ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2012
Справа № 18/3718/11

м. Полтава

за позовом Приватного підприємства
"Крамар", вул. Дзержинського, 6/27, с. Нива
Трудова, Апостолівський район,
Дніпропетровська область, 53810

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Пузиківська", вул. Леніна, 4, с. Пузикове,
Глобинський р-н, Полтавська обл., 39051

про стягнення 35522,52 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Маковецька М.Ю.,
довіреність від 06.08.2011 року;

Від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення з відповідача 35522,52 грн.
заборгованості за товар, переданий
йому на підставі договору поставки від
08.06.2011 року, з яких: 33000,00 грн. -основна
заборгованість, 2522,52 грн. -пеня.

Позивач заявою від 19.01.2012 року (вх. № 857д)
зменшив позовні вимоги в частині
стягнення пені з відповідача, вказавши
нову ціну позову 33000,00 грн. -основної
заборгованості.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі
до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству, не порушують
права і охоронювані законом інтереси,
заява від 19.01.2012 року приймається
господарським судом.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Таким чином, ціна
позову, яку згідно з частиною третьою
статті 55 ГПК вказує позивач складає
33000,00 грн. основного боргу.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, витребуваних документів не
надав, причин неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що відповідач належним
чином повідомлений про час та місце
проведення судового засідання
(повідомлення про отримання ним ухвали
суду від 22.12.2011 року за юридичною
адресою, згідно даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, знаходиться
в справі, а.с. 29), необхідних для
вирішення спору доказів достатньо, суд
визнав за можливе розглянути справу по
суті відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

08.06.2011 року сторонами був укладений
договір поставки №9/06 (далі -Договір), за
яким постачальник (позивач)
зобов'язався виготовити та передати у
встановлений строк у власність
замовника (відповідача) комбікорм
(товар), а замовник зобов'язався
своєчасно прийняти та оплатити товар
на умовах, визначених договором.

За умовами Договору (п. 2.1., 3.1. Договору)
кількість та ціна товару погоджується
сторонами та зазначається у
специфікаціях, проте, як свідчить
позовна заява та пояснення позивача
(а.с. 32) специфікація не отримувалась
позивачем від відповідача взагалі.

Суд приймає до уваги наступне.

Товар поставляється партією згідно
письмової заяви замовника, в якій
зазначається асортимент, кількість
товару, орієнтований строк та умови
поставки (п. 4.1 Договору).

В матеріалах справи (а.с. 17) знаходиться
заявка відповідача вих. № 113 від 09.06.2011
року, згідно якої ТОВ Агрофірма
"Пузиківська" просить позивача
виготовити та доставити йому
предстартерний комбікорм СК-11 в
кількості 3,0 тон.

Як свідчать видаткова накладна № 44 від
10.06.2011 року (а.с. 20) з підписами сторін,
засвідченими печатками, та видана
відповідачем довіреність на отримання
матеріальних цінностей представником
від 10.06.2011 року № 249 (а.с. 21), позивачем
передано відповідачу у власність
товару -3000 кг. комбікорму СК-11 на
загальну суму 33000,00 грн. Зазначене також
підтверджується наявною в матеріалах
справи товарно-транспортною накладною
від 10.06.2011 року № Р44 (а.с. 22).

Претензії щодо якості чи кількості
товару зі сторони відповідача в
матеріалах справи відсутні, тобто
позивач договірні зобов'язання в
частині передачі товару виконав
належним чином.

Таким чином, відсутність передбаченої
Договором специфікації, не спростовує
факт того, що сторонами було погоджено
асортимент, кількість та ціну товару, а
саме: заявкою від 09.06.2011 року,
довіреністю від 10.06.2011 року № 249
відповідач визначив кількість та
асортимент товару, а видатковою
накладною №44 від 10.06.2011 року підтвердив
його отримання за встановленою ціною.

