише у випадках, якщо сторони не встановили інших умов у договорі.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Так, статтями 251, 252, 253 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Тобто юридичне значення має саме сплив визначеного проміжку часу, внаслідок якого виникають, змінюються або припиняються цивільні правовідносини.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Дар 5" на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2011 року у справі №13/42/2011/5003 - залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу №13/42/2011/5003 повернути до господарського суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Сініцина Л.М.

Вих.№ 01-12/3212/12