ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" серпня 2012 р. Справа № 5019/1160/12

Господарський суд Рівненської області у складі судді Кочергіної В.О.

при секретарі судового засідання Берчуку Т.П.

розглянувши справу за позовом Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контур Плюс" м. Рівне

про визнання коштів в сумі 106667грн. перерахованих Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості ТзОВ "Контур Плюс" такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнення зайво сплачених коштів в сумі 106667грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю б/н від 26.06.2012р.

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю №1-юр від 03.08.2012р.

Рішення приймається 08.08.2012р., оскільки в судовому засіданні 06.08.2012р. оголошувалась перерва.

Суть спору

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання коштів в сумі 106667грн. перерахованих Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості ТзОВ "Контур Плюс" такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнення з ТЗОВ "Контур плюс" зайво сплачених коштів в сумі 106667грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на складений Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області акт №17-04-06/35 від 30.05.2012р. позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за період з 01.01.2009р. по 01.01.2012р.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують. Зазначають, що наказом Міністерства економіки України №925 від 27.07.2010 року затверджено типовий договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти. Укладені між сторонами договори від 04.05.2011р. №0405/1-01 та №0405/1-02 повністю відповідають даному типовому договору та містять всі істотні умови. Також зазначає, що відповідно до вимог ст.180 ГК України при укладенні зазначених договорів сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договорів, а саме, предмету, ціни та строку. Наголошують, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 845 Цивільного кодексу України підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи. З урахуванням викладеного вважають, що в даному випадку не йде мова про відшкодування, а про оплату за виконану роботу. Погіршення якості наданих відповідачем послуг не було, робота прийнята замовником, оскільки якість підтверджена значною кількістю позитивних рецензій, зокрема витягом із протоколу Науково-методичної ради МОНМС. Стосовно твердження позивача про неправомірність включання прибутку до загальної вартості наданих послуг (ціни договору) зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 79 ГКУ Господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. Звертає увагу суду на те, що планова калькуляція кошторисної вартості ПЗНП, відповідно до методики розрахунку планових показників, складається як план очікуваних витрат, тобто як тимчасові показники (Постанова КМУ №830 від 20.07.1996 року про затвердження Типового положення з планування, обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт). Як факультативна умова в договорі п. 5.7. передбачено кошторис фактичних витрат, який подається по завершенню всіх робіт. Жодним положенням договору не передбачено таких вимог, згідно яких кошторис фактичних витрат повинен би бути ідентичним плановій калькуляції кошторисної вартості послуг/робіт, не існує такої вимоги і в чинному законодавстві. Наголошує, що наявність статті «Прибуток»не суперечить вимогам діючих нормативно-правових актів України, нормам бухгалтерського обліку, оскільки кінцевою метою укладення господарського договору є отримання прибутку. На підставі викладеного просить суд у позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

04.05.2011р. між Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості (Замовник) та ТзОВ "Контур плюс" (Виконавець) укладено договори про закупівлю товарів за державні кошти, а саме №040511-01 предметом якого є надання послуг по розробленню програмного засобу навчального призначення за професією "Оператор котельні 2-4 розряд" та №040511-02 предметом якого є надання послуг по розробленню програмного засобу навчального призначення за професією "Майстер ресторанного обслуговування 4-5 розряду".

За умовами даних договорів Виконавець зобов'язаний у 2011 році виконати роботи (надати послуги) по розробленню та супроводженню програмних засобів навчального призначення (надалі - ПЗНП) для професійної підготовки, перепідготовки безробітних із передачею Замовнику майнових прав інтелектуальної власності на ці ПЗНП, а Замовник зобов'язувався сплатити Виконавцеві визначену у цьому Договорі ціну (п. 1.1 договорів).

Відповідно до п.3.2.1 ціна договору №040511-01 становить 420000,00 грн. (для ПЗНП "Оператор котельні 2-4 розряд"), ціна договору №0000,00 грн. (для ПЗНП "Майстер ресторанного обслуговування 4-5 розряду").

Пунктом 4.1.4 договору передбачено, що планова калькуляція кошторисної вартості та розрахунки витрат за етапами і статтями витрат (з визначенням трудомісткості у людино-місяцях) складається Виконавцем і є невідємною частиною цього договору.

ОСОБА_3 п.5.1 договорів термін виконання робіт: початок протягом 3-х днів з моменту надання авансу, кінець -04.11.2011р.

