РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2012 р. Справа № 17/5007/86/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий - суддя Грязнов В.В.,

судді: Мельник О.В.,

Саврій В.А.,

секретар судового засідання Яковлєв Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»на рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.2011р. у справі №17/5007/86/11,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропак»

смт.Калинівка Київської області

до відповідача Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр

Укооппостачмашу»с.Поліське Корост енського району Житомирської області

про стягнення 265 197 заборгованості по розрахунках та річних,-

без участі представників сторін:

від позивача- не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.10.2011р. у справі №17/5007/ 86/11 (суддя Шніт А.В.) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропак»(надалі в тексті - ТзОВ «Агропак») до Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»(надалі в тексті - СП «Щорсівський гранітний кар'єр»). Відповідно до рішення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з СП «Щорсівський гранітний кар'єр»на користь ТзОВ «Агропак»підлягає стягненню 230 017 грн. 80 коп. заборгованості; 6 420 грн. 82 коп. пені; 1 242 грн. 74 коп. -3% річних; 2 376 грн. 81 коп. витрат по сплаті державного мита та 211 грн. 51 коп. плати за послуги з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами. (арк.справи 91-92).

Не погоджуючись із даним рішенням, Відповідач-СП «Щорсівський гранітний кар'єр»подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.2011р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «Агропак»задовольнити частково та стягнути з СП «Щорсівський гранітний кар'єр»заборгованість в сумі 237 768 грн. 36 коп., а в решті позовних вимог відмовити.

Скаржник також зазначає, що рішення суду прийняте на підставі неправильного застосування норм процесуального права.(арк.справи 100).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №17/5007/86/11 від 26.12.2011р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження, справу призначено до слухання.(арк.справи 98).

До початку судового засідання, розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду №17/5007/86/11 від 23.10.2012р. внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. Визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Саврій В.А., суддя Мельник О.В.(арк.справи 113).

На виконання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду Позивач надіслав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої ін станції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.(арк.справи 107-108).

Позивач 23.01.2012р. надіслав на адресу Рівненського апеляційного господарського суду телеграму, в якій просить проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника Позивача. Клопотання прийняте апеляційним судом до уваги.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання призначене на 23.01. 2012р., причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку.(арк.справи 105,106).

Оскільки, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 17/5007/86/ 11 від 26.12.2011р. явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути скаргу по суті.(арк. справи 98).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2011р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропак»-орендодавець та Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»-орендар уклали Договір оренди екскаваторів №1 (надалі в тексті -Договір), згідно п.1.1 якого, орендодавець передав орендареві в тимчасове платне користування, згідно акту приймання-передачі №1 екскаватори НІТАСНІ ЕХ-400. Техніка вважається переданою після підписання сторонами акту приймання-передачі. Техніка передається в оренду в справному стані з свідоцтввами про реєстрацію та номерними знаками, що підтверджується актом №1 приймання-передачі екскаваторів в оренду від 01.01.2011р.

Відповідно до п.3.1 Договору, сторони погодили, що орендар сплачує орендну плату в сумі 35 000 грн. на місяць за оренду однієї одиниці техніки. Орендна плата сплачується на протязі перших 10 днів поточного місяця.(п.3.2 Договору).

Договір діє протягом одного року, а в частині зобов'язань - до їх повного виконання. Договір підписано директорами ТзОВ «Агропак»та СП «Щорсівський гранітний кар'єр», скріплено відбитками печаток сторін.(арк.справи 35-38).

Вбачається, що виконання умов Договору, орендодавець передав, а орендар прийняв об'єкт оренди - екскаватор НІТАСНІ ЕХ-400 3526, що підтверджується Актом №1 приймання-передачі від 01.01.2011р., який підписано представниками сторін, скріплено відбитками печаток.(арк. справи 40).

З належних до сплати за оренду техніки протягом січня-вересня 2011р. 315 000 грн., орендар-СП «Щорсівський гранітний кар'єр»перерахував 10 000 грн. і провів зустрічну поставку щебню на загальну суму 115 382 грн. 20 коп., яка частково, в сумі 40 400 грн. була оплачена Позивачем.

Внаслідок проведення сторонами заліку однорідних вимог борг Відповідача складає 230 017 грн. 80 коп.(арк.справи 77-79).

Пропозиція сплати заборгованості в сумі 235 833 грн. 03 коп., яка вбачається з претензії №01/ 11 від 08.08.2011р. -залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.(арк.справи 42-46).

Виходячи із суми несплаченої орендної плати 140 000 грн. 00 коп, за період прострочки оплати 11.01.2011р. - 28.04.2011р., на підставі ст.549 ЦК України та п.5.1 Договору, Позивач нарахував 6 420 грн. 82 грн. пені та 1 242 грн. 74 коп. -3% річних, за користування коштами протягом 11.01.2011р. - 28.04.2011р., що вбачається із правомірно прийнятої до розгляду судом першої інстанції, заяви про уточнення розміру позовних вимог від 04.10.2011р., згідно якої Позивач, керуючись ст.22 ГПК України, зменшив вимоги в частині основного боргу та збільшив -в частині додаткових вимог.(арк.справи 73-76, 84-85).

Вбачається, що орендовану техніку згідно акту орендар не повернув, продовжуючи користуватись нею на момент ухвалення місцевим судом рішення у справі.

Перевіряючи відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, колегія суддів виходить з наступного:

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають з договорів та інших правочинів, а також безпосередньо з актів цивільного законодавства та з дій осіб, що передба-чені актами цивільного законодавства; крім того, підставами виникнення цивільних прав та обов'-язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

В силу ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України). Аналогічні положення містить і ст.173 ГК України.

Згідно ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'-язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. (чч. 1, 5 ст.762 ЦК України).

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Місцевим судом правомірно встановлено, що Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед Позивачем по орендній платі в сумі 230 017 грн. 80 коп. станом на 30.09.2011р., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, підписаним представниками сторін та скріпленим печатками.(арк.справи 77-79).

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1 Договору, сторони узгодили, що при порушенні орендарем терміну сплати орендної плати, останній сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка встановлена на той період, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлюного індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та користування коштами, Позивач нарахував пеню та 3% річних, правильність нарахування сум яких перевірена колегією суддів і вважаються обґрунтованими і належними до виконання.

Відповідач доказів сплати боргу суду не надав, у судові засідання не з'явився.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає безпідставними твердження Скаржника про порушення місцевим господарським судом норм ч.4 ст.22 ГПК України, а саме прийняття до розгляду і задоволення не заяви, а клопотання про уточнення розміру позовних вимог.

Так відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду звертає увагу Скаржника на те, що поняття «заява»та «клопотання» за своєю правовою природою є тотожними. Визначальним для суду є належне оформлення такої заяви, тобто адресування її суду, обґрунтованість і правильність розрахунку додаткових вимог лише з частини заборгованості з орендної плати та скороченого строку, а також наявність доказів надсилання (передачі) копії заяви Відповідачеві для належного реагування.

Наявні у справі докази стверджують відповідність клопотання про уточнення зазначеним вимогам та докази її надсилання Відповідачеві 03.10.2011р., тобто за два тижні до засідання, в якому оголошено рішення у справі №17/5007/86/11.(арк.справи 73-76, 84-85).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»на рішення господарського суду Житомирської області від 20.10.2011р. у справі №17/ 5007/86/11 -залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №17/ 5007/86/11 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Саврій В.А.

1327/12