ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" квітня 2012 р. Справа № 5019/350/12

Суддя Романюк Р.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ольвія"

про стягнення 3 397 грн. 06 коп.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 14 від 24.02.2011 р.

Статті 20, 22 ГПК України розяснені.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ольвія" затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3 397 грн. 06 коп. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що згідно договору добровільного страхування транспортних засобів № АТК 178849 від 11.11.2008, укладеного між Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" та ПП "Стасенко і Партнери" він виступив страховиком майнових інтересів власника автомобіля "Renault KANGOO", реєстраційний номер НОМЕР_1 і, відповідно, здійснив страхове відшкодування на відновлення цього автомобіля, пошкодженого 25.03.2009р. внаслідок ДТП за участю автомобіля "DAF 95" (реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить відповідачу у справі.

За твердженням позивача, оскільки винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля "DAF 95" (реєстраційний номер НОМЕР_2), а суми, сплаченої його страховиком - АТ "СК "Провідна" не достатньо для покриття реальної вартості ремонту, то, згідно ст. 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що складає суму позову, повинна бути компенсована відповідачем у справі.

Як на підставу своїх вимог позивач послався на постанову Подільського районного суду м.Києва від 24.04.2009р. у справі № 3-2740/09 (а.с. 14), згідно якої в ДТП за участю автомобіля НОМЕР_3 та автомобіля "Рено" д.н.з. НОМЕР_4, що сталась 25.03.2009р. в м. Києві по вул. Костянтинівська, 71 визнано винним ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.03.2012р. розгляд справи відкладено на 11.04.2012р.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, на адресу суду надійшла телеграма, згідно якої позивач просив суд розглянути справу без його участі, за наявними матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі позивача за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у позові.

При винесенні рішення суд

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із постанови Подільського районного суду м. Києва, ОСОБА_3 25.03.2009 року о 09 год. 10хв. в м.Києві на вул.Костянтинівській, 71, керуючи автомобілем НОМЕР_3, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого, здійснив зіткнення з автомобілем "Рено" д.н.з. НОМЕР_4 чим порушив п.10.1. ПДР.

Позивачем в позовній заяві, зазначено, що 25 березня 2009 року в місті Києві по вулиці Костянтинівській відбулась ДТП, учасниками якої були автомобіль "DAF 95", реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ "Ольвія", яким керував ОСОБА_3 та застрахований автомобіль "Renault KANGOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль страхувальника. Фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з відновлювальним ремонтом застрахованого автомобіля складають 15 950 грн. 00 коп., а сума перерахована страховиком автомобіля винного у скоєнні ДТП - АТ "Страхова компанія "Провідна" на користь ПАТ "ПРОСТО-страхування" складає 12 552 грн. 94 коп.

Таким чином, як стверджує позивач з ТОВ "Ольвія", як власника автомобіля винного у скоєнні ДТП, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що складає 3 397 грн. 06 коп.

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви позивачем не подано доказів страхування ПАТ "ПРОСТО-страхування" автомобіля "Renault KANGOO", реєстраційний номер НОМЕР_1, якому позивачем було здійснено страхове відшкодування.

З наявних у справі доказів вбачається, що згідно договору № 178849 серія АТК добровільного страхування транспортних засобів від 11 листопада 2008 року укладеного між ПАТ "ПРОСТО-страхування" та ПП "Стасенко і Партнери", позивачем застраховано майнові інтереси власника автомобіля "Renault KANGOO", реєстраційний номер НОМЕР_5, а не автомобіля з реєстраційним номером АА 3494 НХ, як зазначено у позовній заяві.

Як доказ вини власника автомобіля "DAF 95", реєстраційний номер НОМЕР_2, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 25 березня 2009 року в місті Києві по вулиці Костянтинівській, у якій постраждав автомобіль страхувальника, позивачем подана постанова Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2009 року (а.с. 14), однак у вказані постанові зазначено, що ДТП сталась у результаті зіткнення автомобіля НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3 та автомобіля "Рено" д.н.з. НОМЕР_5, а не автомобілів, зазначених позивачем у позовній заяві.

На підтвердження позовних вимог позивач надає звіти товарознавчого дослідження транспортного засобу, страховий акт, регресну вимогу до ТОВ "Ольвія" стосовно автомобіля "Renault KANGOO", реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобіля "DAF 95", реєстраційний номер НОМЕР_6, а не автомобілів зазначених у позовній заяві.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 ст. 33 ГПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належність і допустимість доказів по справі передбачена ст. 34 ГПК України, згідно якої господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 35 ГПК України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені. Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Отже, обставини встановлені в Постанові Подільського районного суду м. Києва від 24.04.2009р. № 3-2740/09 (а.с. 14), щодо зіткнення автомобіля НОМЕР_3 з автомобілем "Рено" д.н.з. НОМЕР_4 не піддаються і не можуть піддаватись судом сумніву, оскільки ці факти є преюдиціальними.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів знаходження гр. ОСОБА_3 в трудових відносинах з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Ольвія" - відповідачем у справі.

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарський суд повинен враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вказано в п.2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У відповідності до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до цивільного законодавства шкода, завдана майну та особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди потерпілому можливе у двох випадках: 1) внаслідок невиконання контрагентом потерпілого своїх договірних зобов'язань; 2) внаслідок дій особи, що не пов'язана з потерпілим будь-якими договірними відносинами (деліктна відповідальність).

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом ч.1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів або обладнання.

Відповідно до ч.2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

За таких обставин, коли позивачем не подано суду жодних доказів про перебування особи, винної у скоєнні ДТП у трудових відносинах з відповідачем у справі та не доведено, що автомобіль Сканія д.н.з. 385-41ОВ, який згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.04.2009р. був учасником пригоди належить ТОВ "Ольвія", суд дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог, а тому в позові слід відмовити з покладанням судових витрат на позивача у справі.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

суддя Р.Романюк

Повне рішення складено "16" квітня 2012 року