КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2012 № 20/194

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Іваненко Я.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Боднар Н.З.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 11/1253 від 19.12.2011 року;

від відповідача ОСОБА_3 довіреність № 314/1 від 09.08.2011 року,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року

у справі № 20/194 (суддя Палій В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна, м. Київ,

до Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова, м. Київ,

про стягнення суми в порядку регресу у розмірі 9 650,92 грн.,

встановив:

У вересні 2011 року Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Провідна звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова про стягнення суми в порядку регресу у розмірі 9 650,92 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПрАТ „СК „Провідна звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 4 825,46 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

ПрАТ „СК „Нова у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить суд апеляційну скаргу ПрАТ „СК „Провідна залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2011 року вищезазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

В судовому засіданні 18.01.2012 року представником позивача було подано додаткові документи, які колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 18.01.2012 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.01.2012 року заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу ПрАТ „СК „Провідна залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року без змін.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.01.2012 року, було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу ПрАТ „СК „Провідна слід задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи 05.03.2009 року між Приватним акціонерним товариством „Страхова компанія „Провідна (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник), вигодонабувач АКБ „Укрсоцбанк було укладено договір № 06/0608109/1002/09 добровільного страхування наземного транспорту переданого в заставу (Договір страхування). Строк дії Договору згідно п. 10: з 05.03.2009 року по 04.03.2010 року.

Відповідно до п. 6.1 Договору, одним із передбачених Договором страхових ризиків є дорожньо-транспортна пригода (ДТП).

29.08.2009 року о 15 год. 35 хв. на перехресті рівнозначних доріг по вул. Жданова та провулок Інженерний в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), а саме зіткнення автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 (власник автомобіля ОСОБА_6Ф.) та автомобіля НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 (власник автомобіля), що підтверджується довідкою ВДАІ з обслуговування території Дарницького району при УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

В результаті вищезазначеної ДТП автомобілю „Mаzda-3 були завдані механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальну шкоду власнику застрахаваного т/з ОСОБА_4

Заявою від 01.09.2009 року страхувальник повідомив страховика про ДТП.

Відповідно до Звіту № 2906 від 15.09.2009 року вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу Mаzda-3, д/н НОМЕР_3, у результаті його пошкодження при ДТП, склав 10 426,01 грн.

Вигодонабувач АКБ „Укрсоцбанк листом від 02.09.2009 року просив виплатити страхове відшкодування на р/р вказаний в даному листі.

Позивач, як страховик, виплатив страхувальнику ОСОБА_4, відповідно до умов укладеного Договору страхування на підставі страхових актів № 1001/06/12914/25515 від 14.09.2009р. та № 2 1001/06/12914/25515 від 14.09.2009р., суму страхового відшкодування в розмірі 9 650,92грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 058658 від 10.12.2009 року та № 0041863 від 30.09.2009 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що загальний розмір підтверджених фактичних витрат ПрАТ „СК „Провідна з виплати страхового відшкодування складає 9 650,92грн.

Відповідно до статті 27 Закону України „Про страхування та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 16.09.2009р. у справі №3-9284/09 водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні ДТП 29 серпня 2009 року внаслідок порушення пунктів 11.2, 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України.

Статтею 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів (далі Закон) передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно із статтею 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_4, застрахована ПрАТ „СК „Нова згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3307036 (далі Поліс) строком дії з 13.07.2009 року по 12.07.2010 року.

Згідно п. 2 зазначеного Полісу страхування, ліміт відповідальності відповідача за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 25 500,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 37.1 статті 37 вказаного Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Позивач претензією про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 5119/1791 від 20.07.2011 року, до якої додані документи, передбачені статтею 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду в розмірі 9 700,00 грн.

Відповідачем дану претензію було отримано 02.08.2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

В передбачені Законом строки, відповідач суму страхового відшкодування в порядку регресу не сплатив.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що особою, відповідальною за завдані власнику пошкодженого автомобіля „Mаzda-3 збитки, у даному випадку є ПрАТ „СК „Нова відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів в межах, передбачених Полісом.

З огляду на викладене, до ПрАТ „СК „Провідна як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа ОСОБА_4 мала ПрАТ „СК „Нова, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Дану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2008 року у справі № 11/406-07.

У постанові Дарницького районного суду міста Києва від 16.09.2009р. у справі №3-9284/09 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та встановлено, що ОСОБА_5 29.08.2009р. о 15:35 в м. Києві на перехресті рівнозначних доріг по вул. Жданова та пров. Інженерний не вибрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки, не вчинив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки або безпечного обїзду, внаслідок чого здійснено зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів (ст. 124 КпАП України).

У постанові Дарницького районного суду міста Києва від 10.09.2009р. у справі №3-929209 про притягнення до адміністративної відповідності ОСОБА_4, останню визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та встановлено, що ОСОБА_4 29.08.2009р. о 15:35 в м. Києві на перехресті рівнозначних доріг по вул. Жданова та пров. Інженерний не впевнилась в безпеці руху та не надала дорогу автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження транспортного засобу (ст. 124 КпАП України).

Таким чином, постановами Дарницького районного суду м. Києва встановлено обопільне порушення Правил дорожнього руху водіями автомобілів НОМЕР_1 та „Mаzda-3, д/н НОМЕР_3, які стали учасниками ДТП 29.08.2009 року.

Суд першої інстанції, враховуючи, що встановлено факт вини обох водіїв у скоєнні ДТП, а саме, як водія автомобіля марки „Mаzda-3, власнику якого позивачем було здійснено страхове відшкодування в розмірі 9 650,92 грн., так і водія автомобіля марки „LDV400, прийшов до висновку, що відсутня можливість встановити ступінь вини кожного із водіїв у ДТП, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Однак з таким висновком місцевого суду погодитьсь не можна з огляду на наступне.

Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо наявна вина усіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини (Розяснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням шкоди).

Враховуючи наявність вини у діях обох учасників ДТП, ступінь їх вини, притягнення до адміністративної відповідальності за одне і теж саме правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП

України, колегія суддів погоджується із доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, що у даному випадку місцевий господарський суд мав розрахувати розмір страхового відшкодування виходячи з 50% вини кожного водія та задовольнити позов частково в розмірі 50% від заявленої суми.

Відповідно до положень частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Позивач, у відповідності до статей 33, 34, 36 ГПК України надав суду усі необхідні письмові документи та матеріали на підтвердження та обґрунтування своїх доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Натомість відповідачем, всупереч статей 33, 34 ГПК України не надано суду жодних належних доказів на підтвердження своїх посилань викладених у відзиві на апеляційну скаргу, доводи відповідача не підтверджуються наявним у справі доказами та спростовуються чинним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 9 650,92 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 825,46 грн., а в іншій частині позову слід відмовити.

Таким чином, місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі невірно застосував норми матеріального права, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 слід скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

постановив:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року у справі № 20/194 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2011 року у справі № 20/194 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 4 825,46 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 65,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Провідна з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 740,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Доручити місцевому господарському суду видати накази.

8. Копію постанови суду надіслати учасникам апеляційного провадження.

9. Справу № 20/194 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Остапенко О.М.

Судді Іваненко Я.Л.

ОСОБА_1