ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2012 р. Справа № 5019/1188/12

Суддя Гудзенко Я.О, розглянувши справу

за позовом: приватного підприємства фірма «Мека»

до дочірнього підприємства Рівненський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії Костопільський райавтодор

про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на заставне майно

за зустрічним позовом дочірнього підприємства Рівненський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії Костопільський райавтодор

до приватного підприємства фірма «Мека»

про визнання недійсним договору поставки від 16.08.11 р.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1 (дов. № 18-12 від 03.01.12 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ППФ «Мека»(далі позивач за первісним позовом) звернулось з позовом до ДП Рівненський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії Костопільський райавтодор (далі відповідач за первісним позовом) про стягнення заставного майна за договором поставки будівельних матеріалів № б/н від 16 серпня 2011 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 19.07.2012 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 5019/1188/12 розгляд якої призначено на 01.08.2012 року.

31 липня 2012 року до канцелярії господарського суду надійшов зустрічний позов до ППФ «Мека», який ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.08.2012 року прийнято до розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні 01.08.12 р. судом оголошено перерву до 08.08.12 р.

Ухвалою господарського суду від 08.08.12 р. відкладено розгляд справи на 20.08.12 р. у звязку з неявкою сторін.

20.08.12 р. судом оголошено перерву до 22.08.12 р.

Ухвалою від 22.08.12 р. продовжено строк розгляду справи до 03.10.2012 року, її розгляд відкладено на 02.10.2012 року у звязку із необхідністю подання сторонами додаткових доказів та пояснень.

До канцелярії господарського суду 01.10.12 р. від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з перебуванням представника на стаціонарному лікуванні в Рівненський міський лікарні, яке суд залишає без задоволення оскільки у підтвердження вказаного стороною не надано належних доказів, а відкладення розгляду справи призведе до порушення строку розгляду справи, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Від відповідача за первісним позовом надійшли додаткові доповнення по справі до яких додано: інформацію про наявність основних засобів по філії за 2011 рік, про роботу машин та механізмів, що обліковуються на балансі філії за 2010-2011 роки, копію платіжного доручення від 29.08.2012 року № 209, статуту дочірнього підприємства, статуту публічного акціонерного товариства, довідки з ЄДРПОУ з інформацією про публічне акціонерне товариство. В судових засіданнях позивачем за первісним позовом було підтримано позовні вимоги повністю з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача за первісним позовом в судових засіданнях заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві та зустрічному позові.

Суд вважає достатніми матеріали справи для розгляду спору у відсутності позивача відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.10.12 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, господарський суд Рівненської області

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2011 року між ППФ «Мека» (далі постачальник) та ДП Рівненський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії Костопільський райавтодор (далі філія, покупець) було укладено договір поставки будівельних матеріалів (далі-договір).

Відповідно п. 1.1 договору постачальник зобовязався здійснити поставку будівельних матеріалів, а покупець - приймати та оплачувати товар на умовах визначених договором.

Розділом 2 договору сторони узгодили умови поставки та порядок розрахунків, відповідно до яких поставка товару здійснюється партіями на підставі замовлень покупця та оплата товару здійснюється покупцем протягом 10-ти робочих днів з дати поставки товару.

В розділі 4 договору сторони погодили відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязань за договором згідно чинного законодавства України, зокрема п. 4.4 визначено, що у випадку несвоєчасної оплати отриманого товару покупець сплачує постачальнику 1% за кожен день прострочення від суми договору за користування коштами постачальника та відповідає перед постачальником заставним майном згідно додатку № 1 до договору, стягнення якого постачальник має право звернутися до суду у разі несвоєчасної оплати за товар.

Згідно п.п. 5.1., 5.2 договору договір набуває чинності з дня підписання і діє до 30.09.2011 року, а у випадку якщо на момент спливу строку дії договору окремі із договірних зобовязань залишатимуться невиконаними, чинність договору продовжується на рік в частині невиконаних зобовязань незалежно від волі сторін.

Як вбачається із позовної заяви, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу щебінь на загальну суму 13 357, 81 грн., згідно накладної від 31.08.12 р. № РН-0000011, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками позивача та філії та виданої філією довіреністю від 26.08.12 року № 125 на отримання від позивача щебню в кількості зазначеній в накладній від 31.08.12 р. № РН-0000011.

