КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2012 № 5011-35/3560-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

секретар Вінницька О.В.

за участю представників:

від позивача - Маєвський А.В. (представник за довіреністю)

від відповідача-1 - Пономаренко І.С. (представник за довіреністю)

від відповідача-2 - не з'явився

від відповідача-3 - не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк»

на рішення господарського суду міста Києва

від 30.05.2012 р.

у справі №5011-35/3560-2012 (суддя Літвінова М. Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Брізпорт Україна»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолог»

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс»

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі за текстом - позивач, ПАТ «БМ Банк») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брізпорт Україна» (далі за текстом - ТОВ «Брізпорт Україна», відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолог» (далі за текстом - ТОВ «Геолог», відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» (далі за текстом - «Апм Фінанс», відповідач-3) про визнання недійсним Договору від 08.06.2011 р. №4875/11 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного між ТОВ «Брізпорт Україна» та ТОВ «Апм Фінанс», визнання недійсним Договору від 15.06.2011 р. №4875/11-Д-1 про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Апм Фінанс» та ТОВ «Геолог» з моменту його укладення, як такі, що укладені без наміру настання наслідків, які ними обумовлювались, посилаючись на те, що сторони, укладаючи спірні договори, мали на меті шляхом укладання невигідних угод збільшити кредиторську заборгованість та довести ТОВ «Брізпорт Україна» до фіктивного банкрутства, а також створити умови для неповернення кредитних коштів, отриманих в ПАТ «БМ Банк».

В подальшому позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, якою уточнив реквізити договорів (номера договорів), які він просив визнати недійсними. Уточнення були прийняті місцевим господарським судом до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.05.2012 р. у справі №5011-35/3560-2012 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підтверджуються доказами, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а також на не доведеність факту фіктивності правочину.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2012 р. у справі №5011-35/3560-2012 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним Договору від 08 червня 2011 р. №4875/11 купівлі-продажу цінних паперів, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Брізпорт Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» з моменту укладення, як такий, що укладений без наміру настання наслідків та з порушенням інтересів держави і суспільства та Договору від 15 червня 2011 року №4875/11-Д-1 про відступлення права вимоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Геолог» з моменту його укладення, як такий, що укладений без наміру настання наслідків та з порушенням інтересів держави і суспільства.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючого судді Іоннікової І.А., суддів Зеленіна В.О., Синиці О.Ф.) від 13.07.2012 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.09.2012 р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2012 р. справу №5011-35/3560-2012 передано головуючому судді Ільєнок Т.В., у зв'язку із перебуванням головуючого судді (судді доповідача) Іоннікової І.А. на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів Зеленіна В.О., Синиці О.Ф.) від 12.09.2012 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.09.2012 р.

В судове засідання апеляційної інстанції представники відповідача-2, відповідача-3 не з'явились.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників відповідача-2, відповідача-3.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2012 р. у справі №5011-35/3560-2012 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним Договору від 08 червня 2011 р. №4879/11 купівлі-продажу цінних паперів, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Брізпорт Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» з моменту укладення, як такий, що укладений без наміру настання наслідків та з порушенням інтересів держави і суспільства та Договору від 15 червня 2011 року №4879/11-Д-1 про відступлення права вимоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Геолог» з моменту його укладення, як такий, що укладений без наміру настання наслідків та з порушенням інтересів держави і суспільства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача-1 заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2012 р. у справі №5011-35/3560-2012 - без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.06.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Брізпорт Україна» (відповідачем-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» (відповідачем-3) було укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів №4879/11-Д, за умовами якого відповідач-3, як продавець, зобов'язався передати відповідачу-1, як покупцю, а покупець зобов'язався оплатити та прийняти цінні папери - векселі прості АА 2300091, АА 2300092, АА 2300093, АА 2300094, АА 2300095, емітент ТОВ «ФК «Кросс Капітал», номінальною вартістю 300 000 000,00 грн., дата видачі 14.04.2011 р., дата погашення 14.04.2016 р.

Згідно із п.п. 2.1., 2.2., 2.3. вказаного договору покупець оплачує цінні папери грошовими коштами у сумі 299 995 000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку покупця на розрахунковий рахунок продавця протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту укладення договору.

