ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" травня 2012 р.Справа № 5023/1274/12 вх. № 1274/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Михайлюк В.Ю.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали справи за позовом СТОВ "Буг", с. Коритниця

до ФОП ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 32612,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буг", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця заборгованості у сумі 32612,80 грн., в тому числі, 19760,09 грн. основного боргу, 12547,65 штрафних санкцій, 98,90 грн. інфляційних нарахувань та 206,26 грн. 3% річних. Заявлені вимоги Позивач обгрунтовує неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань по оплаті товару за договором купівлі-продажу № б/н від 20 жовтня 2011 року. Окрім цього Позивач просив суд стягнути з Відповідача сплачений судовий збір у сумі 1609,50 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 березня 2012 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 03 квітня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 квітня 2012 року було відкладено розгляд справи на 12 квітня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 квітня 2012 року було відкладено розгляд справи на 26 квітня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 квітня 2012 року було відкладено розгляд справи на 10 травня 2012 року.

Представник Позивача у відкритому судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Також наполягав на задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами у порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд встановив наступне.

Між Позивачем та Відповідачем 20 жовтня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу № б/н (далі - Договір), згідно з яким Позивач прийняв на себе зобов'язання поставити Відповідачеві товар - овочі, а Відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість. Даний договір був підписаний повноважними представниками з обох сторін та скріплений печатками.

Згідно з п.2.1. спірного договору покупець спачує вартість товару з відстрочкою платежу 7 днів.

Відповідно до п.2.2 Договору поставка товару здійснюється за погодженням сторін. На виконання вимог цього договору Позивач поставив Відповідачу товар на суму 19760,09 гривень, а Відповідач товар отримав, що підтверджується накладною №101 від 21 жовтня 2011 року, копія якої надана Позивачем та долучена до матеріалів справи, але оплату його вартості не здійснив. Прийнявши цей товар, Відповідач фактично надав згоду на виконання умов Договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За приписами ст.526 Цивільного Кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України, покупець зобов'язаний сплатити товар після його прийняття, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

07 грудня 2011 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію № б/н , що містила вимогу Позивача щодо сплати Відповідачем заборогованості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що вказана сума боргу Відповідачем не оспорена, Відповідач не надав суду доказів про погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги Позивача в сумі 19760,09 гривень є обгрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3% річних. За таких обставин, позовні вимоги Позивача в сумі 98,80 гривень, нараховані за індексами інфляції на суму основного боргу, а також 206,26 гривень 3% річних, обгрунтовані та підлягають задоволенню.

В розумінні ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов"язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Сторони встановили відповідальність за несвоєчасне виконання вимог договору, а саме: відповідно до п.3.2. Договору Покупець у випадку неповної оплати чи затримки оплати виплачує Продавцю шграф у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від суми, що не виплачена в обумовлений строк.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. А пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3. ст. 549 Цивільного кодексу України).

Таким чином суд дійшов висновку, що сторони встановили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді пені.

Законодавством встановлен граничний розмір пені. Відповідно до ст. З Закона України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань»від 22.11.1996 г. № 543/96-ВР, а також п. 2 ст. 343 Господарського кодексу України розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

В задоволенні позову в частині стягнення 12547,65 гривень штрафних санкцій слід відмовити у зв"язку з невірним розрахунком, оскільки це не штраф, а пеня. Таким чином, суд дійшов висновку, що пеня у розмірі 1065,69 гривень (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ) відповідає умовам договору та вимогам законодавства і підлягає стягненню.

Щодо заявленої вимоги Позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, а саме, накладення арешту на рахунок Відповідача (р/р 000, в АКІБ "УкрСиббанк" МФО 351005) у межах розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 № 16, суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Ретельно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява Позивача не обґрунтована належними доказами та Позивачем не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на Відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст. 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 12, 33, 43, 49, 66, 67, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Позивача про застосування заходів до забезпечення позову відмовити.

У позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: 61060, АДРЕСА_1, р/р 0000 АКІБ УкрСиббанк м.Харків, МФО 351005, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Буг»(адреса: 44711, с.Коритниця, Володимир-Волинський р-н, Волинська обл., р/р № 18 у ВОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 303398, ) - 19,760 гривень 09 копійок основного боргу, 1065 гривень 69 копійок пені, 3% річних у розмірі 206 гривень 26 копійок, інфляційні збитки у розмірі 98 гривень 80 копійок, 1609 гривень 50 копійок судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 травня 2012 року.

Суддя Аріт К.В.