ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2012 р. Справа № 5027/386/2012.

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім»МКЛ»
до відповідачаПриватного підприємця ОСОБА_1
простягнення заборгованості -7800,14 грн..
Суддя Швець Микола Васильович
Представники :
Від позивачане з'явився
Від відповідачане з'явився
СУТЬ СПОРУ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім»МКЛ»звернулось із позовною заявою до суду про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 7800,14 грн..

Позивач належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте направив довідку (факсограма) вх. № 4305 від 30.08.2012 року, згідно якої заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.08.2012 року становить 7800,14 грн..

Відповідач належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, проте явку свого представника в судове засідання не забезпечив, правом наданим ст. 59 ГПК України на подання відзиву не скористався.

Нез'явлення представників сторін в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без їх участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив:

Згідно усної домовленості, ТзОВ «Торговий дім»МКЛ»(Позивач) поставило Приватному підприємцю ОСОБА_1 (Відповідач), а останній прийняв у власність, морозиво в асортименті, що підтверджується видатковою накладною № РН-05026 від 04.05.2011 року на загальну суму 31800,14 грн.. Проте відповідач частково оплатив отриману продукцію за даною накладною в сумі 24000 грн. (підтверджується банківськими виписками 20.07.2011 року та від 22.05.2012 року), що спричинило виникненню заборгованості в сумі 7800,14 грн..

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічні норми містяться і в статтях 205, 207 Цивільного кодексу України, в яких визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочинну, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Виходячи зі змісту наведених норм законодавства України, суд дійшов висновку про те, що факт поставки продукції за видатковою накладною № РН-05026 від 04.05.2011 року є самостійною угодою укладеною у спрощений спосіб.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наведена норма матеріального права розміщена у главі 48 даного Кодексу "Виконання зобов'язань" і носить загальний характер, тобто, може бути застосована до будь-яких видів договірних зобов'язань, які виникають в цивільному обороті.

Як встановлено судом під час дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, дії сторін, а саме: передача позивачем відповідачу товару за видатковою накладною, прийняття товару відповідачем та часткову оплату боргу, свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Станом на день розгляду справи у суді за відповідачем рахується заборгованість в сумі 7800,14 грн., що підтверджується довідкою про стан заборгованості станом на 30.08.2012 року та підлягає стягненню.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення заборгованості.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п. 1 та п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за розгляд даної позовної заяви становить 1609,50 грн., проте позивачем сплачено 1641 грн., тому різниця в сумі 31,50 грн. підлягає поверненню позивачу згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», в зв'язку з внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір в сумі 1609,50 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 44, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з активів Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім»МКЛ»(юридична адреса: м. Луганськ, вул. Совєтская, 76, офіс 1409; поштова адреса: м. Луганськ, вул. Демехіна, 18-а; код 32065760)

- заборгованості в сумі 7800,14 грн.;

- відшкодування судового збору в сумі 1609,50 грн..

3. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім»МКЛ»(юридична адреса: м. Луганськ, вул. Совєтская, 76, офіс 1409; поштова адреса: м. Луганськ, вул. Демехіна, 18-а; код 32065760) частину судового збору в сумі 31,50 грн., сплаченого за платіжним дорученням № 402 від 15.06.2012р., видавши довідку.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ та довідку.

Суддя М.В. Швець