ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2012 р.
Справа №18/49/12

Господарський суд Полтавської
області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників :

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: Гридньова К.С.,

від третіх осіб: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3,

АДРЕСА_2,

до Кременчуцької міської ради
Полтавської області,

пл.Перемоги,2, м.Кременчук, 39600,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні

відповідача:

1. Управління Держкомзему у м.
Кременчук,

пр.60- років Жовтня,80, м. Кременчук, 39600

2. Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької

міської ради м. Кременчук, пл.Перемоги,2,
м.Кременчук,39600,

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2012 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 звернулась до
господарського суду Полтавської
області з позовом до Кременчуцької
міської ради Полтавської області про
скасування рішення Кременчуцької
міської ради від 29.11.2011р. "Про
скасування деяких підпунктів рішень
міської ради", посилаючись на порушення
Кременчуцькою міською радою
Полтавської області при прийнятті
рішення її законних прав та інтересів.

В обгрунтування позовних вимог ФОП
ОСОБА_3 посилається на те, що
оскаржуване рішення Кременчуцької
міської ради, яким було скасовано п.п.1.35
рішення Кременчуцької міської ради від
28.11.2011 року "Про попереднє погодження
місця розташування стаціонарних малих
архітектурних форм та пересувних
архітектурних форм для провадження
підприємницької діяльності в
м.Кременчуці", п.п.1.8 рішення
Кременчуцької міської ради від 28.10.2010
року "Про розміщення малих
архітектурних форм в м.Кременчуці" та
розірвано укладений між позивачем та
відповідачем договір про встановлення
особистого строкового сервітуту від
06.05.2011 року прийнято з порушенням
Конституції України та законів
України, оскільки скасовані
відповідачем пункти рішень виконані
позивачем у повному обсязі, а тому їх
скасування суперечить рішенню
Конституційного суду України від 16.04.2009
року по справі №1-9/2009, межі земельної
ділянки позивачем не змінювались,
обстеження земельної ділянки, на
підставі якого прийнято оскаржуване
рішення, проведено з порушенням
законодавства, розірвання договору
неможливе з огляду на положення ст.ст.
651,654 ЦК України та умов договору.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 27.03.2012 року,
залишеним без змін Постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 21.05.2012 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 14.08.2012 року
постановлені судові рішення скасовано
з підстав незастосування норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та неповного
з'ясування всіх обставин справи, а
справа направлена на новий розгляд.

Ухвалою судді господарського
суду від 06.09.2012 року справу прийнято до
провадження та запропоновано сторонам
та третім особам надати письмові
пояснення з урахуванням правових
позицій, викладених в Постанові Вищого
господарського суду.

Під час нового розгляду справи в
судовому засіданні представником
позивача позовні вимоги підтримані в
повному обсязі з мотивів, викладених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях ( т.1 а.с.93-95, т.2,а.с.87-90).

Відповідач у відзивах на позовну
заяву (т.1 а.с.81, т.2.а.с.61-63) та його
представник у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечує,
посилаючись на право органу місцевого
самоврядування скасовувати свої
рішення, а тому відповідність рішення
вимогам чинного законодавства, в тому
числі і на відповідність вимогам
законодавства рішення щодо
одностороннього розірвання договору.

Представники третіх осіб, які
належним чином повідомленні про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Третя особа 1: Управління
Держкомзему у м.Кременчук в письмових
поясненнях вважає рішення
Кременчуцької міської ради від 29.11.2011
року в частині зобов'язання внести
зміни до земельно-кадастрової
документації в зв'язку з розірванням
договору особистого строкового
сервітуту таким, що суперечить
законодавству України , а також просить
розглянути справу за відсутності
представника(т.2.а.с.73-75).

Третя особа 2: Управління
містобудування та архітектури у
письмових запереченнях(т.2.а.с.82-84) проти
задоволення позову заперечує, вважаючи
невиконанням позивачем рішення
Кременчуцької міської ради від 29.03.2009
року "Про розміщення малих
архітектурних форм у м. Кременчуці " з
посиланням на перевищення розмірів
малої архітектурної форми та
правомірність проведення перевірки.

