ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" травня 2012 р. Справа № 15/59
За позовом Військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1
до відповідача: Дубенської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Архітектор"
про визнання права власності на будівлі, зобов`язання видати необхідні документи для оформлення права власності
В засіданні приймали участь:
В засіданні приймали участь:
Від Військового прокурора Рівненського гарнізону: пом. прокурора Дьомкін Н.В.
Від Міністерства оборони України: не з"явився
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 : не з"явився
Від Дубенської міської ради : представник по довіреності Боржецький О. Л.
Від Комунальне підприємство "Архітектор" : не з`явився
Суддя Марач В.В.
СУТЬ СПОРУ: Військовий прокурор Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в господарський суд Рівненської області в якому просить:
1. Визнати право державної власності за Державою Україна в особі Міністерства оборони України - його органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах ІНФОРМАЦІЯ_2 на об`єкти нерухомого майна, а саме: будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601, 6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , та Блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 .
2. Зобов`язати Дубенську міську раду видати необхідні документи для оформлення права власності на будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601,6 метрів квадратних, за адресою АДРЕСА_1 , та блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 метрів квадратних, за адресою АДРЕСА_2 .
Свої вимоги військовий прокурор обгрунтовує тим, що з моменту заснування і по теперішній час приміщення військового комісаріату постійно перебували у віданні держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 (назва на теперішній час), в період радянської влади все майно за винятком приватного сектору належало до державної власності, тобто приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , який функціонує з 1944 року перебували у державній власності. Крім того прокурор зазначає , що за рішенням Рівненської обласної ради народних депутатів та рішенням Дубенської міської ради № 293 від 14.06.1977 року ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав дозвіл на проведення капітального ремонту та реконструкцію будинку по АДРЕСА_3 . За кошти держави було виготовлено документи та проведено реконструкцію приміщення свідченням чого є підтверджуючі документи та фотографії. В 1979 році було проведено перепланування ІНФОРМАЦІЯ_5 про що свідчить звіт про комплексні інженерно-технічні дослідження для проектування реконструкції будинку міського військкомату внутрішнього перепланування будинку в м. Дубно за архівним номером 503-5 /15а. До того ж в Дубенсько - Радивилівському ОРВК є технічний паспорт на будівлі військкомату від 14.02.1995 року інвентарний № 450, оціночний акт приміщень військового комісаріату по вулиці Пекарська № 3 від 14.02.1995 року, та інші документи, які підтверджують, що зазначені приміщення перебували у володінні користуванні та розпорядженні Дубенсько - Радивилівського ОРВК.
Відповідач - Дубенська міська рада надала відзив на позов в якому вимог військового прокурора не визнає посилаючись на наступне.
Відповідно до ст.326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначено Законом України «Про правовий режим майна у Збройних силах України».
Статтею 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» визначено, що вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим державним майном належить до компетенції Кабінету Міністрів України.
При цьому частиною 2 ст.2 цього Закону передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.
Відповідно до п. З Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах» від 04.08.2000 року № 1225 Міноборони як центральний орган управління Збройних Сил України закріплює згідно із законодавством військове майно за військовими частинами на праві оперативного управління, про що ним видаються відповідні акти.
В силу вищезазначених норм законодавства України як доказ приналежності спірного майна до державної власності позивач повинен був надати відповідні акти Кабінету Міністрів України щодо забезпечення військового комісаріату цим майном як державним, та акти Міноборони про закріплення цього майна за позивачем на праві господарського відання.
Проте жодних актів вищезазначених державних органів з приводу забезпечення та закріплення за військовим комісаріатом спірних об`єктів нерухомого майна не приймалося, оскільки згадані приміщення не належать до сфери управління Міністерства оборони України.
В свою чергу міська рада листом за вих. № 2/3-3169 від 07.11.2007р. повідомила Рівненський обласний військкомат, що приміщення які знаходяться в користуванні Дубенсько - Радивилівського ОРВК належать до комунальної власності територіальної громади м. Дубно.
Разом з тим за клопотанням військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 звернення щодо надання дозволу на оформлення права державної власності було винесено на сесію Дубенської міської ради.
Заслухавши інформацію військового комісара міська рада прийняла рішення №899 від 23.11.2007 року „Про розгляд звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 ", котрим не заперечила щодо оформлення права державної власності на заявлені об`єкти. Тобто даним рішенням міська рада не заперечила щодо права заявника на звернення у встановленому законодавством порядку до виконавчого комітету міської ради для оформлення права державної власності. Таке рішення не може застосовуватись в розумінні підтвердження міською радою приналежності спірного майна до державної власності. Тим більше міська рада не уповноважена чинним законодавством заперечувати чи надавати згоду на оформлення права власності на нерухоме майно, оскільки таке право надане кожній особі законодавчими нормами, яка повинна довести своє право на майно підтверджуючими документами.
