ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2012 року Справа № 25/5005/16999/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Стрелець Т.Г. (доповідача),

суддів: Головка В.Г., Чус О.В.

секретар судового засідання: Литвин А.П.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 20.09.11;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №8 від 24.02.12.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю магазину № 272 "Гастроном", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.12р. по справі № 25/5005/16999/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю магазину № 272 "Гастроном", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсними додатку до договору й розрахунків на надані послуги та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012р. по справі № 25/5005/16999/2011 (суддя Чередко А.Є.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю магазин № 272 "Гастроном" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2012 року.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема зазначає, що ненадання позивачу інформації щодо наданих послуг є порушенням умов договору і такі дії є протиправними та незаконними, жодна норма законів України не передбачає здійснення розрахунків по кубатурі приміщень, дії постачальника в цій частині незаконні, отже судом безпідставно відмовлено у задоволенні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку обсягів послуг по кубатурі приміщень, ненадання інформації щодо наданих послуг та ненадання споживачу розрахунків щодо кількості, якості і характеристик послуг. Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо визнання недійсними рахунків КП "Теплоенерго" та скасування нарахованого боргу, тому що відсутність розрахунків щодо кількості, якості й характеристик послуг не дає змоги навіть виписати рахунки щодо сплати послуг, а відсутність розрахунків щодо фактично наданих послуг є порушенням договору та закону. Також суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги щодо стягнення збитків у вигляді зайво сплачених коштів, адже позивач сплатив зайві грошові кошти за неотримані послуги, перерахунок за фактично спожиту теплову енергію не отримав, таким чином постачальником спричинені збитки у вигляді неотриманих доходів.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_3 від 12.04.12р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого Стрелець Т.Г.(доповідач), суддів Чус О.В., Євстигнеєва О.С.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.12р. прийнято до розгляду апеляційну скаргу. Слухання справи призначено в судовому засіданні на 14.05.12р.

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_3 від 14.05.12р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого Стрелець Т.Г.(доповідач), суддів Головка В.Г., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.12р. розгляд справи відкладено до 11.06.12р.

В судовому засіданні 11.06.12р. оголошено перерву до 25.06.12р. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.12р. строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 25.06.2012 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 18.01.2007р. між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю магазином № 272 "Гастроном" було укладено договір № 220, згідно з умовами якого постачальник здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання споживачу на його обєкті за адресою: пр. Гагаріна, 117.

Згідно з п. 2.2. договору, кількість теплової енергії, яка передається споживачу у відповідний період по даному договору визначається розрахунковим методом згідно нормативних документів галузі з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, фактичних днів надання послуг в поточному місяці. Пунктом 2.4. договору передбачено, що зміна планових показників споживання теплової енергії здійснюється постачальником при змінах теплоспоживання споживачем за його письмовим проханням та предявленні відповідних документів.

Відповідно до п. 11.1, 11.6 договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2009р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

В період укладення та дії договору КП "Теплоенерго" при розрахунку вартості послуг застосовувало тарифи на використання, транспортування, постачання теплової енергії, затверджені Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.10.08р. №3363 та 25.05.09р. №1345. Так, згідно з п. 2 ст. 28 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (в редакції, що діяла на момент укладення договору) до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади. Тому відповідач не мав правових підстав самостійно встановлювати тарифи на послуги та використовувати їх при розрахунках зі споживачами. Інформація щодо тарифів та змін надходила відповідачу листами від 03.11.2008 року № 2439 та від 04.06.2009 року № 2152, що підтверджується відмітками про отримання на листах.

Правовідносини, які виникли між сторонами в рамках договору № 220 від 18 січня 2007 року, регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України Про теплопостачання, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198 Про затвердження Правил користування тепловою енергією та "Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на житлово-господарські потреби в Україні (КТМ 204 України 244-942).

Відповідно до п. 23 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198 Про затвердження Правил користування тепловою енергією, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Приміщення позивача по пр. Гагаріна, 117, приладами обліку не обладнане, тому КП "Теплоенерго" використовувало розрахунковий метод нарахування кількості теплової енергії з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, фактичних днів надання послуг в поточному місяці, що також передбачено п. 2.2. договору.

Згідно з п. 2.2.2. Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на житлово-господарські потреби в Україні (КТМ 204 України 244-942), погодинні витрати теплоти на опалення житлових та громадських споруд приймаються за показниками типових та індивідуальних проектів, за якими збудовані дані об'єкти. У разі відсутності таких даних, витрати теплоти на опалення допускається приймати по аналогії з типовими або індивідуальними проектами, що найбільше відповідають характеристикам цих споруд.

Позивач не надав проекту, який повинен бути виконаний ліцензованою організацією з погодинними витратами теплоти на опалення та встановлено приладів обліку теплової енергії для визначення фактичних обсягів теплоспоживання.

При неможливості визначення погодинних витрат теплоти на опалення житлових та громадських будов, за фактичними даними (п.2.2.2. Норм), річну потребу в теплоті визначають за формулою, яка встановлена п. 2.2.5 зазначених Норм.

Про зазначений порядок здійснення розрахунку кількості теплової енергії та про необхідність надання позивачем проекту ліцензованої організації з погодинними витратами теплоти на опалення та встановлення приладів обліку теплової енергії для визначення фактичних обсягів теплоспоживання відповідачем було повідомлено позивача листом від 22.02.2010 року № 420 на лист позивача № 2 від 15.01.2010 року .

