ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2012 р.Справа № 5023/2750/12 вх. № 2750/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Бережановій Ю.Ю.

за участю представників сторін:

1. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 33 від 28.05.2012 р.)

2. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 43 від 07.02.2012 р.)

3. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 187 від 11.10.2012 р.)

4. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 40 від 07.02.2012 р.)

5. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 45 від 07.02.2012 р.)

6. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 44 від 07.02.2012 р.)

7. позивача - ОСОБА_1 (дов. № 32 від 31.01.2012 р.)

відповідача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

розглянувши матеріали по позовній заяві:

1. Фізичної особи ОСОБА_2, с. Солоницівка,

2. Фізичної особи ОСОБА_3, с. Баранівка,

3. Фізичної особи ОСОБА_4, с. Баранівка,

4. Фізичної особи ОСОБА_5, с. Негровець,

5. Фізичної особи ОСОБА_6, с. Баранівка,

6. Фізичної особи ОСОБА_7, с. Баранівка,

7. Фізичної особи ОСОБА_8, с. Баранівка

до Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Колос", с. Баранівка

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Золочівська районна державна адміністрація, смт. Золочів

про визнання частково недійсним установчого договору та Статуту

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_2 (надалі - 1. Позивач), Фізична особа ОСОБА_3 (надалі - 2. Позивач), Фізична особа ОСОБА_4 (надалі - 3. Позивач), Фізична особа ОСОБА_5 (надалі - 4. Позивач), Фізична особа ОСОБА_6 (надалі - 5. Позивач), Фізична особа ОСОБА_7 (надалі - 6. Позивач), Фізична особа ОСОБА_8 (надалі - 7. Позивач) звернулися до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним Установчого договору та статуту Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Колос" (надалі - Відповідач) щодо визнання Позивачів засновниками вказаного товариства шляхом внесення земельних сертифікатів на право на земельну частку (пай) недійсними.

Представник Позивачів у судовому засіданні та у наданому правовому обґрунтуванні підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій, через канцелярію суду - 16 жовтня 2012 року (вхідний № 16748), заяві визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, у наданому клопотанні проти позовних вимог не заперечує та просить суд розглядати справу без участі представника Золочівської районної державної адміністрації.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. № 75 (з подальшими змінами), а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (розяснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України (надалі ГПК України), не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника Позивачів, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачі звернулися з позовною заяву про визнання установчого договору та статут Відповідача недійсними в частині визнання Позивачів у якості засновників товариства шляхом внесення земельних сертифікатів на право на земельну частку (пай), оскільки, як зазначено у позовні заяві, що при створенні СЗАТ « Колос» Позивачі участі не приймали, акти прийому-передачі земельних сертифікатів у статутний фонд не підписували та нотаріально не завіряли, установчий договір та статут СЗАТ «Колос» також не підписували, внесення в статутний фонд підприємства земельних сертифікатів протиричило Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10 листопада 1994 року (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України (надалі ГК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 2. Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10 листопада 1994 року (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) місцевим радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах було рекомендовано ужити заході щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у том числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність.

Згідно з ч. 3 даного Указу кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право призваної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

На виконання вищезазначених вимог Указу мешканцям сіл Золочівського району Харківської області було видано сертифікати на право на земельну частку (пай) на землю, яка перебуває у колективні власності сільськогосподарського підприємства « України»

17 березня 2000 року Золочівською райдержадміністрацією зареєстровано Установчий договір про створення та діяльність СЗАТ «Колос», з якого вбачається, що до складу засновників вказаного товариства увійшли 194 фізичні особи власники сертифікатів.

Відповідно до ст. 14 Установчого договору засновниками СЗАТ «Колос» вказано 195 фізичних осіб, КСП « Україна» і ТОВ « Брістелла-ЛТД».

Зі змісту установчого договору також вбачається, що дана угоди підписана від імені КСП «Україна» головою правління цього підприємства ОСОБА_9 , від імені ТОВ « Брістелла-ЛТД» його генеральним директором ОСОБА_10, а також ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Єлісєєвичем. Водночас з тексту даного договору неможливо встановити, чи підписував хтось із перелічених осіб даний договір від імені інших фізичних осіб-засновників товариства.

