КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2012 № 5011-34/668-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

ОСОБА_1

при секретарі Дмитрина Д.О

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 48-Д від 08.05.2012;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. б/н від 23.03.2012;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду м. Києва

від 19.03.2012 року

у справі № 5011-34/668-2012 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Новий

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4

про стягнення 164 860,85 грн. заборгованості за кредитним договором

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Новий до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення 164 860,85 грн. а саме: 92 447,15 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 1 519,68 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 60 716, 08 грн. простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, 1 500, 80 грн. заборгованість по оплаті комісії, 7 145, 02 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 428,36 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 103, 76 грн. пені за несвоєчасну сплату комісії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.03.2008 року між Акціонерним комерційним банком „Новий (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний банк „Новий на підставі рішення Загальних зборів акціонерів Банку від 30.07.2009р.) був укладений кредитний договір №1808/01, відповідно до умов якого ФО-П ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 112 522,00 грн., строком з 05.03.2008р. по 04.03.2010р. з щомісячною сплатою 20 % річних та нарахуванням комісії за обслуговування кредиторської заборгованості у розмірі 0.1 % від суми кредиту, визначеної в п. 1.1. кредитного договору №1808/01 від 05.03.2008р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2012 року у справі № 5011-34/668-2012 позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (02217, АДРЕСА_1, реєстраційний номер 3) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк Новий (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 93, ідентифікаційний код 19361982) заборгованість за кредитним договором № 1808/01 від 05.03.2008 у загальній сумі 164 860 (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. 85 коп., а також 3 297 (три тисячі двісті девяносто сім) грн. 22 коп. судового збору.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що ФО-П ОСОБА_4 в порушення умов кредитного договору № 1808/01 від 05.03.2008 р. свої зобовязання щодо погашення кредиту в сумі 112 522,00 грн., сплати відсотків у сумі 62 235,76 грн. та пені у сумі 8 677,14 грн. перед позивачем не виконав. Зворотного відповідачем не доведено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2012 року у справі № 5011-34/668-2012, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано „уточнюючий розрахунок заборгованості як первинний документ, що фіксує факт здійснення господарських операцій. Розрахунок Банку не відноситься до будь-яких платіжних документів, а відтак не може слугувати доказом сплати чи несплати ФО-П ОСОБА_4 боргу.

Крім того, апелянт стверджує, що розрахунки Банку підписані особами службове становище яких не визначено та складені з порушенням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2012 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.05.2012 року.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у звязку з неявкою представників позивача та задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегією суддів ухвалою від 16.05.2012 року розгляд справи було відкладено на 13.06.2012 року.

13.06.2012 року через загальний відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду представником відповідача були подані клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи та витребування доказів.

У судовому засіданні 13.06.2012 року колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, розглянувши подані представником відповідача клопотання, вирішила, що обєктивні підстави для призначення експертизи, а також витребування доказів у суду відсутні, у матеріалах справи міститься достатня кількість доказів для всебічного, повного та обєктивного розгляду справи по суті, а отже у задоволенні клопотань представника відповідача слід відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2012 року скаржнику у задоволенні клопотання про відвід судді відмовлено.

У судовому засіданні 13.06.2012 року представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2012 року у справі № 5011-34/668-2012 скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2012 р. у справі № 5011-34/668-2012.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком „Новий (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний банк „Новий на підставі рішення Загальних зборів акціонерів Банку від 30.07.2009р.) та ФО-П ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 1808/01.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор (позивач по справі) надає позичальникові (відповідач по справі) кредит у сумі 112 522,00 грн. з 05.03.2008 року на строк 24 місяці, шляхом видачі готівкових коштів через касу банку на наступні цілі: придбання обладнання. Термін повернення кредиту становить 04 березня 2010 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором № 1808/01 від 05.03.2008 року та надав відповідачу кредит на суму 112 522,00 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки № 019 від 05.03.2008р. та банківськими виписками з позичкового рахунку відповідача.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 20 %.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що нарахування відсотків за користування кредитом провадиться щомісяця за фактичне використання коштів на кожен останній робочий день місяця за поточний звітний місяць, крім нарахування відсотків за грудень місяць. Нарахування відсотків за грудень місяць провадиться по 31 число включно. Для нарахування відсотків застосовується метод (факт - факт), тобто фактична кількість днів у місяці й фактична кількість днів у році. При розрахунку відсотків враховується перший день видачі кредитних коштів і не враховується день повного погашення заборгованості за кредитом.

