РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2012 р. Справа № 12/14/5025/35/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Василишин А.Р. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Левчук І.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Феєрверк" на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.02.12 р. у справі № 12/14/5025/35/11

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Феєрверк" м. Київ

до Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції м. Хмельницький

Головне управління державного казначейства України у Хмельницькій області

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 55 850,27грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 13.02.2012р. у справі №12/14/5025/35/11 (суддя Шпак В.О., Димбовський В.В., Смаровоз М.В.) в позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Феєрверк»до Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області та до Головного управління державного казначейства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у сумі 55 850,27 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Хмельницької області від 13.02.2012 р. у справі №12/14/5025/35/11 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Феєрверк»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 13.02.2012 р., яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Феєрверк»до Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, Головного управління державного казначейства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Феєрверк».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Феєрверк» посилається на ту обставину, що судом першої інстанції не було враховано законних аргументів, які згідно ст. 56 Конституції України вказують на те, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а ст. 11 ЗУ «Про виконавчу службу»на те, що державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. В разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому 3аконом, за рахунок держави. Так, загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, наявність яких є необхідною для відшкодування цієї шкоди є протиправність дій особи, збитки від яких зазнала потерпіла сторона, та причинний зв'язок між діями та наслідками, а саме спричиненими збитками, а також вина особи. Вина державного виконавця щодо його незаконної бездіяльності встановлено постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 12.10.2010 р. у справі № 19/4476, яка набрала законної сили і тому у відповідності до ст. 33 ГПК України факт протиправності дій особи є доведеним, оскільки цей факт встановлений судом і додатковому доказуванню не підлягає. Також судом першої інстанції не надано жодної оцінки матеріальній шкоді, яка полягає у витратах позивача на проїзд, проживання та харчування його представників для вияснення стану виконання рішення суду та витратах на поїздку до Китаю для проведення переговорів та залагодження стосунків, які виникли в зв'язку з неоплатою товару, що було пов'язано з незаконними діями та бездіяльністю ДВС.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.03.2012р. у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Феєрверк»прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

До початку розгляду справи розпорядженням голови Рівненського апеляційного господар-ського суду від 17.04.2012р. у справі №12/14/5025/35/11 змінено склад колегії, окрім заміни головуючого судді, змінено склад суду, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Юрчук М.І.

Уповноважені представники сторін не з'явилися в судове засідання, про наявність поважних причин нез'явлення суду не повідомили. Враховуючи, що про час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином, колегія суддів вважає, що нез'явлення представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 31.10.2006р. по справі №19/4476 позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Феєрверк", м. Київ до Приватного підприємства "Агенція ЮВЕЛЛ", м. Хмельницький про стягнення 48772,23грн. задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства „Агенція ЮВЕЛЛ" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Феєрверк" - 44517,04 грн. основного боргу, 266,62 грн. інфляційних нарахувань, 554,87 грн. 3 % річних, державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Відстрочено виконання рішення суду до 01.02.2007р. В частині стягнення 3433,70 грн. пені провадження припинено.

На виконання даного рішення був виданий наказ №19/4476 від 10.11.2006р.

10.12.2008р. за вхід. №50163 до міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за належністю від Відділу ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області надійшов на виконання наказ №19/4476 від 10.11.2006р. господарського суду Хмельницької області про стягнення з ПП "Агенція Ювелл" на користь ТОВ "Феєрверк" боргу в загальній сумі 45909,92 грн.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 12.10.10р. у справі №19/4476 за позовом ТзОВ „Феєрверк" до приватного підприємства „Агенція Ювелл" про стягнення 48 772,23грн. грошей визнано неправомірною бездіяльність міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції при виконанні наказу господарського суду Хмельницької області у даній справі.

Посилаючись на зазначену постанову, а саме факт визнання бездіяльності виконавчої служби при виконанні наказу неправомірною, позивач обґрунтовує заподіяння йому збитків внаслідок такої бездіяльності. Зокрема позивач зазначає, що бездіяльність ДВС проявилася у невиконанні судового рішення, що призвело до неотримання позивачем грошових коштів.

Розбір збитків в сумі 17 234,85грн. обгрунтовує наступними витратами:

-1021грн.65коп. коштів, потрачених позивачем на проїзд, проживання та харчування його представників для вияснення стану виконання рішення суду;

-16 213грн.20коп. витрати генерального директора ТОВ „Феєрверк" на поїздку до Китаю для відновлення престижу та ділової репутації товариства.

