КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2012 № 5011-47/5248-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Чорної Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі Дмитрина Д.О.

за участю представників

від прокуратури ОСОБА_2 посвідчення № 002627 від 05.09.2012 року

від позивача: не зявився

від відповідача 1 : ОСОБА_3 дов. № б/н від 22.12.2011 року

від відповідача 2: не зявився

від відповідача 3: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 14.06.2012 року

у справі № 5011-47/5248-2012 (суддя Станік С.Р.)

за позовом Заступника Херсонського міжрайонного природоохоронного

прокурора в інтересах держави в особі:

Державної інспекції сільського господарства у Херсонській області

до 1.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко»

2.) Херсонської обласної державної адміністрації

3.) Генічеської районної державної адміністрації

про визнання недійсними розпорядження та договору оренди,

зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані вимоги Заступника Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Херсонській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко», Херсонської обласної державної адміністрації, Генічеської районної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Тех-Сінко"»№ 1259 від 15.10.09 з моменту його винесення, про визнання недійсним на майбутнє договору оренди землі від 21.12.2009, що укладений між Генічеською районною державною адміністрацією та ТОВ «Тех-Сінко», зареєстрований в Генічеському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" за № 4АА72000004, про надання в оренду ТОВ "Тех-Сінко" земельної ділянки площею 2,0 га, нормативна вартість якого складає 364 621 грн., на території Генічеської міської ради строком на 49 років із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики оборони та іншого призначення, для розміщення та обслуговування розчинно-бетонного вузла, а також про зобов'язання ТОВ "Тех-Сінко" повернути земельну ділянку площею 2,0 га до земель запасу Генічеської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що набуття права оренди земельної ділянки повинно відбуватися на конкурентних засадах, проте в порушення вимог ст. 124 Земельного кодексу України, відповідачем 2 приймаючи розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу не було проведено аукціону, що в свою чергу є підставою для визнання в судовому порядку договору оренди земельної ділянки, укладеного на підставі такого розпорядження, недійсним.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.06.2012 р. у справі № 5011-47/5248-2012 позов задоволено.

Визнано недійсним розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Тех-Сінко"» № 1259 від 15.10.2009 з моменту його винесення. Визнано недійсним на майбутнє договір оренди землі від 21.12.2009, укладений між Генічеською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко», зареєстрований в Генічеському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" за № 4АА72000004, про надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко» земельної ділянки площею 2,0 га, нормативна вартість якої складає 364 621 грн., на території Генічеської міської ради строком на 49 років із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики оборони та іншого призначення, для розміщення та обслуговування розчинно-бетонного вузла. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко» повернути земельну ділянку площею 2,0 га до земель запасу Генічеської міської ради. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко» в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 073 грн. 00 коп.

Стягнути з Херсонської обласної державної адміністрації в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 073 грн. 00 коп. Стягнуто з Генічеської районної державної адміністрації в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 073 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідачу-1 в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 2,0 га та укладений на його підставі договір оренди земельної ділянки суперечать ст. 124 та ч. 3 п. 1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки внаслідок прийняття відповідачем-2 відповідного розпорядження та укладення на його підставі договору оренди, відповідачу-1 було передано в оренду земельну ділянку без дотримання встановленої законом процедури проведення земельних торгів.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2012 року у справі № 5011-47/5248-2012 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

Розпорядженням голови Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_4 № 5011-47/5248-2012 від 14.08.2012 року враховуючи те, що відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу по справі № 5011-47/5248-2012 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Тищенко О.В., керуючись ст. ст. 4 6 , 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 5011-47/5248-2012 колегію суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2012 року апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В. та призначено розгляд скарги на 19.09.2012 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_5 № 5011-47/5248-2012 від 19.09.2012 року враховуючи перебування судді Смірнової Л.Г. у відпустці, керуючись ст. ст. 4 6 , 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., розгляд апеляційної скарги по справі № 5011-47/5248-2012 доручено здійснити колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Мартюк А.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2012 року апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Мартюк А.І.,Чорна Л.В.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2012 року у справі № 5011-47/5248-2012 скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів відповідача-1, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2012 року у справі № 5011-47/5248-2012.