Виконавчий комітет Дубенської міської ради не мав правових підстав для проведення оформлення права власності за державою приміщень, що знаходяться в користуванні ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки: По - перше, в силу положень ст. 326 Цивільного кодексу України, Закону України „Про управління об`єктами державної власності", Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» ІНФОРМАЦІЯ_6 не відноситься до органів, які здійснюють повноваження щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, а тому не є належним заявником з цих питань. Довіреності діяти від імені уповноваженого органу військкомату надано не було. Крім цього, не було надано документів, які підтверджують право державної власності на об`єкти нерухомого майна як цього вимагає чинне законодавство. По-третє згадані об`єкти належать до комунальної власності територіальної громади, про що неодноразово повідомлялося заявникам і котрі самі це підтверджували.
На підставі наведеного просить в позові військовому прокурору Рівненського гарнізону відмовити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Комунальне підприємство "Архітектор" проти позовних вимог заперечило з тих же підстав, що і відповідач. Третя особа подала клопотання про розгляд справи без участі її представника.
Представники ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України в судове засідання не з"явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст. 121 Конституції України прокуратура покликана захищати інтереси держави та реалізовувати ці повноваження шляхом звернення до суду з позовом.
Пред`явлення військовим прокурором Рівненського гарнізону даної позовної заяви викликано винятково захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України - його органу, уповноваженому здійснювати відповідні функції у спірних відносинах в особі - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № З-рп/99 від 08.04.1999 року по справі № 1-1/99, прокурори вправі звертатись до суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади, яким законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Як зазначено в Декларації "Про державний суверенітет України та ст. 17 Конституції України, як незалежна і суверенна держава, Україна будує свої власні Збройні Сили, які є її гарантом незалежності і суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості.
Згідно ст. 1 Закону України "Про Збройні Сили України", ст.ст. 2, 10 Закону України "Про оборону України", Збройні Сили України це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.
Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до; ст. 3 вказаного Закону та пунктів 1, 6 "Положення про МО України", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1080, є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.
Згідно положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Збройні Сили України - це військова державна структура, яка відповідно до ст. З Закону України "Про Збройні Сили України" складається з багатьох підрозділів. ІНФОРМАЦІЯ_7 є однією із складових частин Збройних Сил України, підпорядкований Міністерству оборони України, у своїй діяльності керується Законами України, Указами Президента України, наказами Міністра оборони України. На підставі ст.ст. 34, 37 Закону України "Про власність", оборонні об`єкти та майно Збройних Сил України складають загальнодержавну власність.
Виходячи з викладеного, захист майнових інтересів ІНФОРМАЦІЯ_1 означає захист інтересів держави.
В січні 2008 року військовою прокуратурою Рівненського гарнізону проведено прокурорську перевірку додержання посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 вимог чинного законодавства при використанні та збереженні військового майна.
Під час прокурорської перевірки встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було засновано 17.02.1944 року. З моменту заснування і по теперішній час приміщення військового комісаріату постійно перебували у віданні держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 (назва на теперішній час).В період радянської влади все майно, за винятком приватного сектору, належало до державної власності, тобто приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 , який функціонує з 1944 року, перебували у державній власності.
В лютому 1944 року військовий комісаріат зайняв приміщення по АДРЕСА_4 , яке займав до 01.01.1958 року. З 01.01.1958 року по 15.01.1994 року дана вулиця була перейменована на Радянську і адреса військкомату стала Радянська 3. З 15.01.1994 року дана вулиця перейменована в Пекарську, відповідно адреса військкомату стала Пекарська, 3. Документи, які збереглися в архіві свідчать про те, що з 06.08.1945 року питання розміщення районного військового комісаріату не викликало ніяких протиріч, про це свідчить протокол № 17 від 06.08.1945 року виконавчого комітету Районної Ради трудящих Дубенського району де в параграфі 3 розглядались спірні питання земель і приміщень фонду НКО, даним протоколом було засвідчено, що приміщення були націоналізовані державою і рахуються фондом НКО приміщення з земельною ділянкою.
Приміщення військового комісаріату теж націоналізовано державою в 1941 році, яке до цього моменту було панським маєтком, з господарськими приміщеннями.