Моральну шкоду в розмірі 9 631,71 грн. обґрунтовує як суму, що присуджена до стягнення з боржника на користь ТОВ „Феєрверк" грошових коштів, які не були стягнуті внаслідок бездіяльності органу ДВС (заяви позивача №63 від 14.02.2011р. та №664 від 08.12.2011р.).

В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст.11,1166,1173 Цивільного кодексу України та ст.ст.86,87 Закону України „Про виконавче провадження".

На виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 18.10.2011року судом першої інстанції з'ясовувалась достатність у боржника активів, достатніх для виконання наказу суду.

Як свідчать матеріали справи, під час розгляду справи було встановлено, що державним виконавцем на території м. Хмельницького не було виявлено будь-якого майна на яке можливо було звернути стягнення та те, що ПП „Агенція Ювелл" зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_1, 11.05.2010р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (копія постанови від 11.05.2010р. в матеріалах).

Районним відділом державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за місцем державної реєстрації боржника було виявлено незареєстроване рухоме майно боржника, а саме: вагончик дерев'яний з металевою обшивкою та металева споруда зі сходами. Дане майно було описане (акт опису й арешту від 26.08.2010р.), оцінене та реалізоване на загальну суму 11 300 грн.. з яких 8 074,14 грн. перераховано на рахунок ТзОВ „Феєрверк" (протоколи проведення аукціону).

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зазначене в сукупності свідчить про те, що для застосування деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди - відповідача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина відповідача - заподіювача шкоди.

В той же час, відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення унеможливлює відшкодування шкоди.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у такій справі будуть факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди.

Слід зазначити, що відповідно до п. 9 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 29.12.2007р. № 04-5/239 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.03.1994 N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

При цьому, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції на час подання позову) стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати державного мита.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою ст. 11 Закону України „Про державну виконавчу службу" передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Як вже зазначалося вище, постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 12.10.2010р. у справі № 19/4476 визнано неправомірною бездіяльність міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції при виконанні наказу господарського суду Хмельницької області у даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт невиконання рішення господарського суду Хмельницької області від 31.10.2006р. у справі №19/4476 та визнання судом незаконною бездіяльності посадових осіб відділу державної виконавчої служби не свідчить про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення та шкодою (збитками), понесеними позивачем. При визначенні та доведенні обставин наявності причинно -наслідкового зв"язку між причиненою шкодою (збитками) та власне тими діями (бездіяльністю), що її спричинили, суду необхідно виходити не з загального висновку про бездіяльність, а з певних встановлених обставин щодо дій (бездіяльності) органу ДВС. Тобто, оцінці підлягають певні конкретні обставини, дії або їх відсутність, вчинення яких потягнуло за собою виникнення негативних наслідкив у вигляді втрати майна, грошових коштів тощо. Оскільки таких обставин не встановлено господарським судом, висновок про відсутність загальних умов про застосування деліктної відповідальності є правильним.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, позивач в якості понесених збитків просить стягнути з відповідача вартість проїзду, проживання і харчування його представників до судових органів та органу ДВС і Китайської народної республіки.

Колегія суддів зазначає, що позивач у своїй заяві №664 від 08.12.2012р. визначив предметом позову саме стягнення збитків. При цьому позивачем не було доведено та не було встановлено наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою органу ДВС та понесеними позивачем витратами, які він помилково вважає збитками.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є відповідно до ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода, серед іншого, полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п.4 ч.2 ст. 23ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 N 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів приймає до уваги, що позивачем (скаржником) не указано на обставини, які б свідчили про виникнення моральної шкоди, не наведено доводів на підтвердження обставин наявності такої шкоди, у чому саме вона полягала та у який спосіб виявлялась. Судом надається юридична оцінка тих обставин, які встановлені ним при розгляді справи на підставі досліджених достовірних доказів . Втім, позивачем на докази, якими було би підтверджено обставини наявності моральної (немайнової) шкоди та її пов"язаність з діями відповідача не указано.

Доводи апеляційної скарги позивача суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє, з огляду на викладене вище.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Феєрверк» на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.02.2012р. у справі №12/14/5025/35/11 - залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу №12/14/5025/35/11 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Юрчук М.І.