КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2012 № 5011-23/4741-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Шипка В.В.

при секретарі

судового засідання: Кулачок О.А.

за участі представників

сторін:

позивача: Бабчицер К.Є. - дов. № 321-1-4/37 від 23.12.2011 р.;

відповідача: Атаманчук Б.В. - дов. № 75 від 22.07.2011 р.;

третьої особи: не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова"

на рішення Господарського суду м. Києва від 05.06.2012 р.

у справі № 5011-23/4741-2012 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" в особі Центральної філії Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія „Гарант-Авто"

до Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова"

третя особа без

самостійних вимог

на предмет спору

на стороні позивача Кулігін Андрій Михайлович

про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 3 173,80 грн..

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача - ВАТ „Страхова компанія „Нова" про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 3 173,80 грн..

Позовні вимоги мотивовані на тому, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 27.03.2008 р. № G-0162104 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Hyundai Getz» (д.р.н. АА3393СМ), а тому відповідно до положень ст. 25 ЗУ "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 ЦК України до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до відповідача у справі.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.06.2012 р. № 5011-23/4741-2012 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, відповідач - ВАТ „Страхова компанія „Нова" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 05.06.2012 р. № 5011-23/4741-2012 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована на тому, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного Рішення було допущено порушення норм матеріального права, що відбулося при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Єдиним доводом апеляційного оскарження, відповідач називає те, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не врахував тієї обставини, що у досудовому порядку, а саме 26.12.2011 р. відповідачем на адресу позивача була направлена Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог в односторонньому порядку за вих. № 4778/0/17-11, які виникли на підставі зобов'язання сторін, згідно Заяви позивача про виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 28.09.2012 р. № 71406. Скаржник стверджує, що Заява позивача № 71406 була подана внаслідок настання страхового випадку, кий мав місце 05.03.2009 р. із забезпеченим ПАТом „Українська страхова компанія «Гарант-Авто» транспортним засобом «Хюндай» (д.р.н. АА3393СМ), під управлінням Солдатенкової К.В. та транспортним засобом «Міцубісі» (д.р.н. АА6799ІЕ), під управлінням винної у скоєнні ДТП особи Кулігіна А.М., страховиком якого є ВАТо „Страхова компанія „Нова" (Поліс ОСЦПВ № ВС/3306883).

Враховуючи вищенаведене, та посилаючи при цьому на приписи ст. 601 ЦК України скаржник стверджує, що саме з моменту отримання позивачем зазначеної Заяви про зарахування зустрічних вимог від 26.12.2011 р. № 4778/0/17-11 зобов'язання між сторонами були зараховані, що свідчить про відсутність у місцевого господарського суду підстав для задоволення даного позову.

Тому, скаржник наполягає на скасуванні оскаржуваного Рішення, як такого, що прийняте незаконно.

Ухвалою КАГС від 07.07.2012 р. № 5011-23/4741-2012 вищевказану апеляційну скаргу ВАТ „Страхова компанія „Нова" прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 04.09.2012 р..

03.09.2012 р. через канцелярію суду позивачем надано письмовий Відзив на апеляційну скаргу, в якому наголосив про безпідставне посилання скаржника у даному випадку на приписи ст. 601 ЦК України, оскільки проведення заліків зустрічних однорідних вимог регламентується Положенням про проведення взаємозаліків зі страховими компаніями, затвердженим Наказом голови правління ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто" від 17.08.2010 р. № 123.

Відповідно до п. 4 вказаного Наказу, для проведення заліку шляхом здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог (без перерахування коштів), відділ готує проекти угод про зарахування зустрічних однорідних вимог між компанією та страховою компанією. Відділ узгоджує проект договору про зарахування зустрічних однорідних вимог зі страховою компанією. Після узгодження проекту договору про зарахування зустрічних однорідних вимог зі страховою компанією, відділ на основі підписаної з боку страхової компанії договору про зарахування зустрічних вимог, готує наказ про проведення централізованого зарахування зустрічних вимог зі страховою компанією.

Позивач стверджує, що така процедура зарахування зустрічних однорідних вимог була відома відповідачу з огляду на те, що 05.04.2011 р., 31.05.2011 р., 23.08.2011 р. та 26.12.2011р. між сторонами були підписані Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог та позивачем були видані відповідні накази (копії вказаних документів містяться в матеріалах справи).

Виходячи з вищевикладеного позивач стверджує, що між ним та відповідачем не проводилося зарахування зустрічних однорідних вимог по Заяві від 28.09.2012 р. № 71406 про регресну виплату.

Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 04.09.2012 р. змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В; судді: Гаврилюк О.М., Шипко В.В..

Ухвалою КАГС від 04.09.2012 р. № 5011-23/4741-2012 відкладено розгляд справи на 26.09.2012 р. на підставі п. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою третьої особи.

У судове засідання від 26.09.2012 р. третя особа повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується як залученими до матеріалів справи зворотніми поштовими повідомленнями про їх виклик до призначеного судового засідання так і розпискою про день наступного судового засідання від 24.07.2012 р., про поважність причин своєї неявки суд не повідомлено.

