ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" липня 2012 р. Справа № 5019/1071/12

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився,

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вессма»(далі ТзОВ «Торговий дім «Вессма»)

до Селянського (фермерського) господарства «Гомін Землі»(далі СФГ «Гомін Землі»)

про стягнення в сумі 22 100 грн. 81 коп.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Обставини справи : ТзОВ «Торговий дім «Вессма»звернулось через господарський суд Рівненської області з позовом до СФГ «Гомін Землі»про стягнення 12 289 грн. 20 коп. основного боргу за Договором купівлі-продажу №7/03 ПК від 10 березня 2011 року, 6 897 грн. 20 коп. відсотків за користування товарним кредитом, пеню у розмірі 1 296 грн. 77 коп., 3% річних у розмірі 253 грн. 53 коп., інфляційні збитки у розмірі 135 грн. 19 коп. та штраф у сумі 1 228 грн. 92 коп. та суму судового збору.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26 червня 2012 року порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 13 липня 2012 року.

11 липня 2012 року через канцелярію суду від відповідача надійшла телеграма, в якій останній просить розгляд справи відкласти до 31 липня 2012 року.

12 липня 2012 року через канцелярію суду позивачем подано лист-клопотання, в якому просить справу розглядати без їхньої участі.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13 липня 2012 року розгляд даної справи на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 24 липня 2012 року.

13 липня 2012 року від СФГ «Гомін Землі»надійшов відзив на позов, в якому відповідач заявлені позивачем вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю.

23 липня 2012 року на адресу суду надійшла заява від відповідача в якій просить розглядати справу без участі їхнього представника та додано до заяви, на виконання вимог ухвали суду від 13.07.2012 року копію статуту СФГ «Гомін Землі»та копію свідоцтва про державну реєстрацію.

Як роз'яснено в п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010 року № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача, належно повідомлених про дату, час та місце судового засідання.

Крім того, явка сторін в судове засідання судом обовязковою не визнавалась.

За таких обставин, суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі відповідача відповідно до ст. 75 ГПК України.

Вивчивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Торговий дім»Вессма»та СФГ «Гомін Землі»10 березня 2011 року уклали договір купівлі-продажу №7/03 - ПК (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобовязується передати, а покупець зобовязується прийняти та сплатити вартість насіневого матеріалу іменованих у подальшому товар, відповідно до умов даного Договору (додатків та специфікацій до нього). Конкретний асортимент, кількість та ціна товару на кожному окрему партію зазначаються у додатках та/або накладних на передачу товару (видаткових), що є невідємною частиною цього Договору. У випадку виникнення розбіжностей щодо асортименту, кількості, якості та ціни товару, що визначені у додатках до Договору та накладних на передачу товару (видаткових), привілейоване значення будуть мати дані щодо асортименту, кількості та ціни товару, що визначені у накладних на передачу товару (видаткових). Ціна товару встановлена по домовленості сторін, а сторони визначили грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті Долар США. Оплата товару (виконання зобовязання) передбачено у гривні, згідно розділу 4 цього Договору. Загальна сума Договору складається із суми вартості товару згідно всіх накладних на передачу товару (видаткових), підписаних в рамках цього Договору, що є його невідємною частиною (п.п. 3.1., 3.2. Договору).

Згідно п. 4.1. покупець повинен в строк до 20 березня 2011 року перерахувати на поточний рахунок продавця суму попередньої оплати у розмірі 30% від вартості товару, що вказаний у додатку (ах) до Договору. На залишок заборгованості продавець надає покупцю товарний кредит з відстрочкою платежу з наступним графіком сплати: 70% до 01 жовтня 2011 року.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що оплата, зроблена у строки, що передбачені п. 4.1., вважається своєчасною. При здійсненні покупцем своєчасної оплати отриманого ним Товару, відсотки за користування товарним кредитом не стягуються.

Згідно п. 4.2. продавець залишає за собою право здійснювати поставку товару, тільки після того як сума попередньої оплати, розмір якої передбачений п. 4.1. до Договору, надійде на розрахунковий рахунок продавця.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 12 289 грн. 20 коп., що підтверджується видатковою накладною № 52/0000050 від 4 травня 2011 року (а.с. 17).

Відповідач прийняв товар передбачений Договором, проте не розрахувався за нього.

Таким чином, станом на час розгляду справи заборгованість в сумі 12 289 грн. 20 коп. залишилась не оплаченою відповідачем, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 статті 11 ЦК України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарським судом встановлено, що позивач свої зобов'язання щодо поставки товару виконав належним чином відповідно до умов договору купівлі-продажу № 7/03 від 10.03.2011 р., проте відповідач за поставлений товар належним чином не розрахувався. Тобто він є таким, що порушив умови виконання зобов'язання.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем на суму боргу за період з 02.10.2011р. по 08.06.2012р. нараховано 3% річних в розмірі 253 грн. 53 коп. (а.с. 5) та суму збитків від інфляції в розмірі 135 грн. 19 коп. (а.с. 5). Розрахунки перевірено судом та визнано вірними.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов даного Договору Покупець зобовязаний сплатити штраф в розмірі 10% від суми неоплаченого товару та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача штраф у розмірі 1 228 грн. 92 коп. та пені у розмірі 1 296 грн. 77 коп.

Згідно ст. 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продажу товару в кредит з відстроченням або з простроченням платежу. Товар продається в кредит за цинами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 ст. 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В силу ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, в постанові Верховного суду України від 07.11.2011 р. у справі № 5002-2/5109-2010, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення про пріоритетність норм Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», яким обмежено розмір пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України, над положенням ч. 2 ст. 551 ЦК України зазначено, що яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Однак, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 1 296 грн. 93 коп., суд приходить до висновку, що він є не в повній мірі вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення нарахування зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Таким чином, згідно розрахунку здійсненого судом розмір пені складає 958 грн. 24 коп.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Торговий дім «Вессма» до СФГ «Гомін Землі» про стягнення 22 100 грн. 81 коп. підлягають частковому задоволенню.

На відповідача покладається судовий збір на підставі ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49,75,81-1,82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Гомін Землі»(35645, вул. Молодіжна, 16, с. Птича, Дубенський район, Рівненська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім»Вессма»(03038, вул. Ямська, 28-А, м. Київ, ) суму основного боргу в розмірі 12 289 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят девять) грн. 20 коп., 6 897 (шість тисяч вісімсот девяносто сім) грн. 20 коп. відсотків за користування товарним кредитом, пеню у розмірі 958 (девятсот пятдесят вісім) грн. 24 коп., 3% річних у розмірі 253 (двісті пятдесят три) грн. 53 коп., інфляційні збитки в сумі 135 (сто тридцять пять) грн. 19 коп., штраф у розмірі 1 228 (одну тисячу двісті двадцять вісім) грн. 92 коп., а також та судовий збір у розмірі 1 609(одна тисяча шістсот дев'ять) грн. 50 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "30" липня 2012 року

Суддя Пашкевич І.О.