Таким чином, неможливо встановити, чи відбулася передача спірних сертифікатів до статутного фонду товариства.

Згідно з ч. 1. ст.1 - 3 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції 1999 року, що була чинною на момент створення СЗАТ « Колос») вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнаннями, а також інші майнові права (в тому числі і на інтелектуальну власність), грошові кошти , в тому числі в іноземній валюті.

Відповідно до пунктів 4.9 - 4.12.Установчого договору про створення та діяльність СЗАТ «Колос», які визначають порядок та умови внесення акціонерами вкладу до статутного фонду товариства, засновники-фізичні особи, що є членами КСП « Україна», підписали акти прийому-передачі прав на майно, за умовами яких вказані особи передають належні їм права на земельні частки (паї), які підтверджені сертифікатами, до статутного фонду СЗАТ «Колос» в рахунок оплати акцій товариства, а СЗАТ «Колос» в особі його голови правлінні приймає на баланс підприємства, що підтверджується сертифікатами на право на земельну частку (пай).

З п. 3. вищезазначеного Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10 листопада 1994 року вбачається, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Зі змісту Актів прийому-передачі прав на майно вбачається, що належні засновникам земельні сертифікати не передавалися у власність СЗАТ «Колос» жодним із передбачених Указом Президента способом.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції 1999 року) товариство є власником майна переданого йому засновниками і учасниками у власність, продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Згідно з ч. 2 п. 4. Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10 листопада 1994 року саме власники земельних ділянок можуть добровільно створювати на базі належних їм земельних ділянок спільні сільськогосподарські підприємства, асоціації, спілки, акціонерні товариства, інші кооперативні підприємства і організації, передавати ці ділянки у спадщину, дарувати, обмінювати, здавати під заставу, надавати в оренду, продавати громадянам України без зміни цільового призначення земельних ділянок

Аналіз положень п. 3. та ч. 2. п. 4. даного Указу дає підстави стверджувати, що для сертифікатів, які посвідчують право на земельну частку (пай) встановлено обмежений режим цивільного обігу, оскільки такі сертифікати можуть бути лише об'єктом купівлі-продажу, дарування , успадкування, застави .

Таким чином, діюче на той час законодавство не передбачало можливості передачі у власність товариства права на земельну частку (пай) , внесене як вклад до статутного фонду товариства його засновником.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що п. 4 Указу Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року встановлено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського коопе-ративу, сільськогосподарського акціонерного товариство має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю.

Враховуючи наведене позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 44-49 Господарського процесуального кодексу України та на підставі того, що представник Позивача у судовому засіданні просив залишити судовий збір за Позивачами, суд виходить до висновку, що сплату судового збору залишити за Позивачами.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, Закону України «Про господарські товариства», керуючись статтями 1,4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним Установчий договір та статут Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Колос" щодо визнання Фізичної особи ОСОБА_2 (НОМЕР_1 виданий 25.12.2001 р. Гайворонським РВ УМВСУ в Кіровоградській області), Фізичної особи ОСОБА_3 (НОМЕР_2 виданий 13.02.2012 р. Золочівським РВ УМВСУ в Харківській області), Фізичної особи ОСОБА_4 (НОМЕР_3 виданий 26.09.2002 р. Золочівським РВ УМВСУ в Харківській області), Фізичної особи ОСОБА_5 (НОМЕР_4 виданий 17.08.2000 р. Міжгірським РВ УМВСУ в Закарпатській області), Фізичної особи ОСОБА_6 (НОМЕР_5 виданий 20.08.1996 р. Золочівським РВ УМВСУ в Харківській області), Фізичної особи ОСОБА_7 (НОМЕР_6 виданий 22.07.1996 р. Золочівським РВ ГУМВСУ в Харківській області), Фізичної особи ОСОБА_8 (НОМЕР_7 виданий 07.12.2000 р. Золочівським РВ УМВСУ в Харківській області) засновниками товариства шляхом внесення земельних сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Повне рішення складено 19.10.2012 р.

Суддя (підпис) Жигалкін І.П.