КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2012 р. Справа№ 5011-6/7409-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Рябухи В.І.

за участю представників:

від позивача - Перемежко А.О., представник за довіреністю б/н від 05.07.2012;

від відповідача - Мамась М.О., представник за довіреністю б/н від 23.02.2012 року

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Київське лісове господарство» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2012 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Державного підприємства «Київське лісове господарство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «О.П.С.»

про стягнення 21849,50 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Київське лісове господарство» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «О.П.С.» про стягнення 21 849,50 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.07.2012 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем в порушення вимог ст. 623 ЦК України, ст. 32 ГПК України не доведено факту наявності порушення відповідачем зобов'язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно - наслідковий зв'язок між правопорушеннями і збитками.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Київське лісове господарство» звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 26.07.2012 року повністю та прийняти нове рішення, яким стягнути на користь Державного підприємства «Київське лісове господарство» суму збитків, а саме зайво сплачених коштів ТОВ «О.П.С.» за договором поставки № 35 від 22.04.2011 року у розмірі 21 849,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт завдання збитків державному підприємству «Київське лісове господарство» встановлено в акті контрольно-ревізійного управління в Київський області від 16.11.2011 року № №07-21/52.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2012 року колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І. прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Київське лісове господарство» до провадження та призначено до розгляду на 04.10.2012 року.

Через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд рішення Господарського суду м. Києва від 26.07.2012 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2012 року розгляд справи №5011-6/7409-2012 було призначено здійснити колегією суддів у складі: головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді: Дідиченко М.А., Рябуха В.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2012 року колегією суддів у складі: головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді: Дідиченко М.А., Рябуха В.І. прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Київське лісове господарство» до провадження та призначено до розгляду на 18.10.2012 року.

У судовому засіданні 18.10.2012 року на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 05.11.2012 року.

В судовому засіданні 05.11.2012 року представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив суд, скасувати рішення місцевого господарського суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.11.2012 просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2012 року залишити без змін.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання згідно статті 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Правовідносини між Державним підприємством «Київське лісове господарство» (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «О.П.С.» (постачальником) виникли на підставі укладеного 22.04.2011 року договору поставки № 35 (далі - договір, т. 1 а.с. 8-11).

Предметом даного договору є те, що постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю символіку (товар), а покупець - прийняти цей товар та оплатити його вартість (п. 1.1. договору).

Найменування, одиниця виміру, ціна за одиницю, кількість товару, що поставляється за договором, визначається у Специфікації, яка є додатком № 1 до Договору та невід'ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

За змістом п. 3.1. договору загальна вартість договору складається з загальної суми всіх пропечатаних та підписаних сторонами видаткових накладних. Ціна на товар визначається і узгоджується сторонами у Специфікації, та визначається у рахунку - фактурі, виставленого постачальником (п. 3.2. договору).

Так, перелік та вартість товару, який поставляється були узгоджені сторонами, а саме:

сувенір «Герб малий» у кількості 25 шт.( ціна за одиницю 780,83 грн.);

сувенір «Герб лісу» у кількості 25 шт. (ціна за одиницю 780,83 грн.);

сувенір «фото президента» (24x18) 44 шт. ( ціна за одиницю 125,00 грн.);

сувенір «фото президента» (50x37) 18 шт.( ціна за одиницю 291,67 грн.).

Всього сума договору складала 59 750,00 грн.

Пунктом 2.1.2 сторони погодили, що постачальник зобов'язаний протягом 3 (трьох) місяців з моменту оплати вартості товару поставити покупцю товар із відповідними супровідними документами.

Позивачем була здійснена оплата 11.05.2011 року, що підтверджується банківською випискою від 11.05.2011 року на суму 59 750,00 грн., а відповідачем на виконання п. 2.1.2 договору поставлений товар 11.07.2011 року, що підтверджується видатковою накладною № ОПС-008926 від 11.07.2011 року та 21.07.2011 року, що підтверджується видатковою накладною № ОПС-009494 від 21.07.2011 року (т. 1 а.с. 13-15).

Предметом позовних вимог по даній справі є стягнення суми збитків, а саме зайво сплачених коштів ТОВ «О.П.С.» за договором поставки № 35 від 22.04.2011 року у розмірі 21 849,50 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що контрольно-ревізійним управлінням у Київській області з 06.09.2011 року по 11.11.2011 року (з перервами) проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Київське лісове господарство» за період з 01.01.2009 року по 01.10.2011 року, про що складений акт від 16.11.2011 року № №07-21/52.