Відповідно до п.п. 2.4.-2.6. Договору купівлі-продажу цінних паперів №4879/11-Д продавець зобов'язався передати цінні папери у день укладення договору, а покупець - прийняти та оплатити цінні папери згідно п. 1 договору. Всі права на цінні папери переходять до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі цінних паперів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Договору купівлі-продажу цінних паперів №4879/11-Д відповідач-3 передав у власність відповідачу-1 визначені договором векселі за Актом приймання-передачі цінних паперів №1 до Договору купівлі-продажу цінних паперів №4879/11-Д від 08.06.2011 р.

15.06.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Апм Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Геолог» (далі - відповідач-2) було укладено Договір відступлення права вимоги №4879/11-Д-1, відповідно до умов якого відповідач-3 відступив відповідачу-2 право вимоги до відповідача-1 щодо сплати грошових коштів у розмірі 299 995 000,00 грн. за Договором купівлі-продажу цінних паперів №4879/11-Д від 08.06.2011 р., внаслідок чого відповідач-3 став кредитором за зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору купівлі-продажу цінних паперів (п. 1, п. 2 Договору про відступлення права вимоги).

Колегією суддів також встановлено, що 27.10.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» (позивачем) та Приватним підприємством «Монмарт» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2010-22/DC, за умовами якого позивач зобов'язався надати ПП «Монмарт» кредит у розмірі 8 000 000,00 доларів США на строк до 26.12.2012 зі сплатою 11,00 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ПП «Монмарт» за договором відновлювальної кредитної лінії №2010-22/DC від 27.10.2010, між ПАТ «БМ Банк», ТОВ «Брізпорт Україна», як поручителем, та ПП «Монмарт», як боржником, було укладено договір поруки №22-2010/DC-14 від 09.12.2010 р., за яким відповідач-1 поручився перед позивачем за виконання ПП «Монмарт» зобов'язань за кредитним договором.

08.11.2011 р. ухвалою господарського суду міста Києва порушено провадження у справі №44/273-б про банкрутство ТОВ «Брізпорт Україна».

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.03.2012 р. у справі №44/273-б, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2012 р., було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Брізпорт Україна», відповідно до якого вимоги ПАТ «БМ Банк» на суму 34 709 264,88 грн. було включено до четвертої черги, а вимоги на суму 81 665,75 грн. до шостої черги.

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсними Договору від 08.06.2011 р. №4875/11 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного між ТОВ «Брізпорт Україна» та ТОВ «Апм Фінанс» та Договору від 15.06.2011 р. №4875/11-Д-1 про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Апм Фінанс» та ТОВ «Геолог», посилаючись на те, що відповідачі укладали оспорювані договори купівлі-продажу цінних паперів та відступлення права вимоги без наміру настання наслідків, які ними обумовлювались, а мали на меті збільшити кредиторську заборгованість відповідача-1 та отримати більшість голосів кредиторів у процедурі банкрутства, у зв'язку із чим просив визнати вказані договори недійсними з моменту їх укладання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Статтею 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

З наведеного вбачається, що фіктивний правочин завжди укладається умисно і сторони знають заздалегідь, що він не буде виконаний. При цьому, зважаючи на правову природу договору як двостороннього правочину, ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем-3 вчинені дії спрямовані на виконання взятих на себе зобов'язань. Так, на виконання умов Договору купівлі-продажу цінних паперів №4879/11-Д відповідач-3 передав відповідачу-1 обумовлені договором цінні папери, що підтверджується актом приймання-передачі цінних паперів №1 від 08.06.2011 р.

Факт невиконання відповідачем-1 прийнятих на себе зобов'язань не може свідчити про відсутність у сторін наміру на настання реальних, правових наслідків.

Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що було укладено фіктивний правочин. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Листі від 24.11.2008 р. «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача, який повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав визнання недійсними Договору від 08.06.2011 р. №4875/11 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного між ТОВ «Брізпорт Україна» та ТОВ «Апм Фінанс» та Договору від 15.06.2011 р. №4875/11-Д-1 про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Апм Фінанс» та ТОВ «Геолог».

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2012 р. у справі №5011-35/3560-2012 залишити без змін.

Матеріали справи №5011-35/3560-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Зеленін В.О.

Синиця О.Ф.