Однак, в порушення умов договору відповідач не здійснив оплату за поставлений товар, у зв'язку з чим у дочірнього підприємства в особі філії виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 13 357, 81 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу покупця було направлено лист-вимогу про оплату вартості придбаного щебню від 05.10.2011 року № 124/10, в якому позивач, посилаючись на п. 2. 11 укладеного договору просив сплатити борг та який відповідачем був залишений без відповіді.

Таким чином, судом встановлено, що на день звернення позивача до суду заборгованість за договором відповідачем не була сплачена.

Судом відхиляються доводи дочірнього підприємства щодо не надіслання позивачем за первісним позовом саме дочірньому підприємству вказаної вимоги на оплату товару виходячи з того, що умовами договору встановлено строк оплати товару та, крім того, законом не визначено форми предявлення такої вимоги, кредитор може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до боржника з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням ч. 2 ст. 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту (постанова Верховного Суду України від 28.11.2011 року № 43/308-10).

Представник відповідача в судових засіданнях та у зустрічному позові заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ДП Рівненський облавтодор зазначає, що позивачем безпідставно предявлено позовні вимоги до ДП Рівненський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії Костопільський райавтодор, оскільки згідно Положення філії Костопільський райавтодор ДП Рівненський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі - Положення про філію) філія може від імені і за дорученням директора підприємства укладати договори відповідно до предмета діяльності підприємства.

Пунктом 5.8 Положення про філію передбачено, що відносини філії з іншими субєктами підприємницької діяльності будуються на підставі договорів, що укладаються підприємством і доручень підприємства. Крім того, управління філією здійснює начальник філії, який призначається директором підприємства та діє на підставі виданої довіреності, зокрема п. 3 якої передбачено повноваження начальника самостійно укладати від імені підприємства господарські договори та інші правочини на суму до 50 тисяч гривень, тобто підприємство вважає, підписавши договір поставки на суму 99 800, 10 грн. керівник філії перевищив повноваження надані йому довіреністю.

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначив, що юридичною особою - ДП «Рівненський облавтодор» не було вчинено жодних дій, які могли б свідчити про схвалення правочину, а тому враховуючи вказане просить суд визнати договір поставки недійсним.

Частиною 4 ст. 64 ГК України визначено, що підприємство має право створювати філії відділення та інші відокремлені підрозділи. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Згідно ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру.

Враховуючи вищенаведені положення, філії не є субєктами цивільного права, а їх посадові особи можуть діяти від імені юридичної особи, частиною якої є філія. Оскільки філії, хоч і є відокремленими підрозділами юридичної особи, проте продовжують залишатися складовими частинами юридичної особи і власною право - та дієздатністю вони не наділені, внаслідок чого при укладенні вказаного вище договору правовідносини виникли між ППФ "Мека" та ДП Рівненський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України.

Як встановлено судом, відповідач діяв на підставі довіреності виданої начальнику Філії ОСОБА_2 від 04.01.2011 року № 11-11 (а.с. 32).

Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її до виконання, здійснення платежу другій стороні та ін.).

В судовому засіданні 20.08.2012 року представником позивача - головним бухгалтером ОСОБА_3 було надано суду усні пояснення щодо фактичного схвалення правочину дочірнім підприємством, а саме шляхом прийняття податкової накладної від 31.08.12 р. № 51 (а.с. 84), якою приватне підприємство збільшило свої податкові зобовязання зі сплати податку на додану вартість на суму 2 226, 30 грн., а дочірнє підприємство в свою чергу зменшило свої податкові зобовязання на вказану суму відповідно до накладної від 31.08.12 р. № РН-0000011, отримавши податковий кредит. Крім того представником позивача було надано суду лист-відповідь ДПІ у м. Рівному від 20.08.2012 року № 16976/15-213 в якому зазначено, що в серпні 2011 року, згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ДПС України в ППФ "Мека" відсутні розбіжності з контрагентами (а.с. 83 зворот), а також надано суду згадану вище податкову накладну (а.с. 83-84).