Зважаючи на те, що треті особи
були повідомлені належним чином про
час та місце розгляду справи, суд
вважає можливим розглянути справу за
відсутності їх представників.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, судом
встановлено, що 28.12.10р. на ІІ сесією
Кременчуцької міської ради
Полтавської області VI скликання
прийнято рішення "Про попереднє
погодження місця розташування
стаціонарних малих архітектурних форм
та пересувних малих архітектурних форм
для провадження підприємницької
діяльності в м. Кременчуці", п.п.1.35 якого
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
попередньо погоджено місце
розташування стаціонарної малої
архітектурної форми - торговельного
павільйону для реалізації
продовольчих товарів по проспекту
АДРЕСА_2 на земельній ділянці,
загальною площею 21 кв.м., строком на
п'ять років(т.1.а.с.20).

12.01.11р. Управлінням містобудування та
архітектури позивачу надано вимоги
щодо естетичного вигляду та
інженерного забезпечення стаціонарної
малої архітектурної форми з додатком:
схема прив'язки стаціонарної малої
архітектурної форми М 1:50 (т.1.а.с.21).

28.02.11р. між ВАТ "Полтаваобленерго"
(підрядник) та позивачем (замовник) був
укладений договір про надання
технічних умов електропостачання № 501,
відповідно до якого підрядник за
клопотанням замовника зобов'язувався
надати останньому технічні умови
електропостачання об'єкта замовника
(далі - ТУ), а замовник зобов'язувався
прийняти ТУ та оплатити виконану
роботу (п.1.1 договору). Відповідно до п.2
договору назва об'єкта замовника:
торговельний павільйон для реалізації
продовольчих товарів АДРЕСА_2 з
розрахунковим навантаженням 5,0 кВт. Цей
договір підписаний обома сторонами та
скріплений печаткою ВАТ
"Полтаваобленерго", який діяв до 24.04.11р.

11.03.11р. ВАТ "Полтаваобленерго"
направлено позивачу за № 04-66-05-47/2544
технічні умови електропостачання
електроустановок торгівельного
павільйону для реалізації
продовольчих товарів, яких строк дії
два роки.

Відповідно до п.п.1.8 рішення п'ятої
сесії Кременчуцької міської ради
Полтавської області міської ради VI
скликання від 29.03.11р. "Про розміщення
малих архітектурних форм в м.
Кременчуці" фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 надано дозвіл на
розміщення малих архітектурних форм:
стаціонарної малої архітектурної
форми - торговельного павільйону для
реалізації продовольчих товарів по
проспекту АДРЕСА_2 на земельній
ділянці, загальною площею 21 кв.м.,
строком на п'ять років та зобов'язано
укласти договір особистого строкового
сервітуту(т.1.а.с.16).

На виконання вказаного рішення, 06.05.11р.
між Кременчуцькою міською радою та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
було укладено договір про встановлення
особистого строкового сервітуту, який
зареєстрований в Управлінні
Держкомзему у місті Кременчук
Полтавської області, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис 23.05.11р. за № 00173(т.1.а.с.14,15).

Згідно умов договору відповідач надав,
а позивач прийняв об'єкт особистого
строкового сервітуту - земельну
ділянку площею 21 кв.м. по АДРЕСА_2 в
строкове платне користування для
розміщення стаціонарної малої
архітектурної форми - торговельного
павільйону для реалізації
продовольчих товарів.

04.10.11р. Управлінням містобудування та
архітектури складений акт обстеження
земельної ділянки, яка надавалась ФОП
ОСОБА_3 для розміщення стаціонарної
тимчасової споруди - торговельного
павільйону для реалізації
продовольчих товарів по проспекту
АДРЕСА_2 яким було встановлено, що
розмір павільйону складає 3,0х6,0 м.,
загальна площа споруди 18 кв.м., а
відповідно до схеми прив'язки, розміри
павільйону становлять 2,0х6,0 м.

