ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" липня 2012 р. Справа № 62/274-10

вх. № 9408/4-62

Суддя господарського суду Харківської області Суярко Т.Д.

При секретарі Притуляк С.А.

За участю представників сторін:

стягувача - не з"явився

боржника - ОСОБА_1, дов. від 15.02.10р.

третьої особи - не з"явився

ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" - ОСОБА_2, дов. №21 від 10.05.12р.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про заміну сторони по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3, м. Харків

3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, м.Харків

стягнення 431294,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.11.11р. позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість по кредиту у розмірі розмірі 330625,00 грн., по несплаченим відсоткам по кредиту у розмірі 100426,71 грн. та по комісії за управління кредитом у сумі 243,18 грн., 4312,95 грн. держмита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення 12.12.11р. видано наказ.

05.07.12р. ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" звернулось до суду із заявою про заміну сторони у рішенні господарського суду від 28.11.11р. та наказі від 12.12.11р. з ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", мотивуючи заяву тим, що за договором факторингу від 29.11.11р., укладеного між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", права та обов"язки ПАТ "Кредобанк" за кредитним договором №57/09-2008 від 12.09.08р. перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Представники стягувача - ПАТ "Кредобанк" та третьої особи у судові засідання не з"являлись, про причини неявки не повідомляли, про розгляд судом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" про заміну сторони у даній справі були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" підтримували заяву про заміну сторони та просили суд її задовольнити.

Представник боржника заперечує проти задоволення заяви про заміну сторони в повному обсязі, посилаючись на те, що заявником не доведено факту переходу до нього права вимоги ПАТ "Кредобанк" до ФОП ОСОБА_3 за кредитним договором. Також представник боржника вказує на те, що чинним процесуальним законом не передбачено заміни позивача у рішенні господарського суду та стягувача у наказі господарського суду.

Мотивуючи заяву про заміну сторони у рішенні господарського суду від 28.11.11р. та наказі від 12.12.11р. з ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", заявник посилається на те, що за договором факторингу від 29.11.11р., укладеного між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", права та обов"язки ПАТ "Кредобанк" за кредитним договором №57/09-2008 від 12.09.08р. перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст.25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 4 ст. 11 вказаного Закону (в редакції чинній на момент укладення оскаржуваного договору) встановлено, що у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, в якій вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд зазначає, що під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків первісної сторони у виконавчому провадженні до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

Абзацами 2, 3 п. 1.4 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" визначено, що ст. 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 ЦК України). Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих чи інших обставин.

Отже, заміна кредитора у зобов'язані допускається шляхом відступлення права вимоги на підставі правочину протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено Законом, зокрема, ст. 25 ГПК України.

Згідно до статті 517 Кодексу первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На підтвердження відступлення права вимоги ПАТ "Кредобанк" за кредитним договором №57/09-2008 від 12.09.08р. до ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", заявником надано договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.11р. та акт прийому-передачі портфеля заборгованостей від 14.12.11р.

Згідно ст.ст.4-3, 32, 33 ГПК України, кожна сторона на засадах змагальності повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.1.1 "Визначення" Договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.11р., "Кредитний договір" означає будь-який із кредитних договорів (разом зі змінами), укладених між Банком як кредитором, та Позичальниками як позичальниками, Права вимоги за якими відступаються Новому Кредиторові у відповідності до умов цього договору, перелік яких наведено у Додатку №1 до цього Договору, який є його невід"ємною частиною.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Банк продає та передає Новому Кредитору, а Новий кредитор купує та приймає Права вимоги за кредитними договорами та за усіма Забезпеченнями відповідно до забезпечувальних документів, вказаних у Додатку №1 до договору.

Однак, заявником - ТОВ "Приватні інвестиції" не надано Додатку №1 до договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.11р., в якому, згідно умов даного договору, перелічені кредитні договори, право вимоги за якими передається новому кредитору. Як не надано й інших доказів на підтвердження переходу права вимоги ПАТ "Кредобанк" до ФОП ОСОБА_3 за кредитним договором №57/09-2008 від 12.09.08р. до ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Надані ж заявником договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.11р. та акт прийому-передачі портфеля заборгованостей від 14.12.11р., вказані обставини не підтверджують.

Крім того, заявником також не надано й доказів сплати ним на користь ПАТ "Кредобанк" ціни відступлення за перехід права вимоги як то передбачено договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.11р., а отже не підтверджено чи було фактично передано право вимоги від ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Позиція про необхідність дослідження передбачених умовами договору доказів на підтвердження переходу права вимоги, а також встановлення дійсного переходу права вимоги новому кредитору викладена також й у постанові Вищого господарського суду України від 10.03.11р. № 2/593.

З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні заяви про заміну сторони у рішенні господарського суду від 28.11.11р. та наказі від 12.12.11р. з ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Керуючись ст.ст.1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст.. 517 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-3, 25, 32, 33, 34, 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони у рішенні господарського суду від 28.11.11р. та наказі від 12.12.11р. з ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Суддя Суярко Т.Д.