ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2012 року
Справа №18/2051/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю по розробці та
веденню робіт в промисловості та
будівництві "Фірма "Технокомплекс", пр-т
Перемоги, 65, м. Київ, 03062

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 69332 грн. 37 коп.

Суддя Білоусов С. М.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серії
НОМЕР_1 виданий Полтавським РВ УМВС
України в Полтавській області 05.05.2004 р.;

ОСОБА_2, адвокат (ордер №147 від 05.11.2012 р.) .

У судовому засіданні відповідно до
вимог ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Суть спору : розглядається позовна
заява про стягнення 69 332 грн. 37 коп. -
заборгованості за договором поставки
товарів медичного призначення № 18 від
15.02.2010 р., в т.ч.: 67 084,39 грн. - основного
боргу, 1 863,12 грн. - пені за період із
07.05.2012 р. по 06.09.2012 р. та 384,86 грн. - 3% річних
за період із 07.05.2012 р. по 06.09.2012 р.

Відповідач у відзиві на позов проти
заявлених вимог заперечує, посилаючись
на те, що не здійснював жодної заявки на
поставку товару за договором № 18 від
15.02.2010 р. та не отримував від позивача
ніякого товару починаючи з лютого 2012
року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Обґрунтовуючи свої вимоги Товариство з
обмеженою відповідальністю по
розробці та веденню робіт в
промисловості та будівництві "Фірма
"Технокомплекс", м. Київ (далі - позивач)
вказує, що між ним та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач)
укладено договір поставки товарів
медичного призначення № 18 від 15.02.2010 р.
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
Постачальник (позивач) поставляє та
передає у власність Замовнику
(відповідачу), а Замовник приймає та
оплачує товари медичного призначення
(далі - товар) в асортименті, по цінах та
у кількості відповідно до накладних,
які є невід'ємною частиною договору.

Пунктами 2.4.-2.5. договору передбачено, що
товар доставляється Замовнику
Постачальником протягом 3-х днів від
подачі заявки за рахунок останнього,
або на умовах самовивозу за
домовленістю сторін. Відпуск-приймання
товару оформляється накладними та
іншими відвантажувальними
документами. які підписують сторони.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.3 договору
оплата за поставлену партію товару
проводиться у національній валюті
України шляхом виплати суми, яка
вказана у накладній, на рахунок
Постачальника. При оплаті товару
Замовник зобов'язаний в платіжному
дорученні посилатись на № видаткової
накладної, по якій одержана дана партія
товару та даний договір.

Позивач вказує, що в порушення умов
Договору відповідач не здійснив
своєчасні розрахунки за товар,
внаслідок чого виникла заборгованість
в сумі 67 084,39 грн., у т.ч. за видатковими
накладними (далі -"спірні накладні"):

- № ГЛСК-01593 від 07.03.2012 року -в сумі
527,24 грн.;

- № СМГП-00948 від 07.03.2012 року -в сумі
3457,50 грн.;

- № ГЛСК-00949 від 07.03.2012 року -в сумі
3367,50 грн.;

- № ГЛСК-01720 від 14.03.2012 року -в сумі
770,62 грн.;

- № ГЛСК-01719 від 14.03.2012 року -в сумі
1018,13 грн.;

- № СМГП-01231 від 27.03.2012 року -в сумі
1307,70 грн.;

- № СМГП-01074 від 27.03.2012 року - в
сумі 2794,20 грн.;

- № ГЛСК-02019 від 27.03.2012 року -в
сумі 573,97 грн.;

- № СМГП-01446 від 09.04.2012 року -в
сумі 2899,72 грн.;

- № СМГП-01444 від 09.04.2012 року -в сумі
1736,69 грн.;

- № СМГП-01559 від 13.04.2012 року -в сумі
3149,17 грн.;

- № СМГП-01560 від 13.04.2012 року -в сумі
2310,00 грн.;

- № СМГП-01779 від 27.04.2012 року -в сумі
5795,54 грн.;

- № СМГП-01797 від 03.05.2012 року -в сумі
3659,16 грн..;

- № СМГП-01798 від 03.05.2012 року -в сумі
1386,00 грн.;

- № СМГП-01814 від 03.05.2012 року -в сумі
26100,00 грн.;

- № СМГП-01815 від 03.05.2012 року -в сумі
786,00 грн.;

- № СМГП-01825 від 04.05.2012 року -в сумі
930,00 грн.;

- № СМГП-02371 від 06.06.2012 року -в сумі
7729,16 грн.;