29.11.11.р. рішенням XIII сесії VI скликання
Кременчуцької міської ради
Полтавської області "Про скасування
деяких підпунктів рішень міської ради"
скасовано п.п.1.35 рішення міської ради
від 28.12.10р. "Про попереднє погодження
місця розташування стаціонарних малих
архітектурних форм та пересувних малих
архітектурних форм для провадження
підприємницької діяльності в м.
Кременчуці", п.п.1.8 рішення міської ради
від 29.03.11р. "Про розміщення малих
архітектурних форм в м. Кременчуці" в
зв'язку з невідповідністю розмірів
споруди запланованим розмірам у схемі
прив'язки(т.1.а.с.13).

Цим же рішенням розірвано договір про
встановлення особистого строкового
сервітуту, зареєстрованого в
Управлінні Держкомзему у місті
Кременчук Полтавської області 23.05.11р.
за № 00173, на підставі п.5.4., в
зв'язку з невиконанням зобов'язань,
вказаних в п.4.4 даного договору, а саме:
недотримання п.1 вимог щодо естетичного
вигляду та інженерного забезпечення
стаціонарної малої архітектурної
форми №48-3151/33 від 12.01.11р., так як розміри
споруди не відповідають запланованим
розмірам у схемі прив'язки.

Вирішено внести зміни до
земельно-кадастрової документації
згідно з чинним законодавством (п. 2
рішення) та зобов'язано фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 в місячний
термін з дня прийняття цього рішення
демонтувати торговельний павільйон за
вищевказаною адресою та звільнити
земельну ділянку від будівельних
матеріалів, привести благоустрій
земельної ділянки до попереднього
стану (п.3 рішення).

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного:

Відповідно до ч. 1 ст.13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Згідно ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 24 закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Частиною 1 статті 59 цього Закону
встановлено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина 10 статті 59 Закону).

Відповідно до ч.1 статті 21 та ч. 1 ст.393
Цивільного Кодексу України суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування № 1-9/2009), зазначено, що в
аспекті конституційного подання
положення частини другої ст. 19, статті
144 Конституції України, статті 25, частин
першої, десятої статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
стосовно права органу місцевого
самоврядування скасовувати свої
раніше прийняті рішення та вносити до
них зміни необхідно розуміти так, що
орган місцевого самоврядування має
право приймати рішення, вносити до них
зміни та/чи скасовувати їх на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Разом з тим, в цьому ж рішенні
Конституційний суд України зазначив,
що в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами ( ст.74 Закону України
"Про місцеве самоврядування і Україні").
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Враховуючи викладене суд вважає,
що на підставі рішення ІІ сесії
Кременчуцької міської ради
Полтавської області VI скликання від
28.12.2010р. "Про попереднє погодження місця
розташування стаціонарних малих
архітектурних форм та пересувних малих
архітектурних форм для провадження
підприємницької діяльності в м.
Кременчуці", п.п.1.35 якого фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 попередньо
погоджено місце розташування
стаціонарної малої архітектурної
форми - торговельного павільйону для
реалізації продовольчих товарів по
проспекту АДРЕСА_2 на земельній
ділянці, загальною площею 21 кв.м.,
строком на п'ять років та п.п.1.8 рішення
Кременчуцької міської ради від 29.03.11р.
"Про розміщення малих архітектурних
форм в м. Кременчуці", яким ФОП ОСОБА_3
надано дозвіл на встановлення
стаціонарної малої архітектурної
форми є ненормативними актами
індивідуальної дії, на підставі яких
виникли правовідносини, виконані, що
підтверджується наданням (отриманням)
відповідних технічних умов, дозволом
на розміщенням МАФ та укладенням
договору особистого строкового
сервітуту, а тому вичерпали свою дію,
виходячи з чого відповідач не мав права
скасовувати свої попередні рішення,
оскільки це рішення порушує права
позивача на користування земельною
ділянкою та розміщення МАФ для
здійснення підприємницької
діяльності, надані йому за укладеним
договором особистого строкового
сервітуту, в зв'язку з чим позов в цій
частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу
України право земельного сервітуту - це
право власника земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

Частиною 1 статті 403 ЦК України
встановлено, що сервітут визначає
обсяг прав щодо користування особою
чужим майном.

