РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2012 р. Справа № 21/5007/4/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Сініцина Л.М.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Темп" на рішення господарського суду Житомирської області від 09.04.12 р.

у справі № 21/5007/4/12 (суддя Вельмакіна Т.М. )

позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство "Укрсоцбанк"

відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Темп"

про стягнення в сумі 1 810 916,97 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 09 квітня 2012 року у справі № 21/5007/4/12 (суддя Вельмакіна Т.М.) частково задоволено позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" ( м. Київ) та стягнуто на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "Темп" (м. Житомир) : 1056427,34 гривень заборгованості по кредиту; 522931,93 гривень заборгованості по відсотках; 23361 гривень пені по кредиту; 12092,83 гривень пені по відсотках; 5600 гривень штрафів; 32408,26 гривень судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов та застосовуючи норми ст. 193,232 Господарського кодексу України, ст. 6,11, 509,525,526,546,549,627,1048,1054,1056-1 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено умови генерального договору про надання кредитних послуг №280/40-420 від 22.07.2008 року та п.1 додаткової угоди №1 від 22.07.2008 року до вищевказаного договору в частині дотримання графіку погашення кредиту і сплати відсотків та не було вчасно подано річну звітність. Відмовляючи у стягненні із відповідача на користь позивача заборгованості по відсотках у розмірі 5282,06 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 130451,92 гривень, пені по несвоєчасно повернутих відсотках у розмірі 54769,89 гривень, місцевий господарський суд вважав, що на час звернення до суду строк оплати відсотків за січень 2012 року не настав, позивачем було помилково включено до розрахунку 661,10 дол. США ( еквівалент 5282,06 гривень) заборгованості по відсотках за період з 01.01.2012 року по 12.01.2012 року; заявлені до стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасно повернуті відсотки розраховані позивачем не вірно.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Темп" подано апеляційну скаргу, якою вважає оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача суми основного боргу за кредитом та боргу по відсотках за користування кредитними коштами та з обґрунтованістю здійснених судом розрахунків неустойки (пені) по кредиту та відсотках.

Звертає увагу, що у наданих суду письмових поясненнях від 13.03.2012 року відповідач вказував суду, що відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Так як сума заявлених до стягнення штрафних санкцій складає майже 15 відсотків та позивачем не надано доказів про наявність у нього збитків через несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, то належні до сплати штрафні санкції у розмірі 41053,83 гривень підлягали зменшенню вдвічі - до 20526,92 гривень.

Зазначає, що місцевий господарський суд залишив поза увагою дану обставину, жодної правової оцінки їй не надав, мотивів відмови у застосуванні ст. 233 ГК України не зазначив і постановив необґрунтоване в цій частині рішення.

На думку апелянта, судом першої інстанції порушено ст. 79 ГПК України та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №2-2419/12 (за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «Темп» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, що розглядається Богунським районним судом м. Житомира.

Просить рішення господарського суду Житомирської області від 09 квітня 2012 року у даній справі в частині стягнення з ТОВ «Темп» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 23361 гривень пені по кредиту, 12092,83 гривень пені по відсотках, 5600 гривень штрафів скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Темп» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 11680,50 гривень пені по кредиту, 6046,42 гривень пені по відсотках, 2800 гривень штрафів.

Письмовим відзивом на апеляційну скаргу від 14.06.2012 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та наводить свої міркування в їх спростування. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення господарського суду першої інстанції у даній справі.

В судове засідання сторони не з»явились ,про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та заздалегідь.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Забезпечення участі сторін та інших учасників у судовому процесі покладається на господарський суд, який відповідно до частини 1 статті 64 ГПК України, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Аналогічний порядок повідомлення сторін та інших учасників судового процесу під час здійснення апеляційного провадження у справі (ст. 98 ГПК України).

Так, ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 14 травня 2012 року про прийняття апеляційної скарги до розгляду та призначення судового засідання на 27 червня 2012 року направлена сторонам 14 травня 2012 року та отримана позивачем , що підтверджується повідомленням поштового зв»язку про вручення поштового відправлення (т.3 ,а.с. 39) Разом з тим, повідомлення, надіслані апелянту повернулись з відміткою « по закінченню терміну зберігання «,що також є доказом належного повідомлення, про що Вищим господарським судом України зазначено в інформаційних листах від 02.06.2006р. N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007р. N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 р.N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

За таких обставин колегія суддів вважає, що сторони належним чином та заздалегідь повідомлялись про час та місце апеляційного перегляду справи.

