ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2012 р. Справа № 5019/959/12

Господарський суд Рівненської області у складі судді Торчинюка В.Г. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Егерзунд Україна" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Денір" про стягнення 49 206 грн. 63 коп.

За участю представників сторін:

Від позивача : ОСОБА_2 довіреність від 18.01.12 р.

Від відповідача : не з'явився

Статті 20,22 ГПК України роз'яснені.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Егерзунд Україна" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію по договору від 04.10.2011р. № 138 суми основного боргу у сумі 45561, 00 грн. із врахуванням втрат від інфляційних процесів у сумі 318,93 грн., пені у сумі 2793,80 грн., 3 % річних у сумі 532,90 грн. , всього 49206, 63 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 16 липня 2012 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі .

Відповідач відзиву на позов до суду не подав, участі уповноваженого представника в судових засіданнях 02.07.2012р. та 16.07.2012 р. не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями № 395 та № 82 (а.с. 24, 51).

Оскільки ухвалою суду від 02 липня 2012 року явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, то суд здійснює розгляд справи № 5019/959/12 за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ :

04 жовтня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Егерзунд Україна" (надалі позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Денір" (надалі відповідач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 138 (надалі договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору позивач зобов'язується постачати, а відповідач приймати та сплачувати продовольчі товари (риба, рибопродукти та інше).

08.12.2011 року позивачем на виконання умов договору було здійснено відповідачу поставку мороженого лосося (Salmo Salar) та надано послугу щодо отримання ветеринарного свідоцтва, що підтверджується видатковою накладною № 2336 від 08.12.2011 року на загальну суму 45561, 00 грн.

Згідно пункту 3.4. договору оплата за товар здійснюється на умовах попередньої оплати або оплати з відтермінуванням на двадцять один календарний день. Виходячи з цього, покупець зобов'язаний був здійснити повний розрахунок з постачальником не пізніше 30.12.2011 року.

17.04.2012 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію-вимогу № 17/04/12-01 про сплату грошових коштів за поставлений товар, що підтверджується поштовою квитанцією та листом опису вкладення поштової кореспонденції. Проте відповідач жодним чином не відреагував на вищезгадану претензію.

Таким чином, у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за договором купівлі-продажу № 138 від 04.10.2011р. в сумі 45 561 грн. 00 коп..

У відповідності до пункту 4.1. Договору, у випадку несвоєчасних розрахунків з Постачальником, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу.

На підставі пункту 4.1. Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 31.12.2011р. по 24.05.2012р. в розмірі 2793 грн. 80 коп. (розрахунок а.с. 17).

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 31.12.2011р. по 24.05.2012р. в розмірі 140 грн. 98 коп. та інфляційні за період з січня 2012 р. по квітень 2012 р. в розмірі 318 грн. 93 коп..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача суму заборгованості в сумі 45 591 грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 532 грн. 90 коп. та інфляційні в розмірі 318 грн. 93 коп..

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 31.12.2011р. по 24.05.2012 р. в розмірі 2 793 грн. 80 коп..

Перевіривши наданий суду розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем не взято до уваги Постанову НБУ від 21.03.2012 № 102, відповідно до якої з 23.03.2012р. розмір облікової ставки становить 7.5 % , а тому пеня за період з 31.12.2011року по 24.05.2012 року підлягає стягненню в сумі 2782 грн. 24 коп.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 546, 549, 625, 612, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 561 грн. 00 коп. основного боргу 2 782 грн. 24 коп. пені, 3% річних в розмірі 532 грн. 90 коп. та інфляційні в розмірі 318 грн. 93 коп., які стверджуються Договором та іншими матеріалами справи.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Денір" (35325, Рівненська область, Рівненський район, село Дуби, вулиця Лісова, 1, код 25318312) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Егерзунд Україна" (08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вулиця Леніна, 20-Г, код 36230096) 45561, 00 грн. основного боргу, 2782, 24 грн. пені, 318, 93 грн. інфляційних витрат, 532, 90 грн. 3 % річних та 1609, 12 грн. судового збору.

3. В стягненні пені в сумі 11, 56 грн. - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "17" липня 2012 року

Суддя Торчинюк В.Г.