Представники позивача, відповідача 2,3 в судове засідання 19.09.2012 року не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Від представника позивача на адресу суду надійшла телеграма, у якій сторона по справі просила розглянути справу без їх присутності, при цьому зазначила, що апеляційну скаргу не визнає та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Від представника відповідача -3 на адресу суду надійшла заява, у якій сторона просила розглянути справи за її відсутності, при цьому зазначила, що апеляційну скаргу не визнає та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обовязок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу ТОВ «Тех-Сінко» у відсутності представників позивача, відповідачів-2,3.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-1, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2008 року Головою Херсонської обласної державної адміністрації видано розпорядження № 1484 «Про затвердження матеріалів погодження місця розташування об'єкта та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки», згідно якого затверджено ТОВ «Тех-Сінко»матеріали погодження місця розташування об'єкта та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га (забудовані землі) зі складу земель запасу, промисловості, розташованих на території Генічеської міської ради, для розміщення та обслуговування розчинобетонного вузла (п. 1).

25.03.2009 відділом Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області затверджено висновок № 07/399 щодо надання земельної ділянки та погодження землевпорядної документації, згідно якого погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років ТОВ «Тех-сінко»для розміщення та обслуговування розчинно -бетонного вузла загальною площею 2,00 га, розташованої за межами населеного пункту міста Генічеськ Генічеського району Херсонської обл., із земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Генічеської міської ради.

15.10.2009 Головою Херсонської обласної державної адміністрації видано розпорядження № 1259 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати за користування нею» (далі- розпорядження № 1259 від 15.10.2009), згідно якого затверджено ТОВ «Тех-Сінко»проект землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 2,0 га зі складу земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташованих на території Генічеської міської ради, для розміщення та обслуговування розчинобетонного вузла (п. 1), надано ТОВ «Тех-Сінко»в оренду земельну ділянку, вказану в пункті 1 даного розпорядження (п. 2), доручено Генічеській райдержадміністрації укласти договір оренди земельної ділянки (п. 5).

21.12.2009 між відповідачем -3 - Генічеською райдержадміністрацією, як орендодавцем, та відповідачем-1 - ТОВ «Тех-Сінко», як орендарем, укладено договір оренди землі (далі -договір оренди від 21.12.2009), який зареєстровано у Генічеському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК»19.02.2010 за № 4АА72000004, згідно умов якого орендодавець на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 28.08.2009 № 635 «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»та розпорядження № 1259 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати за користування нею»від 15.10.2009 надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку із земель запасу, промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться в межах Генічеської міської ради (за межами міста Генічеськ) (п. 1).

Згідно умов договору оренди від 21.12.2009, в оренду передана земельна ділянка загальною площею 2,0 г, в т.ч. земельна ділянка № 1 1площею 1,4150 га (кадастровий номер :02:176:0019), земельна ділянка площею 0,5850 га (кадастровий номер -:02:176:0020) (п. 2), земельна ділянка вільна від забудови (п. 3), земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель та інших об'єктів (п. 4), договір укладено на 49 років (п. 8).

07.03.2009 між сторонами було складено та погоджено ОСОБА_5 погодження меж землекористування земельною ділянкою, переданою відповідачу-1 згідно договору оренди від 21.12.2009.