З врахуванням вищенаведеного та огляду на те, що явка сторін визнавалася на їх розсуд судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін .

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Темп" не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" (кредитор) (т.1а.с. 19-21,) та відповідачем (позичальник) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №280/40-420 (т.1, а.с.8-11, т.1) за умовами п.1 якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти, а останній зобов'язується їх повернути на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього .

Також, 22 липня 2008 року між сторонами була укладена додаткова угода №1 до Генерального договору №280/40-420 за умовами пунктів 1,3 якої кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, відповідно до основних положень Генерального договору у формі разового Кредиту в сумі 140000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 15% річних та комісій в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів за Генеральним кредитним договором, що міститься в додатку 1 до Генерального договору на строк з 22 липня 2008 року по 21 липня 2011 року включно .

У пункті 4 додаткової угоди №1, сторони передбачили, що повернення кредиту здійснюється згідно з графіком, що міститься в Додатку №1 до цієї Додаткової угоди та є її невід'ємною частиною, надалі за текстом - "Графік" (а.с.14, т.1).

Відповідно до п. 2.6 Генерального договору про надання кредитних послуг №280/40-420 нарахування процентів за користування кредитом (траншами кредиту) здійснюється Кредитором у валюті наданого кредиту за методом "факт/360", де "факт" це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а "360" - умовна кількість днів у році з наступною періодичністю:

- при погашенні Кредиту ануїтетними платежами - двічі на місяць (за винятком місяців, в яких надається та повністю погашається Кредит): в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця та в день, на який припадає сплата ануїтетного платежу в рахунок погашення Кредиту та процентів, згідно з графіком погашення, передбаченим відповідною Додатковою угодою (п.п.2.6.1);

- при погашенні кредиту іншим способом - щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі.

За п.п. 2.6.2 генерального договору проценти за кредитом нараховуються на суму його фактичного залишку від дня надання Кредиту по день, який передує його поверненню, в тому числі у разі дострокового повернення Позичальником Кредиту у передбачених цим Договором випадках .

Пунктом 5 Додаткової угоди №1 передбачено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого Кредиту щомісячно, не пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі на рахунок, відкритий в ЖОФ АКБ "Укрсоцбанк".

У випадку, якщо день сплати процентів за користування кредитом припадає на неробочий день Кредитора, то днем сплати процентів вважається перший за ним робочий день.

Додатком 1 до додаткова угода №1 позивач та відповідач визначили порядок та графік погашення кредиту і процентів із зазначенням конкретних строків здійснення відповідачем погашення заборгованості та розміру щомісячних платежів( т.1, а.с.13-14, 54).

При цьому, Графіком погашення кредиту та Детальним розписом сукупної вартості кредиту, сторони встановили щомісячний платіж, який повинен здійснювати позивач на погашення заборгованості та сплаті процентів у період з серпня 2008 року по липень 2011 року щомісячно , на рівні 3889 доларів США (т.1, а.с.14, 54,).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Між тим, відповідачем порушено умови генерального договору про надання кредитних послуг №280/40-420 та додаткової угоди № 1 в частині щомісячного погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів у погоджені строки і у визначеному розмірі та лише 06.08.2008 року та 30.09.08 року сплачено на користь позивача по 3889 доларів США., що підтверджено випискою по особовому рахунку ТОВ "Темп" ( т1, а.с. 64) та не спростовано відповідачем.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення судом першої інстанції із відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 132222 доларів США, що за курсом НБУ станом на час подачі позову до суду (12.01.12р.) еквівалентно 1056427,34 гривень.

Частинами 1,2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

З врахуванням умов п.2.6,2.7 . Генерального договору апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за період з 06.11.2008 року по 06.01.2012 року в сумі 65449,94 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 12.01.2012 року становить 522931,93гривень та правомірною відмову у стягненні 5282,06 гривень заборгованості по відсотках за період з 01.01.12 року по 12.01.12 року , так як на час звернення до суду строк оплати цих відсотків не настав та до початку судового розгляду справи позовні вимоги у цій частині не збільшувалися.

Відповідно до статті 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобовязання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобовязань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтями 216 і 217 Господарського кодексу України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші, ніж передбачені Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобовязань визначено частиною 2 статті 546 цього Кодексу.