- № СМГП-02370 від 06.06.2012 року -в сумі
12831,12 грн.;

- № ГЛСК-04056 від 13.06.2012 року -в сумі
2209,80 грн.;

- № СМГП-02489 від 13.06.2012 року -в сумі
15287,88 грн.;

- № СМГП-02492 від 13.06.2012 року -в сумі
2835,00 грн.;

- № СМГП-02491 від 13.06.2012 року -в сумі
1721,93грн.;

- № СМГП-02490 від 13.06.2012 року -в сумі
2024,39 грн.;

- № ГЛСК-04134 від 15.06.2012 року -в сумі
154,50 грн.;

- № ГЛСК-04133 від 15.06.2012 року -в сумі
697,20 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору у випадку
порушення термінів оплати, Замовник
сплачує Постачальнику суму боргу, з
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
платежу, та пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період.
за який нараховується пеня, від суми
простроченого платежу за весь період
прострочки.

В зв'язку з наведеним, позивач просить
стягнути з відповідача основний борг в
сумі 67 084,39 грн., пеню в сумі 1 863,12 грн., а
також відповідно до ст. 625 Цивільного
Кодексу України 384,86 грн. -3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив із
наступного.

Відповідно до п.1 ст.175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу
України визначено поняття договору,
яким є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628
Цивільного Кодексу України). Згідно ст.
629 Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1-3 ст.180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Пунктами 1.1., 1.2, 2.4 договору сторони по
справі погодили суттєві умови
договору, а саме: асортимент, кількість,
ціну та строки поставки товару.

Але позивач не надав доказів вчинення
сторонами зазначених дій з метою
узгодження предмету поставки за
спірними накладними, а отже не довів, що
предмет поставки за цими накладними
узгоджений ним саме з відповідачем та
поставка здійснювалась у
відповідності з волевиявленням
відповідача.

Відповідно до пункту 1.3 договору
необхідною і достатньою умовою
приймання товару Замовником є
підписання накладної уповноваженою
особою Замовника.

Вищезгадані накладні, на які позивач
посилається як на доказ здійснення ним
поставки товару відповідачу та
відповідно на підставі яких визначає
розмір невиконаного відповідачем
зобов'язання з оплати отриманого
останнім товару, не містять підпису та
печатки підприємства - відповідача.

Посилання позивача на здійснення
відповідачем заявок на отримання
товару через мережу Інтернет судом
оцінюються критично, оскільки не
можливо ідентифікувати волевиявлення
відповідача враховуючи наведене вище.
Крім того, відповідач у відзиві від
17.12.2012 року зазначає, що заявки в
електронному вигляді ним не складалися
та звертає увагу на те, що між переліком
товарів у замовленнях і накладних
містяться суттєві розбіжності по
асортименту, кількості та датах
відвантаження.

Матеріалами справи встановлено, і не
заперечуються позивачем, що відповідач
особисто не отримував товар за
накладними, визначеними позивачем як
докази виникнення заборгованості
відповідача.

Судом не оцінюється як правомірне
посилання позивача на
товарно-транспортні накладні
№ 7427 від 27.03.2012 р., №1 від
07.03.2012 р., №1 від 15.03.2012 р., №5113
від 27.03.2012 р., №1485 від 13.06.2012 р.,
оскільки вони виписані на ім'я ПП
ОСОБА_3.

У товарно - транспортних накладних ЧК
0170586 від 27.04.2012 р., ЧК 0179633 від 03.05.2012 р., ЧК
0179664 від 04.05.2012 р. одержувачем зазначено
ОСОБА_4

Товарно-транспортні накладні №
6566 від 07.03.2012 р., № 4201 від
08.06.2012 р., містять недостовірні
паспортні дані одержувача ОСОБА_1

Крім того, у зазначених накладних
відсутнє посилання на Договір
поставки.

До матеріалів позовної заяви позивач
подав товарно-транспортні накладні №
ЧК0128802 від 10.04.2012 р., № ЧК0179014 від 13.04.2012
р., № 4 від 15.06.2012 р., № 4 від
14.06.2012 р. як підставу отримання
відповідачем товару за договором. Але,
як зазначає відповідач у відзиві, за
вказаними товарно-транспортними
накладними на його адресу надсилалась
рекламна продукція позивача
відповідно до дилерської угоди від 15
лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України та ст. 33, ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки позовні вимоги є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи позов задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору покладаються на
позивача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 33-34, 49, ст.ст. 82-85 ГПК
України, суддя, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Повне рішення складено 24.12.2012 року

Суддя
Білоусов С. М.