Зазначеною ревізією встановлено, що державне підприємство «Київське лісове господарство» здійснило оплату завищеної вартості державної символіки при закупівлі її у ТОВ «О.П.С.» на суму 21 849,50 грн., про що зазначено на ст.ст. 14-15 акту ревізії (ціна за одну одиницю товару повинна становити 500 грн. а не 780,83 грн.)

При цьому контрольно-ревізійне управління в Київський області у своєму акті зазначило, що у зв'язку з завищенням ТОВ «О.П.С.» ціни на товар (символіку), державному підприємству «Київське лісове господарство» було завдано збитків, а саме: було сплачено зайві державні кошти у розмірі 21849,50 грн.: за малий Герб України в кількості 25 шт. - 10 924,75 грн. (936,99 грн. - 500,00 грн. х 25); за Герб лісу в кількості 25 шт. - 10 924,75 грн.(936,99 - 500,00 грн. х 25).

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем в порушення вимог ст. 623 ЦК України, ст. 32 ГПК України не доведено факту наявності порушення відповідачем зобов'язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно - наслідковий зв'язок між правопорушеннями і збитками.

Апеляційний господарський суд погоджується з наведеним вище висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, з наступних підстав.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов'язання.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управне на сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань -причиною.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідачем зобов'язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

В підтвердження завищення ціни на товар, який поставляється згідно умов договору на суму 21 849,50 грн. позивач посилається на висновок комплексного експертного товарознавчого - хімічного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 10350/11-16/10366/11-14 від 28.09.2011 року.

Так, висновок комплексного експертного товарознавчого - хімічного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 10350/11-16/10366/11-14 від 28.09.2011 року містить експерті висновки лише стосовно:

1) Породи дерева із якого зроблені вироби - деревина дуба;

2) Ринкової вартості, яку може складати відповідна сувенірна продукція (з ПДВ):

1. Герб малий - 500.0 грн. за одиницю товару,

2. Герб лісу - 500.0. грн.. за одиницю товару,

3. Фото Президента (22*29) - 56.60 грн. за одиницю товару,

4. Фото Президента (42*56) - 179.50 грн. за одиницю товару.

А також, даним висновком встановлено, що досліджувані вироби відносяться до категорії товарів по яких здійснюється вільний режим ціноутворення згідно зі ст. 7 Закону України «Про ціни так ціноутворення», та визначено ціну, яку може коштувати цей товар (але на ринку товару за такою ціною не має).

Крім того, відповідачем 04 травня 2012 року було замовлене у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз проведення товарознавчого дослідження Сувенірів - Товару, що були предметом укладеного між позивачем так відовідачів, а саме: «Герб малий», «Герб лісу», «фото президента» (рамка розміром 24x18 см.), «фото президента» (рамка розміром 50x37 см.).

Для дослідження були поставлені наступні питання:

1. Яка ринкова вартість товару, аналогічного товару, що продає ТОВ «О.П.С.», на внутрішньому ринку України?

2. До якої категорії товарів відноситься товар, що досліджується, та який режим ціноутворення до нього застосовується?

Як вбачається з наявного в матеріалах справи висновку експертного товарознавчого дослідження від 15 травня 2012 року № -53, станом на травень 2012 року ринкова вартість товару: «Герб малий» України становить - 875 грн., що вище від ціни в договорі на 5,83 грн., а «Герб лісу» становить - 875 грн., що також вище від ціни в договорі на 5,83 грн.

Що стосується «фото Президента» (рамка розміром 24x18 см.), то експертами встановлено, що ринкова ціна станом на травень 2012 року становить - 175,50 грн., що вище від ціни в договорі на - 50,50 грн.. а «фото Президента» (рамка розміром 50x37 см.) становить - 306,80 грн., що вище від ціни в договорі на 15,13грн.,

Отже, погоджені в договорі ціни за одиницю товару відповідають середнім цінам, - і навіть є значно нижчими від ринкової вартості товару.

Враховуючи зазначене вище, інформація зазначена у висновку № 10350/11-16/10366/11-14 комплексного експертного товарознавчо-хімічного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.09.2011 року не є підставою для визнання завищення ціни на товар поставлений згідно умов договору та нарахування матеріальних збитків.

Різницю в ціні за якою закупив товар позивач та ціною, яку може становити цей товар згідно висновку № 10350/11-16/10366/11-14 від 28.09.2011 року не можна вважати як збитки.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, суду не доведено належним чином всіх складових обставин, що можуть бути підставами стягнення з відповідача заявлених збитків.

Отже, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять їх протилежність, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги судом відмовляється, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Київське лісове господарство» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2012 у справі № 5011-6/7409-2012 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи № 5011-6/7409-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Пономаренко Є.Ю.

Судді Дідиченко М.А.

Рябуха В.І.