Отже, субєкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечувати виконання господарських зобовязань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобовязань.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1 Генерального договору №280/40-420 від 22.07.08р. сторони погодили, що у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту (його частини), визначеного цим Договором та відповідною додатковою угодою та/або сплати процентів та/або комісій, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Згідно пункту 4.4. генерального Договору, період нарахування кредитором неустойки (штрафу, пені) за невиконання (неналежне виконання) позичальником зобов'язання за цим Договором не повинен перевищувати 1 (одного) року від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пункт 3.3.10 Генерального Договору передбачає, що позичальник зобов'язаний щороку, не пізніше 10 (десятого) числа другого місяця року, наступного за звітним, та щоквартально, не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа першого місяця кварталу, наступного за звітним, надавати кредиторові належним чином засвідчені: бухгалтерський баланс (форма 1); звіт про фінансові результати (форма-2); розшифровку щомісячних надходжень грошових коштів на поточні рахунки та в касу за останні 12 (дванадцять) місяців за встановленою кредитором формулою та/або довідки з інших банків про щомісячні надходження на поточні рахунки позичальника за останній квартал (за вимогою Кредитора); розшифровку дебіторів та кредиторів за встановленою кредитором формулою (за вимогою Кредитора); розшифровку основних засобів за встановленою Кредитором формулою (за вимогою Кредитора); розшифровку позабалансових зобов'язань за встановленою кредитором формулою (за вимогою Кредитора); інші документи, які є необхідними для оцінки фінансового стану, плато- та кредитоспроможності Позичальника (за вимогою Кредитора).

Згідно п. 4.2. Генерального Договору, позичальник сплачує Кредитору протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати прострочення строку (порушення зобов'язання) штраф за порушення вимог цього Договору, зокрема, за порушення п.3.3.10 - у сумі 700,00 грн. за кожен випадок.

Перевіривши проведені позивачем розрахунки пені за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитними коштами та співставивши ці розрахунки із розрахунками пені, що проведена судом першої інстанції, колегія суддів знаходить правильним проведені судом розрахунки та вважає обґрунтованим стягнення із відповідача на користь позивача пені за порушення строків повернення кредиту за період з 23.01.11 року по 12.01.12 року у сумі 23361 гривень та пені по несвоєчасно повернутим відсоткам за такий же період у розмірі 12092,83 гривень.

При цьому апеляційний господарський суд вважає правомірною відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягненні пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені по несвоєчасно повернутих відсотках у розмірах 130451,92 гривень та 54769,89 гривень ( відповідно).

Апеляційний господарський суд не може погодитися із доводами апелянта про порушення місцевим господарським судом ст.233 Господарського кодексу України та вважає помилковими доводи апелянта про необхідність подвійного зменшення пені та штрафу.

Так, ст. 233 ГК України надає право суду зменшувати розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Крім того, в силу ч. 2 вказаної норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України).

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Тобто, передбачене законодавчими нормами право господарського суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає до стягнення зі сторони, що порушила зобовязання, базується на оцінці судом доказів, наданих сторонами.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 цього Кодексу).

Відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами вказаної норми, письмові докази - це документи, в яких містяться відомості про певні обставини, що мають значення для справи, які повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі цифрового, графічного запису або іншим способом, який дає змогу встановити достовірність документа.

Між тим, відповідачем (апелянтом) не надано доказів, які б вказували на винятковість існуючих обставин, що позбавили відповідача можливості своєчасно сплачувати кредит та відсотки за його користування.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідачем лише двічі здійснювалося погашення заборгованості по кредитах та відсотках, а починаючи з жовтня 2008 року по даний час виплати на користь кредитора взагалі не здійснюються.

Також апелянтом не наведено міркувань, з яких він виходив ,вважаючи обґрунтованим подвійне зменшення пені та штрафу від стягнутих місцевим господарським судом.

За таких обставин колегія суддів також не вбачає підстав для зменшення розмірів неустойки (штрафу, пені), яка підлягає до стягнення зі сторони, що порушила зобовязання.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи №2-2419/12 (за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «Темп» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, що розглядається Богунським районним судом м. Житомира та не вбачає при цьому порушення приписів ст.79 ГПК України.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є саме неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення повязаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Повязаність справ підлягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають приюдиційне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність обставин , що зумовлюють обов'язкове зупинення провадження у даній справі з огляду на те, що у випадку визнання судом таких договорів недійсними, відповідач не позбавлений можливості скористатися своїм правом на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та не вбачає підстав для застосування ст.79 ГПК України.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

В силу ст.ст. 33, 38, 43, 47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Темп» та скасування чи зміни рішення господарського суду Житомирської області від 09 квітня 2012 року у справі № 21/5007/4/12 .

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 09 квітня 2012 року у справі № 21/5007/4/12 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Темп» залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Гудак А.В.