17.01.2012 державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Херсонській обл. складено ОСОБА_5 перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до якого за результатами проведеної перевірки встановлено, що відповідач-1 є землекористувачем земельної ділянки площею 2,0 га земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та обслуговування розчино-бетонного вузла у адміністративно-територіальних межах Генічеської міської ради за межами міста згідно договору оренди землі 19 лютого 2010 року № 4АА72000004. На зазначеній земельній ділянці розміщено нерухоме майно, а саме: склад, растворно-бетонний вузол, частина розвантажувальної ями та частина залізничної колії, що належить ТОВ «Геніческ Плюс»згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії ССО № 508808 від 17 березня 2009 року та зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент проведення перевірки (17.01.2012) встановлено, що на вказаній земельній ділянці та поряд з нею проведено роботи по зняттю та перенесенню шару грунту, що є порушенням ст. 168 Земельного кодексу України.

30.01.2012 Головним управлінням Держкомзему у Херсонській обл. направлено лист на адресу Заступника прокурора Херсонської обл. Кострицькому В.В. за № 12-7/486/1, в якому наголошувалось на необхідності прокурорського реагування стосовно законності надання земельної ділянки площею 2,0 га та законності реєстрації нерухомого майна за адресою: вул. Леніна, 220 м. Генічеськ, Генічеського р-ну.

01.02.2012 Херсонською міжрайонною природоохоронною прокуратурою винесено протест на висновок відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської обл. від 25.03.2009 № 07/399, в якому прокуратурою заявлено про скасування вказаного висновку як незаконного з тих підстав, що висновком Держкомзему у Генічеському районі від 25.03.2009 № 07/399 погоджено проект землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 2,0 га ТОВ «Тех-Сінко», яку надано з порушеннями вимог чинного законодавства без проведення аукціону, проведення якого передбачено статтею 124 Земельного кодексу України та ч. 3 п. 1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

У відповідь на протест Херсонської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 01.02.2012, відділом Держкомзему у Генічеському районі Херсонської обл. листом від 13.02.2012 № 02-05-01.7-168 повідомлено прокуратуру про те, що висновок відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської обл. від 25.03.2009 № 07/399 до проекту землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 2,0 га ТОВ «Тех-Сінко»для розміщення та обслуговування розчинобетонного вузла, розташованої за межами населеного пункту міста Генічеськ Генічеського району Херсонської області, із земель запасу промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Генічеської міської ради, визнано таким, що втратив чинність.

Зважаючи на те, що розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати за користування нею, а також укладений на їх підставі договір оренди земельної ділянки не відповідають вимогам чинного законодавства, вказані обставини стали підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду із позовною заявою.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний звязок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 2 статті 20 Господарського суду України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав субєктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 148 Господарського кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною державою. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до Земельного кодексу України та інших законів.

Відносини землекористування врегульовані Земельним кодексом України (далі ЗК України), Законом України «Про оренду землі»від 06.10.1998 року № 161-ХІУ, зі змінами (далі вживається скорочено ЗУ «Про оренду землі»), який є спеціальним законом стосовно відносин, повязаних з орендою землі, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За статтею 2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Згідно з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (редакція чинна на момент виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих адміністрацій.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, щорічного послання Президента України до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Згідно ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Отже способом волевиявлення державної адміністрації, яка здійснює розпорядження власністю від імені держави, щодо регулювання земельних відносин є прийняття головою відповідної адміністрації розпорядження.

Оскільки земельна ділянка площею 2,00 га знаходиться в межах земель Геніченської міської ради відноситься до земель державної власності і знаходиться за межами м. Геніченськ, розпорядження нею здійснює Херсонська обласна державна адміністрація.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 3 статті 44 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції або законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного розпорядження) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Тобто згідно з вказаними нормами підставою для надання в оренду земельної ділянки державної або комунальної власності та передумовою укладення відповідного договору є рішення особи, яка здійснює розпорядження нею від імені власника.