Судова кореспонденція про виклик у судове засідання третьої особи - Кулігіна А.М. здійснювалася за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, б. 118, кв. 46, що встановлена як Шевченківським районним судом м. Києва (Постанова від 30.03.2009 р. № 3-3708/09р., арк. с. 15) так і вказана у Полісі ОСЦПВВНТЗ № ВС/3306883 (арк. с. 30).

Зважаючи на вищенаведене, а також на те, що у судовому засіданні від 26.09.2012 р. присутні представники сторін не заперечили проти розгляду апеляційної скарги за відсутності третьої особи, колегія суддів дійшла висновку про можливість продовжити розгляд справи за її відсутності та за наявними у справі матеріалами.

У судовому засідання від 26.09.2012 р. присутні представники сторін надали усні пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ВАТ „Страхова компанія „Нова", Рішення Господарського суду м. Києва від 05.06.2012 р. № 5011-23/4741-2012 залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.03.2008 р. між позивачем та Солдатенковою Ксенією Вікторівною було укладено Договір добровільного страхування № G-0162104, відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки «Hyundai Getz» (д. р. н. АА3393СМ).

05.03.2009 р. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась на перехресті вулиць Кудрявський узвіз та Кудрявська в м. Києві, автомобіль марки «Hyundai Getz» (д. р. н. АА3393СМ) отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою, виданою відділом ДАІ з обслуговування адміністративної території Шевченківського району АТІ підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля "ВАЗ 2106" (д. р. н. АА1577СЕ) гр. Кулігіном А.М. вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, що встановлено Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2009 р..

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Hyundai Getz» (д. р. н. АА3393СМ) позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження у ТОВ "Естімейт". Згідно Звіту від 15.04.2009 р. № 3934 розмір матеріального збитку в результаті пошкодження у вказаній дорожньо-транспортній пригоді склав 5 860, 79 грн..

Господарським судом встановлено, що позивач за страховим Актом від 21.04.2009 р. №71406 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 3 683,80грн., виплату якого позивач підтвердив видатковим касовим ордером від 10.06.2009 р. № 946.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, та приписи ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За матеріалами справи підтверджено той факт, що за Полісом ОСЦПВ № ВС/3306883 цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди гр. Кулігіна А.М. застрахована відповідачем по справі - ВАТ „Страхова компанія „Нова". Зазначений Поліс є полісом другого типу зі строком дії страхового покриття з 26.12.2008 р. по 25.12.2009 р..

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме відповідач відповідно до приписів ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (редакція Закону, що діяла на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди) повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах встановленого Полісом страхового ліміту.

Полісом ОСЦПВ № ВС/3306883 встановлено ліміт відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну третіх осіб застрахованою особою у сумі 25 500,00 грн., франшиза - 510, 00 грн..

Господарським судом встановлено також і те, що 28.09.2010 р. позивач направив на адресу відповідача Заяву (вимогу) з додатками про сплату страхового відшкодування яку відповідач відповідно до приписів ст. 37 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (редакція Закону, що діяла на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди) повинен був розглянути та задовольнити протягом місяця з дня отримання відповідних документів. Однак, вказаний обов'язок відповідачем виконаний не був.

Заперечуючи проти пред'явлених позовних вимог, відповідач надав місцевому господарському суду Заяву від 26.12.2011 р. № 4778/0/17-11 про зарахування зустрічних вимог, яка не була прийнята судом до уваги, оскільки факт зарахування зустрічних вимог заперечувався позивачем, а відповідачем не доведено безспірність своєї вимоги, викладеної у Заяві про зарахування зустрічних вимог.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції, та вважає оскаржуване судове Рішення від 05.06.2012 р. про задоволення позовних вимог у повному обсязі законним та обґрунтованим на доказах.

Доводи скаржника-відповідача - ВАТ „Страхова компанія „Нова" про безпідставне відхилення судом першої інстанції Заяви 26.12.2011 р. вих. № 4778/0/17-11 про зарахування зустрічних позовних вимог не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

За змістом статей 203 ГК України, 601 ЦК України зарахування являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

У Постанові від 14.03.2006 р. № 8/600 Вищий господарський суд України зазначив, що умовою, за наявності якої можливе припинення зобов'язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання. Якщо ж одна зі сторін звернулась із заявою про зарахування, а інша сторона зобов'язання звернулась до суду з позовом про стягнення тієї суми, на яку проводиться зарахування зустрічної вимоги, тобто фактично наявним є протиставлення цій вимозі заперечення відносно характеру, терміну, розміру виконання тощо, то в такому випадку спір підлягає судовому розгляду.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що скаржник самостійно взяв на себе обов'язок з прийняття рішення щодо визнання подій страховими та розрахунку розміру страхового відшкодування. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що позивач прийняв позитивне рішення щодо заявлених регресних вимог від відповідача або погодився із запропонованими сумами страхових виплат в порядку регресу.

А відтак, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв Рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного Рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ВАТ „Страхова компанія „Нова" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 05.06.2012 р. № 5011-23/4741-2012 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2012 р.

№ 5011-23/4741-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2012 р.

№ 5011-23/4741-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 5011-23/4741-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Гаврилюк О.М.

Шипко В.В.