Протягом майже року, після звітного періоду та подання філією дочірньому підприємству статистичної звітності, враховуючи п. 5.8 Положення про філію, дочірнє підприємство жодним чином не повідомляло філію про відсутність повноважень керівника філії на укладання оспорюваного договору, про несхвалення правочину. Протилежного відповідачем не доведено.

Враховуючи те, що філією прийнято товар, що підтверджується видатковою накладною від 31.08.12 р. № РН-0000011, яка підписана уповноваженою особою та скріплена печаткою філії і виданою філією довіреністю від 26.08.12 р. № 125 на отримання щебню, а відповідачем за первісним позовом платіжним дорученням від 29.08.2012 року № 209 оплачено товар частково в сумі 10 000 грн. суд дійшов висновку про те, що підприємством були вчинені дії, які підтверджують схвалення господарської операції та самого факту укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Умовами п. 5.8 Положення про філію визначено, що контроль за діяльністю філії здійснюється шляхом надання підприємству статистичної звітності і податкових декларацій.

Враховуючи вказане в сукупності, судом відхиляються доводи дочірнього підприємства щодо не здійснення підприємством жодних дій, які могли б свідчити про схвалення правочину (укладання договору поставки).

Судом враховано, що сума боргу була частково сплачена і заборгованість відповідача за первісним позовом за отримані філією будівельні матеріали становить 3 357, 81 грн. Фірмою нараховано інфляційні втрати у розмірі 66, 79 грн., 3% річних в сумі 335,96 грн. та пеня у розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов'язання в сумі 40 874, 90 грн. з урахуванням суми боргу.

Позивач в заяві про уточнення позовних вимог, поданої суду 21.08.2012 року, просив доповнити п. 2 позовних вимог первісного позову наступним змістом «стягнути з відповідача суму боргу 54 635, 46 грн. шляхом звернення стягнення на заставне майно шляхом його продажу з публічних торгів, що передбачено ч. 1 ст. 591 Цивільного кодексу України. Крім того, позивачем також було зауважено про помилкове зазначення коду ЄДРПОУ відповідача в позовній заяві та просив вважати за правильний код ЄДРПОУ відповідача наступний 31994540.

Як вбачається з п. 4.4 договору поставки покупець (відповідач) відповідає перед постачальником заставним майном згідно додатку № 1 до договору, на стягнення якого постачальник має право звернутися до суду у разі несвоєчасної оплати товару.

В додатку № 1 до договору вказано перелік заставного майна покупця для забезпечення розрахунку з постачальником, з якого вбачається, що заставним майном є транспортні засоби.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» (далі - Закон) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За приписами ст. 13 Закону договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору.

За наданими суду усними поясненнями в судових засіданнях сторін у справі договір застави, як окремий та самостійний правочин між сторонами не укладався, спірний договір поставки враховуючи викладену в ньому умову про заставу транспортних засобів дочірнього підприємства нотаріально не був посвідчений.

Ухвалою господарського суду від 22.08.12 р. позивача було зобовязано у строк до 01.10.12 р. подати до суду витяг з реєстру обтяжень рухомого майна з інформацією про автогрейдер та асфальтоукладчик, на які ППФ "Мека" просить суд звернути стягнення, однак на день прийняття рішення суду не було надано вказаний витяг.

Оскільки дочірнім підприємством не надано суду балансу філії за 2011 рік, а довідки підприємства (інформація) не є належними доказами в розумінні положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс, судом відхиляються доводи дочірнього підприємства про порушення сторонами договору Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" передбачивши в договорі умову про заставу трансопртних засобів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки позивачем за первісним позовом в порушення вимог діючого законодавства не було дотримано вимог щодо оформлення договору застави, а також враховуючи позовні вимоги фірми про стягнення з відповідача суми боргу за переданий товар шляхом звернення стягнення на заставне майно і неподання ППФ "Мека" клопотання про вихід за межі позовних вимог, - суд дійшов висновку про відстуність підстав для задоволення первісного позову.

Враховуючи вчинення дочірнім підприємством конклюдентних дій зі схвалення укладеного правочину, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові у позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Приватному підприємству фірмі «Мека»у задоволенні позову відмовити.

2. Дочірньому підприємству Рівненський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії Костопільський райавтодор у задоволенні зустрічного позову відмовити.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 05.10.2012 року.

Суддя Гудзенко Я.О.