За умовами договорів по завершенні робіт Виконавець подає Замовнику акт приймання-здачі роботи, додавши до нього: супроводжувальний лист; науково-технічну, звітну документацію та матеріали, що передбачено Календарним планом, Технічним завданням та умовами Договору (п. 5.3); кошторис фактичних витрат та копії документів, що підтверджують ці витрати подаються Замовнику по завершенню усіх робіт (п. 5.7).

Розділом ХІІ договорів передбачено, що додатками до кожного із договорів є: Технічне завдання (додаток №1), календарний план (додаток №2) та планова калькуляція (додаток №3).

Договори підписані представниками та скріплені печатками сторін.

На виконання умов укладених договорів позивачем здійснено оплату авансу у розмірі 50% відсотків від суми угод.

ОСОБА_3 №1 від 31.10.2011 здачі-приймання робіт за Договором №040511-02 від 04.05.2011, Виконавцем за період протягом 3-х днів з моменту надання авансу по 30.09.2011 здійснено роботи по проектуванню, розробці ПЗНП, його науковому редагуванню на суму 225000,00 гривень.

ОСОБА_3 №2 від 04.11.2011 здачі-приймання робіт за Договором №040511-02 від 04.05.2011 Виконавцем за період з 01.10.2011 по 04.11.2011 здійснено роботи із врахування зауважень, доробки ПЗНП, розробки дизайну реплікації та поліграфії на упаковку, передачі документів для отримання грифу МОН України, виготовлення узгодженої кількості примірників ПЗНП на загальну суму 165000,00 гривень.

Відповідно до видаткової накладної №041111-01 від 04.11.2011 ТзОВ "Контур плюс" передав, а позивач прийняв програмний засіб навчального призначення "Майстер ресторанного обслуговування 4-5 розряд" у кількості 100 шт. на загальну суму 390000,00 грн.

Листом від 30.11.2011 №106, ТзОВ "Контур плюс", відповідно до умов укладеного договору №040511-02 від 04.05.2011 за виконання послуг із розроблення та супроводження програмного засобу навчального призначення для професійної підготовки, перепідготовки безробітних за професією "Майстер ресторанного обслуговування, 4-5 розряд", гарантував надати звіт по фактичним витратам за виконані роботи протягом 10 робочих днів після проведення остаточного розрахунку за ці роботи.

Платіжним дорученням від 06.12.2011 №2111 центром здійснено повну оплату виконаних ТзОВ "Контур плюс" робіт (надання послуг) по розробленню та супроводженню програмного засобу навчального призначення (надалі - ПЗНП) для професійної підготовки, перепідготовки за професією "Майстер ресторанного обслуговування 4-5 розряду" на суму 195000,00 гривень.

30.05.2012р. Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за період з 01.01.2009р. по 01.01.2012р., за результатами якої складено акт №17-04-06/35.

У акті ревізії зокрема зазначено, що оплата замовником безпідставно включених витрат у вартість розробленого ПЗНП за професіями "Оператор котельні", "Майстер ресторанного обслуговування" призвела до матеріальної шкоди (збитків), завданих центру, на суму 106667грн.

18.06.2012р. позивачем направлено на адресу відповідача лист-претензію №1 з вимогою повернути оплачену суми за надані послуги/виконані роботи у розмірі 106667,00 грн.

Листом №59 від 25.06.2012р., відповідач повідомив, що вважає претензійні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Несплата відповідачем визначеного у акті Державної фінансової інспекції в Рівненській області від 30.05.2012року №17-04-06/35 матеріального збитку стала підставою звернення до суду з позовом, в якому позивач просить суд визнати кошти в сумі 106667грн. перераховані Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості ТзОВ "Контур Плюс" такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнути з ТЗОВ "Контур плюс" зайво сплачені кошти в сумі 106667грн.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне:

Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача.

Зі змісту позовної заяви та доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що підставою позовних вимог про визнання коштів в сумі 106667грн. такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнення з ТзОВ "Контур Плюс" зайво сплачених коштів в сумі 106667грн. позивач зазначає акт №17-04-06/35 від 30.05.2012р. складений Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області за результатами позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за період з 01.01.2009р. по 01.01.2012р.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів підряду. Так, відповідач зобовязався виконати роботи по розробленню програмних засобів навчального призначення за професіями "Оператор котельні 2-4 розряд", "Майстер ресторанного обслуговування 4-5 розряду", а позивач зобовязався прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 853 ЦК України, передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

ОСОБА_3 зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи договорів №0405/1-01 та 0405/1-02 від 04.05.2011р. під час укладання останніх сторонами відповідно до ст.180 ГК України досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, необхідних для договорів даного виду, зокрема щодо предмету, ціни та строку дії. У справі відсутні докази підтвердження дефектів волі сторін під час укладення договорів №0405/1-01 та 0405/1-02 від 04.05.2011р., що свідчить про укладення сторонами зазначених договорів на основі вільного волевиявлення.