Частиною 2 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частиною другою статті 134 Земельного кодексу України встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

- розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі, крім випадків відмови власника розташованого на земельній ділянці нерухомого майна від її викупу або укладення договору оренди;

- використання земельних ділянок для користування надрами та спеціального водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій);

- використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

- перебування в користуванні земельних ділянок або розташованих на них будівель підприємств, установ та організацій, що належать до державної та комунальної власності, підприємств і громадських організацій у сферах культури і мистецтв (у тому числі національних творчих спілок);

- розміщення дипломатичних та прирівняних до них представництв іноземних держав і міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

- будівництва та обслуговування лінійних об'єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, газопроводів, водопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, нафто- та газових терміналів, електростанцій тощо);

- проведення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду відповідно до закону;

- будівництва соціального та доступного житла;

- будівництва об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, що фінансується за рахунок державного чи місцевих бюджетів;

- розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції.

Частиною третьою статті 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу.

Статтею 34 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Відповідно до статті 36 Земельного кодексу України, громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Згідно статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Проте земельні ділянки надані позивачу у оренду за своїм цільовим призначенням відносяться до земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони, а отже не підпадають під дію ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України.

Ч. 3 пункту 1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Як вбачається з матеріалів справи розпорядження № 1484 «Про затвердження матеріалів погодження місця розташування об'єкта та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки» було прийнято 11.11.2008 року, а оскаржуване розпорядження № 1259 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати за користування нею» прийнято 15.10.2009 року.

Оскільки наведені розпорядження були прийняті після 01 січня 2008 року то відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України на них розповсюджувалася дія положень ст. 124 Земельного кодексу України, а отже проведення земельних торгів при прийнятті рішення про передачу відповідачу-1 в оренду земельної ділянки було обов'язковим з огляду на зазначені норми земельного законодавства.

Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняте відповідачем-2 розпорядження № 1259 від 15.10.2009 суперечать ч. 2 ст. 124 та ч. 3 п. 1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, через недотримання встановленої законом процедури проведення земельних торгів, а отже підлягає визнанню недійсним.

Що стосується позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок колегія суддів зазначає наступне.

Суб'єкт господарювання має право на визнання за ним права на оренду земельної ділянки за умов дотримання вимог статті 124 Земельного кодексу України і статті 16 Закону України "Про оренду землі".

В пункті 2.26 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17 травня 2011 року, № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що у вирішенні спорів про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки суди мають з'ясовувати наявність на момент укладення оспорюваного договору оренди рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, оскільки його відсутність суперечить вимогам пункту 5 частини четвертої статті 15 Закону України "Про оренду землі" та пункту 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року N 677.

Також, розглядаючи справи у спорах про визнання недійсними договорів оренди, суди повинні з'ясовувати питання чинності рішень (розпоряджень), на підставі яких було укладено такі договори.

З огляду на положення ст. 124 Земельного кодексу України, відповідний договір оренди земельної ділянки державної власності може бути визнаний недійсним з підстав незаконності передання в оренду земельної ділянки, зокрема через недодержання конкурентних засад, лише за умови визнання недійсним рішення органу державної влади про надання в оренду цієї ділянки, що є підставою для укладення оспорюваного договору.

Оскільки суд дійшов висновку про недійсність розпорядження від 15 жовтня 2009 року за № 1259 на підставі якого було укладено спірний договір оренди землі від 21 грудня 2009 року визнано у судовому порядку недійсним, то як наслідок це є підставою для визнання недійсним вказаного договору оренди.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203);

- правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203)

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ „Про захист прав споживачів" (в редакції Закону від 1 грудня 2005 року № 3161-ІУ), Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІУ „Про оренду землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003 року № 1211-IV) та іншими актами законодавства.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Отже враховуючи вище наведе колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання договору оренди земельної ділянки загальною площею 2,0 га від 21.12.2009 року недійсним, а земельна ділянка площею 2,0 га території Генічеської міської ради - підлягає поверненню до земель запасу Генічеської міської ради.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача-1 (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Сінко» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 14.06.2012 року по справі № 5011-47/5248-2012 залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-47/5248-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Тищенко О.В.

Судді Чорна Л.В.

ОСОБА_1