За ч.1 ст. 538 Цивільного кодексу України
виконання свого обов'язку однією із
сторін, яке відповідно до договору
обумовлене виконанням другою стороною
свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. За ч. 4 ст. 538
Цивільного кодексу України якщо
зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи
на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Порядок розрахунків визначений п. 4.4.
Договору, а саме: "поставка товару буде
здійснена постачальником після
здійснення оплати всієї партії товару
за встановленими в специфікаціях
цінам", тобто угода сторін передбачала
попередню оплату.

Проте, за результатом усної
домовленості між сторонами, позивач
здійснив поставку товару до повної
його оплати, а відповідач отримавши
товар оплату не здійснив, хоча в заявці
від 09.06.2011 року гарантував її
проведення згідно наданих позивачем
рахунків.

Оскільки термін здійснення
розрахунків між сторонами в разі
попередньої поставки товару в Договорі
визначений не був, позивач направив
відповідачу претензію № 1 від 15.07.2011
року з описом вкладення (а.с. 23-27) з
вимогою погасити існуючу
заборгованість по Договору на суму
33728,56 грн. (включаючи основний борг, а
також нарахував пеню, три відсотки
річних та інфляційні витрати).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений, відповідач
повинен виконати обов'язок щодо оплати
отриманого товару у семиденний строк
від дня пред'явлення вимоги.

Згідно напису на повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с. 25)
претензію відповідач отримав 22.07.2011
року, тобто відповідач повинен був
розрахуватись за отриманий у позивача
товар до 29.07.2011 року включно.

Станом на момент подання позову борг
відповідачем погашений не був і як
свідчить складений позивачем
розрахунок, основна заборгованість
відповідача становить 33000,00 грн.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним
із засобів захисту цивільних прав є
примусове виконання обов'язку в натурі,
яке в даному випадку полягає у
виконанні відповідачем договірних
зобов'язань з оплати вартості
отриманого товару.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2. ст. 712 ЦК).

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Позивачем доведено обґрунтованість
позовних вимог про стягнення основної
заборгованості за Договором,
відповідач будь-яких заперечень
стосовно заявленої до стягнення суми
боргу не надав. За таких обставин, з
урахуванням здійсненого позивачем
зменшення позовних вимог, позов
задовольняється в повному обсязі: з
відповідача підлягає до стягнення
основна заборгованість за переданий
товар на суму 33000,00 грн.

Згідно п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" питання щодо
повернення зайво сплаченої суми
судового збору у зв'язку зі зменшенням
позовних вимог вирішується
господарським судом на загальних
підставах і в порядку, визначеному
законодавством.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається,
зокрема, у разі внесення судового збору
в більшому розмірі, ніж встановленому
законом. Судом приймається до уваги, що
при ставці судового збору 2 відсотки
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати за
позовну заяву майнового характеру
станом на момент подачі позову, позивач
сплатив 1477,50 грн. згідно квитанції №
5101з86 від 08.11.2011 року, в той час як
повинен був сплачувати 1411,50 грн.
(мінімальну ставку за майновий позов),
тому суд вважає за необхідне повернути
позивачу з Державного бюджету України
надлишково сплачену суму в розмірі 66
грн. 00 коп.

Судові витрати покладаються
відповідно до ст. 44, частини 2 ст. 49 ГПК
України, на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Пузиківська", вул. Леніна, 4, с. Пузикове,
Глобинський р-н, Полтавська обл., 39051,
ідентифікаційний код 34548552 на користь:
Приватного підприємства "Крамар", вул.
Дзержинського, 6/27, с. Нива Трудова,
Апостолівський район,
Дніпропетровська область, 53810,
ідентифікаційний код 36724888 -33000 грн. 00
коп. -основний борг; 1411 грн. 50 коп.
судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

4. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.. 7 Закону
України "Про судовий збір", з
пред'явленням даного рішення в органи
Державної казначейської служби
України повернути Приватному
підприємству "Крамар", вул.
Дзержинського, 6/27, с. Нива Трудова,
Апостолівський район,
Дніпропетровська область, 53810,
ідентифікаційний код 36724888 з Державного
бюджету України -66 грн. 00 коп. судового
збору, як надмірно сплаченого згідно
квитанції № 5101з86 від 08.11.2011 року.

Суддя
Пушко І.І.