Наявні у справі докази підтверджують повне виконання сторонами взятих на себе зобовязань за договорами. За результатами виконаних робіт відповідачем повністю дотримано умову договору щодо визначеної ціни.

Судом враховується, що за приписами ч.3 ст.843 Цивільного кодексу України ціна роботи у договорів підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Крім того, згідно приписів ч.1 та ч.2 ст.845 Цивільного кодексу України підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

При цьому наявні в матеріалах справи докази, а саме експертна оцінка програмного засобу навчального призначення для професійної підготовки, перепідготовки безробітних за професією "Майстер ресторанного обслуговування, 4-5 розряд", розробленого авторським колективом тов. "Контур Плюс", витяг з протоколу №21 засідання науково-методичної комісії з професій торгівлі, сфери послуг, харчової промисловості та туристичної діяльності Науково-методичної ради Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України свідчать про належну якість виконаної роботи. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують зауваження чи заперечення замовника щодо обсягів, якості та вартості виконаних відповідачем робіт.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги із зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування - це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально -правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги про визнання коштів в сумі 106667грн. такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнення з ТзОВ "Контур Плюс" зайво сплачених коштів в сумі 106667грн. позивач посилається виключно на акт Державної фінансової інспекції в Рівненській області від 30.05.2012року №17-04-06/35, не посилаючись на норми матеріального права та не наводячи доказів порушення відповідачем його зобов'язань за договором.

Будь-яких інших доказів в підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано.

З огляду на приписи ст.ст. 627, 629 ЦК України виявлені контролюючим органом у акті перевірки порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, оскільки ціна даних договорів є не регульованою, а договірною.

При цьому судом враховується, що відповідно до п. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції чинній на дату укладення договорів) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю продукції) переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов'язань сторонами, крім випадків зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків та узгодженого зменшення сторонами договору ціни договору про закупівлю.

Суд також зважає на те, що акт позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості №17-04-06/35 від 30.05.2012р., складений Державною фінансовою інспекцією у Рівненській області без урахування наявних у матеріалах справи документів, не є підставою для стягнення з відповідача відповідної грошової суми.

Так, згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема, пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Судом також враховується, що планова калькуляція кошторисної вартості програмних засобів навчального призначення, відповідно до методики розрахунку планових показників, складається як план очікуваних витрат, тобто як тимчасові показники (Постанова КМУ №830 від 20.07.1996 року про затвердження Типового положення з планування, обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт). За умовами п.5.7 договору кошторис фактичних витрат та копії документів, що підтверджують ці витрати подаються по завершенню всіх робіт. При цьому ні приписами чинного законодавства, ні умовами укладених між сторонами договорів не передбачено, що кошторис фактичних витрат повинен бути ідентичним плановій калькуляції кошторисної вартості послуг/робіт.

Умовами п.11.1 укладених договорів, строк дії останніх визначено до 31.12.2011р. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що виконавцем дотримано графіки календарного плану щодо строків виконання робіт, подачі документів для отримання грифу МОН, а процедура врахування зауважень та пропозицій комісії МОН з усіма коригуваннями була виконана у строк дії договору до 31.12.2011р.

ОСОБА_3 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань і виникнення внаслідок цього відповідного обов'язку по поверненню коштів, також позивачем не наведено правових підстав позовних вимог про визнання коштів в сумі 106667грн. такими, що не підлягали відшкодуванню та позовних вимог про стягнення вказаної суми, з огляду на що суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, у позові Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості м. Рівне до ТзОВ "Контур Плюс" м. Рівне про визнання коштів в сумі 106667грн. перерахованих Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості ТзОВ "Контур Плюс" такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнення з ТзОВ "Контур плюс" зайво сплачених коштів в сумі 106667грн. необхідно відмовити.

Керуючись ст.22, 32, 33, 34, 35, 43, 44, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості м. Рівне до ТзОВ "Контур Плюс" м. Рівне про визнання коштів в сумі 106667грн. перерахованих Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості ТзОВ "Контур Плюс" такими, що не підлягали відшкодуванню та стягнення з ТзОВ "Контур плюс" зайво сплачених коштів в сумі 106667грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Кочергіна В.О.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33001, м. Рівне, вул. Пирогова, 8);

3 - відповідачу рекомендованим (33013, м. Рівне, проспект Миру, 8).