Оплата нарахованих відсотків за користування кредитом провадиться в наступний термін: щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, згідно Додатка 1 до цього договору.

Остаточний розрахунок по відсотках провадиться при повному погашенні кредитних зобов'язань.

Нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості провадиться щомісяця в останній робочий день місяця за поточний звітний місяць в розмірі 0,1% від суми кредиту, зазначено в пункті 1.1 даного договору. При розрахунку комісії за обслуговування кредитної заборгованості враховується перший місяць видачі кредитних коштів і не враховується місяць повного погашення заборгованості за кредитом.

Оплата нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості провадиться в наступний термін: щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, згідно Додатка 1 до цього договору.

Відповідно до пункту 1.4 Кредитного договору для обліку використання кредиту, нарахування відсотків та комісії за кредитне обслуговування, а також для обліку погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісії за кредитне обслуговування Банк відкриває Підприємцю наступні рахунки:

- позичковий рахунок № 2001;

- рахунок обліку нарахованих відсотків №2001;

- рахунок обліку нарахованої комісії за кредитне обслуговування №2001.

Згідно з пунктом 1.5 Кредитного договору погашення відповідачем кредиту та відсотків за користування кредитними коштами провадиться Підприємцем на рахунки, зазначені в пункті 1.4 Кредитного договору, згідно Графіка зазначеного в Додатку № 1, що є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 3.10 Кредитного договору відповідач зобовязувався провадити оплату відсотків в строк, передбачений у пункті 1.3 даного договору й при повному погашені кредитних зобовязань, а також щомісячно сплачувати банку комісію за надання та супроводження кредиту в розмірі 0,1% від початкової суми кредиту.

Додатком № 1 до кредитного договору № 1808/01 від 05.03.2008р. передбачено графік погашення заборгованості за кредитом, узгоджено строки та суми погашення кредиту, відсотків та комісій між відповідачем та позивачем.

Матеріали справи не містять належних доказів виконання зобовязань відповідачем за кредитним договором № 1808/01 від 05.03.2008р.

Станом на 30.12.2011 року, за розрахунками позивача, заборгованість відповідача за Кредитним договором складає:

- по кредиту 92 447,15 грн.

- по оплаті відсотків 62 235,76 грн.

- по оплаті комісії 1 500,80 грн.

У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору у частині здійснення оплати відсотків, комісії за кредитне обслуговування та своєчасного повернення суми кредиту, Банком на підставі пунктів 5.3-5.5 кредитного договору відповідачу була нарахована пеня:

- за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 7 145,02 грн.;

- за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у сумі 1 428,36 грн.;

- за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування в сумі 103,76 грн.

Спір виник внаслідок неналежного виконання своїх зобовязань відповідачем за кредитним договором № 1808/01 від 05.03.2008р. щодо сплати кредиту, відсотків та комісій, у звязку з чим у останнього утворилася заборгованість у розмірі 164 860,85 грн.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний звязок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 „Позика глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо надання Позичальнику грошових коштів (Кредиту) в межах укладеного між сторонами Кредитного договору.

Однак, відповідач, отримавши вищезазначену суму Кредиту та користуючись грошовими коштами, в порушення умов Кредитного договору, вимог ст.ст. 526, 1054 ЦК України, свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав.

Таким чином, станом на 30.12.2011 за Позичальником рахується непогашена заборгованість за Кредитним договором у розмірі 156 183,71 грн., яка складається з:

- 92 447,15 грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 1 519,68 грн. нараховані відсотки за користування кредитом;

- 60 716,08 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками;

- 1 500, 80 грн. заборгованість по оплаті комісії;

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктами 5.3., 5.4., 5.5. Кредитного договору визначено, що в разі порушення строків повернення кредиту, повернення відсотків та комісії Позичальник зобовязується сплатити Кредитору пеню в розмірі подвійної дисконтної ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, від неповерненої в строк суми кредиту, відсотків та комісії.

Сплата штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не звільняє Позичальника від оплати заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 164 860,85 грн є обґрунтованою, а отже правомірно задоволена судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 19.03.2012 року по справі № 5011-34/668-2012 залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-34/668-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Тищенко О.В.

Судді Смірнова Л.Г.

ОСОБА_1