Позивач звернувся до спеціалізованої організації ТОВ НПП СОЛД для технологічного розрахунку визнання теплового навантаження. Зазначена організація неодноразово надавала Відповідачу різні розрахунки у п'яти варіантах, але у зв'язку з помилками та необхідністю доопрацювання, жоден з них не був прийнятий відповідачем.

Враховуючи суттєві розбіжності в наданих ТОВ НПП СОЛД результатах розрахунків, КП "Теплоенерго", з метою отримання об'єктивного результату та прийняття остаточного рішення, рекомендувало позивачу провести експертизу теплотехнічного розрахунку. Черговий варіант теплотехнічного розрахунку з позитивним висновком №842 філії ДП "Спеціалізована державна експертна організація Центральна служба української державної будівельної експертизи" у Дніпропетровській області "Дніпропетровськдержбудекспертиза" був наданий КП "Теплоенерго".

Однак, при перегляді теплотехнічного розрахунку виникло багато питань та заперечень, і КП "Теплоенерго" звернулось з претензією на Позитивний висновок № 842, на яку "Дніпропетровськдержбудекспертиза" дало підтвердження того, що при розрахунку за спожиту теплову енергію при відсутності приборів обліку, розрахунок здійснюється виходячи з теплового навантаження, визначеного у договорі з урахуванням середньомісячної фактичного температури теплоносія у теплових мережах, фактичної середньомісячної температури наріжного повітря та кількості часу (діб) роботи тепловикористаного обладнання у розрахунковому періоді, що відображено у Акті здачі - приймання теплової енергії, який щомісяця надається Споживачу разом із розрахунком, а висновок складений ТОВ НПП „СОЛД" є теоретично номінальним можливим проектним теплоспоживанням і не може бути використаний для розрахунків за фактично спожиту теплову енергію.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що дії відповідача щодо нарахування вартості та кількості наданих послуг за договором не суперечать п. 23 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 Про затвердження Правил користування тепловою енергією.

Питання щодо відключення від мереж центрального опалення й гарячого водопостачання житлових будинків регулюється „Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з п.п. 25-27 вищенаведених Правил, власник квартири, приміщення не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення мереж центрального опалення, що також передбачено п.п. 3.2.4., 3.2.7. договору.

Отже, Акт від 16.02.2010 року, складений за участю представників КП Теплоенерго, підтверджує лише факт самовільного відключення позивачем 20 штук радіаторів у належному йому приміщенні. В той же час, з акту не зрозуміло протягом якого періоду радіатори були відключені і споживання тепла було обмежене. Згідно з чинним законодавством самовільне відключення радіаторів приміщення не є підставою для зменшення оплати за надані послуги.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що договір є неукладеним на новий строк, судова колегія вважає безпідставними, оскільки лист № 14 від 16.12.2009р., на який посилається позивач, не містить заяви про припинення дії договору, як це передбачено договором, а містить пропозиції щодо внесення до нього змін. Будь-які інші докази припинення дії договору також відсутні, тому договір № 220 від 18 січня 2007 року, згідно з пунктом 11.6., вважається пролонгованим на наступний рік, а відповідач правомірно продовжував виставляти позивачу рахунки за фактично надані послуги з теплопостачання за період з грудня 2009 року по березень 2010 року.

Крім того, судова колегія вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, який не передбачено чинним законодавством України, зокрема ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 20, 207 ГК України в частині позовних вимог про визнання протиправними та такими, що не відповідають законодавству України, зокрема п. 23 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007р. № 1198, дій Комунального підприємства "Теплоенерго" по розрахунку обсягів наданих послуг по кубатурі приміщень, не надання споживачеві в порушення умов договору та законів інформації та розрахунків щодо кількості й характеристик послуг, а також визнання недійсними рахунків Комунального підприємства "Теплоенерго" № 8597 від 31.12.2009р., № 442 від 31.01.2010р., № 1400 від 28.02.2010р., № 2378 від 31.03.2010р. та скасування нарахованого ним згідно цих рахунків позивачеві боргу за теплову енергію на загальну суму 31653,16 грн.

КП "Теплоенерго" є комунальним підприємством, що створено Дніпропетровською міської радою, отже не є безпосередньо органом місцевого самоврядування. Проведені ж будь-ким розрахунки та виставлені рахунки за своєю природою не є актом ненормативного характеру, обовязковим до виконання, а також не є окремим правочином або зобовязанням.

З тих же підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді зайво сплачених коштів в межах строку позовної давності з січня 2009 року на загальну суму 22 308,75 грн., оскільки вони мають похідний характер від вимог про визнання дій неправомірними та визнання недійсними рахунків.

Крім того, сплачені позивачем на виконання своїх зобовязань за договором грошові кошти не є збитками в розумінні ст.ст. 22, 623 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, судова колегія вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення господарського суду винесене за умов повного і всебічного дослідження матеріалів справи і норм чинного законодавства, у повному обсязі відповідає фактичним, належним чином дослідженим обставинам справи, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення має бути залишене без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю магазину № 272 "Гастроном", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.12р. по справі № 25/5005/16999/2011 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.12р. по справі № 25/5005/16999/2011 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Суддя ОСОБА_5
Суддя О.В.Чус

Постанову виготовлено в повному обсязі 27.06.2012р.