Право користування чужою земельною
ділянкою або іншим нерухомим майном
полягає у можливості проходу, проїзду
через чужу земельну ділянку,
прокладання та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо (ст. 404
ЦК України).

Земельний кодекс України (ст.100) та
Цивільний кодекс України (ст.402)
передбачають умови встановлення
сервітуту: це може бути договір, закон,
заповіт або рішення суду.

Стаття 102 Земельного кодексу України та
стаття 406 Цивільного кодексу України
містять вичерпний перелік підстав
припинення дії земельних сервітутів, а
саме: поєднання в одній особі суб'єкта
права земельного сервітуту, в
інтересах якого він встановлений, та
власника земельної ділянки; відмови
особи, в інтересах якої встановлено
земельний сервітут; рішення суду про
скасування земельного сервітуту;
закінчення терміну, на який було
встановлено земельний сервітут;
невикористання земельного сервітуту
протягом трьох років; порушення
власником сервітуту умов користування
сервітутом.

Згідно частин 1, 2 статті 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору".

Відповідно до ст.654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 5.1 договору зміна умов
договору або його дострокове
розірвання можливі за взаємною згодою
сторін та за рішенням Кременчуцької
міської ради шляхом укладання
додаткової угоди до цього договору, яка
підлягає державній реєстрації. У разі
недосягнення згоди щодо змін умов
договору чи його дострокового
розірвання спір вирішується у судовому
порядку.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що дія
даного договору припиняється у разі,
зокрема, невиконання зобов'язань,
вказаних в п. 4.2. та п. 4.4. даного
договору.

Відповідно до пункту 5.3. Договору
особистого строкового сервітуту,
укладеного між Позивачем та
Відповідачем 06 травня 2011 року №
00173, дія Договору припиняється
шляхом його розірвання за взаємною
згодою сторін; за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у наслідок не
виконання другою стороною обов'язків,
передбачених Договором. Таким чином,
договір не може бути розірвано за
рішенням міської ради, факт порушення
умов користування сервітутом особою, в
інтересах якої він був встановлений,
повинен бути підтверджений рішенням
суду.

Разом з тим, відповідно до ч.1 п. 5.4 цього
договору розірвання договору про
встановлення особистого строкового
сервітуту в односторонньому порядку
допускається. Умовами розірвання
договору в односторонньому порядку є
невиконання однією із сторін
зобов'язань, вказаних в пунктах 4.2. та 4.4.
договору.

Відповідно до п.4.4. договору набувач
зобов'язувався дотримуватися вимог
щодо естетичного вигляду та
інженерного забезпечення стаціонарної
малої архітектурної форми, наданих
Управлінням містобудування та
архітектури.

Як вбачається з вимог щодо естетичного
вигляду та інженерного забезпечення
стаціонарної малої архітектурної
форми від 12.01.2011 р. за № 48-3151/33,
розміщення стаціонарної малої
архітектурної форми необхідно
виконати у відповідності зі схемою
прив'язки споруди та вимогами щодо
естетичного вигляду та інженерного
забезпечення стаціонарної малої
архітектурної форми. В разі виконання
самовільної реконструкції об'єкта,
збільшення розміру тощо споруда
вважається "самовільно встановленою"
та підлягає знесенню з приведенням
земельної ділянки до належного стану.

В зазначених Вимогах не зазначено
розмірів МАФ, а тому посилання
Кременчуцької міської ради на їх
невиконання є необгрунтованим, в
зв'язку з чим вимоги в цій частині та в
частині внесення змін до земельно -
кадастрової документації також
підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного , позовні
вимоги підлягають задоволенню, в
зв'язку з чим судові витрати
поклададаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Рішення ХІІ сесії Кременчуцької
міської ради VІ скликання від 29
листопада 2011 року "Про скасування
деяких підпунктів рішень міської ради"
скасувати.

3. Стягнути з Кременчуцької міської
ради (пл.Перемоги,2,м.Кременчук, 39600,
ідентифікаційний код 24388300, інші
відомості не відомі) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, інші відомості не відомі)
1073,00грн. на повернення судового збору.

4.Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржено на
протязі 10 днів до Харківського
апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 03.12.2012
року

Суддя
Кульбако М.М.