ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" вересня 2012 р. Справа № Б-39/208-10

вх. № 11264/2-39

Суддя господарського суду Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Лук'янчук О.І.

за участю сторін:

пр-ки ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" - ОСОБА_4 (дов. від 25.06.12 р.), ОСОБА_5 (дов. від 12.07.12 р.),

ліквідатор - ОСОБА_1

Розглянувши скаргу та клопотання ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3"

по справі за заявою ФОП ОСОБА_6, м. Харків

до ФОП ОСОБА_6, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 29.08.12 р. відкладено розгляд скарги та звіту ліквідатора, зобов'язавши банк надати суду уточнення до скарги та правове та документальне обгрунтування щодо клопотання про зупинення справи про банкрутство, докази надходження коштів за пл.дорученням №1 від 28.08.12 р. Крім того, зобов'язавши ліквідатора надати суду відзив на клопотання банку, довідку з Держкомзему, перевірити наявність права власності у спільному майні боржника, на спадщину та заповіт.

На виконання вимог ухвали суду ліквідатор надав суду копії довідок з Держкомзему від 06.09.12 р., з інспекції сільського господарства від 03.09.12 р. про відсутність зареєстрованого за банкрутом майна, надав відповідь приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 27.09.12 р. про неможливість надання інформації про заповіт або відкриття спадщини, оскільки параметрами запиту у Спадковому реєстрі не передбачено пошук інформації від імені спадкоємця. А також надав відзив на клопотання банку про зупинення провадження у справі про банкрутство, в якому просить суд відмовити банку в задоволенні клопотання.

ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" надав суду лист разом документами, в якому зазначають, що розгляд справи про банкрутство ФОП ОСОБА_7 вважають неможливим до вирішення господарським судом по суті справи № 5023/3872/12 (суддя Буракова А.М.) про визнання недійсним торгів з продажу майна в ліквідаційній процедурі, в підтвердження чого надав копію ухвали про порушення провадження ухвали від 29.08.12 р., а також зазначив, що меморіальним ордером № 447/1 від 27.09.12 р. повернуті нотаріусу грошові кошти в сумі 261543,00 грн, в зв'язку з невірними реквізитами кредитного договору.

Розглянувши матеріали справи, скаргу ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" та клопотання банку про зупинення провадження усправі про банкрутство, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Постановою суду від 28.02.11 р. ФОП ОСОБА_6 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8, зобов'язавши її виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 18.01.12 р. звільнено від обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_8, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1, зобов'язавши його завершити ліквідаційну процедуру та призначено розгляд попереднього звіту ліквідатора.

До господарського суду надійшла скарга ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" на арбітражного керуючого ОСОБА_1, в якій банк просить суд залишити без задоволення клопотання ліквідатора про оплату його послуг та відшкодування витрат, посилаючись на ч. 2 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) та зазначаючи, що кошти, отримані від реалізації заставного майна використовуються виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Також заперечують проти перерахування коштів ліквідатору за вчинення нотаріальних дій в сумі 16000,00 грн та за публікацію оголошення в сумі 600,00 грн. А також просять суд зобов'язати ліквідатора вжити заходів щодо перевірки наявності права власності у спільному майні боржника, на спадщину та заповіт та перевірки державної реєстрації прав власності на земельні ділянки боржника.

Крім того, банком надано до суду клопотання про зупинення розгляду справи № Б-39/208-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_7, оскільки банком подано позовну заяву до господарського суду про визнання недійсним торгів з продажу майна в ліквідаційній процедурі.

Ліквідатором було надано відзив на скаргу банку, в якому заперечує проти скарги, просить суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що банком невірно застосовуються положення Закону про банкрутство, оскільки черговість задоволення вимог кредиторів у справі про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця регулюються ст. 49 Закону про банкрутство, в якій зазначається про відшкодування витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство і виконанням постанови суду.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу у повному обсязі, просить суд її задовольнити в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, витрати в ліквідаційній процедурі, на які посилається ліквідатор ОСОБА_1 та, які просить відшкодувати, а саме: 4150 грн - послуги з оцінки майна; 25600,00 грн - послуги біржі; 16000,00 грн - послуги нотаріуса були зроблені попереднім ліквідатором ОСОБА_8, яка до господарського суду з клопотанням про відшкодування витрат ліквідатора не зверталась.

Отже, в цій частині скарги ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3", суд вважає вимоги банку обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В решті вимог банку, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки ліквідатором ОСОБА_1 вжиті всі необхідні заходи щодо виявлення майна у банкрута.

Судом було уважно розглянуто клопотання ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаною з нею справи № 5023/3872/12, предметом розгляду якої є оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника, що перебувало у власності ОСОБА_6 та є предметом іпотеки банку. На думку суду, клопотання ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" не підлягає судом задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Тобто, при вирішенні питань процесуального характеру під час розгляду справ про банкрутство господарські суди повинні керуватися Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом і застосовувати ті статті або відповідні частини статей Господарського процесуального кодексу України, які мають універсальний характер для будь-якої форми судового процесу.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Зупинення провадження у справі є тимчасове й передбачає повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Згідно ч. 2 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.11 р. господарський суд вирішує в межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними правочинів, вчинених керуючим санацією (ліквідатором); визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що стаття 79 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання банку.

Суд звертає увагу банку на те, що право на звернення до суду не обмежується використанням інших засобів захисту права.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі про банкрутство, про часткове задоволення скарги ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" на дії ліквідатора та відкладення розгляду звіту ліквідатора, зобов'язавши ліквідатора надати суду розрахунок оплати послуг ліквідатора, а банку - надати суду реквізити, за якими нотаріус повинен здійснити перерахунок грошових коштів в якості часткового погашення заборгованості.

Керуючись ст. ст. 22-32, 47-49 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.ст. 1, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в задоволенні клопотання про зупинення провадженні у справі про банкрутство.

2. Скаргу ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" задовольнити частково.

3. Відмовити ліквідатору ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат ліквідатора, а саме: 4150 грн - послуги з оцінки майна; 25600,00 грн - послуги біржі; 16000,00 грн - послуги нотаріуса, які були зроблені попереднім ліквідатором.

4. В іншій частині скарг и ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" відмовити.

5. Відкласти розгляд звіту ліквідатора на "16" листопада 2012 р. о(об) 11:30 м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під'їзд, к. 111.

6. Зобов'язати ліквідатора надати суду розрахунок оплати послуг ліквідатора.

7. Зобов'язати ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" надати суду реквізити, за якими нотаріус повинен здійснити перерахунок грошових коштів в якості часткового погашення заборгованості.

8. Попередити учасників процесу про відповідальність за невиконання вимог ухвал суду.

9. Явку в судове засідання ліквідатора визнати обов'язковою.

10. Ухвалу направити ліквідатору, скаржнику.

Суддя Міньковський С.В.