Необхідно відмітити, що за рішенням Рівненської обласної ради народних депутатів, та рішенням Дубенської міської ради № 293 від 14.06.1977 року ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав дозвіл на проведення капітального ремонту та реконструкцію будинку по АДРЕСА_3 . За кошти держави було виготовлено документи та проведено реконструкцію приміщення свідченням чого є підтверджуючі документи та фотографії. В 1979 році було проведено перепланування ІНФОРМАЦІЯ_5 про що свідчить звіт про комплексні інженерно-технічні дослідження для проектування реконструкції будинку міського військкомату внутрішнього перепланування будинку в м. Дубно за архівним номером 503-5 /15а. До того ж в Дубенсько - Радивилівському ОРВК є технічний паспорт на будівлі військкомату від 14.02.1995 року інвентарний № 450, оціночний акт приміщень військового комісаріату по вулиці Пекарська № 3 від 14.02.1995 року, та інші документи, які підтверджують, що зазначені приміщення перебували у володінні користуванні та розпорядженні Дубенсько - Радивилівського ОРВК.
До моменту проголошення незалежності України (24.08.1991) спірне майно перебувало у всесоюзній власності.
Верховною Радою Української РСР прийнято постанову «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990р. №506, якою введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.
Згідно зі ст. 1 указу Президії Верховної Ради України „Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" від 30.08.1991р. підприємства, установи, організації союзного підпорядкування, розташовані на території України, з прийняттям цього Указу переходять у державну власність України.
Про належність підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, до власності держави Україна також зазначено у ст.ст. 1,3 Закону України „Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" від 10.09.1991р. Також цими нормами Закону визнано недійсними майнові договори, якими змінено форму власності, укладені під час дії мораторію, встановленого постановою Верховної Ради Української РСР 29 листопада 1990 року.
Отже, у розумінні вищезазначених норм спірні приміщення належали до загальносоюзної власності, а значить право власності на неї підлягає визнанню за державою Україна.
Заперечення Відповідача та третьої особи, наведені у їх відзивах на позов, є необгрунтованими, спростовуються всім вищенаведеним, а також наступним.
Відповідно до статт1 3 Закону України від 01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно ж до статті 4 вказаного Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:
1) право власності на нерухоме майно;
2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;
3) інші речові права відповідно до закону;
4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Відповідач, всупереч вищенаведеному, та ст.33 ГПК України, не довів належними доказами того, що право власності на спірне нерухоме майно, зареєстроване в Державному реєстрі прав за територіальною громадою міста Дубно, як комунальне майно чи за будь-якою іншою юридичною особою.
Відповідно до статті 3 Закону України від 01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Таким чином за відсутності державної реєстрації прав на спірне нерухоме майно - будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601, 6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , та Блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , за Дубенською міською радою чи за будь-якою іншою юридичною особою, безпідставним є посилання Відповідача на те, що зазначене майно не є власністю держави Україна.
Навпаки відповідно до ст.326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Разом з тим Законом України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» чітко визначено, що органом уповноваженим управляти державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями збройних Сил України є Міністерство оборони України. Тому саме Міноборони є належним суб`єктом права державної власності, котрому законодавством надані відповідні повноваження вирішувати питання права державної власності майна, що входить до сфери його управління, у тому числі щодо захисту такого права в судовому порядку.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як свідчать матеріали справи право власності держави на об`єкти нерухомого майна, а саме: будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601, 6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , та Блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 кв.м., за адресою місто Дубно, вул. Шевченка 15а. оспорюється Дубенською міською радою.
Відповідно до п. 2 ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, однак Дубенська міська рада документів, щодо передачі територіальній громаді м.Дубно державою зазначеного нерухомого майна або документів щодо права власності на зазначене майно суду не надала.
За наведених обставин позов військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині визнання права державної власності на спірне майно грунтується на законі, є правомірним, а відтак в цій частині підлягає задоволенню.
В частині вимог про зобов`язання Дубенську міську раду видати необхідні документи для оформлення права власності на будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601,6 метрів квадратних, за адресою місто Дубно вулиця Пекарська 3, та блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 метрів квадратних, за адресою АДРЕСА_2 а позов військового прокурора Рівненського гарнізону не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено що:
1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 25 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Статтею 26 зазначеного Закону визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад. Зазначеною статтею до повноважень міських рад не віднесено видачу документів будь-яким особам для наступного оформлення останніми права власності на нерухоме майно.
Керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
2. Визнати право державної власності за Державою Україна в особі Міністерства оборони України - його органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах ІНФОРМАЦІЯ_2 на об`єкти нерухомого майна, а саме: будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601, 6 кв.м., за адресою м. Дубно вулиця Пекарська 3, та Блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 .
3. В позові в частині вимог про зобов`язання Дубенську міську раду видати необхідні документи для оформлення права власності на будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 загальною площею 601,6 метрів квадратних, за адресою місто Дубно вулиця Пекарська 3, та блоку гаражів з шести секцій загальною площею 221,2 метрів квадратних, за адресою місто Дубно, вул. Шевченка 15а відмовити в задоволенні.
Суддя Марач В.В.
підписано "10" травня 2012 р.