ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" березня 2012 р. Справа № 5019/175/12

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Генерація"

до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк"

відповідача-2 Відкритого акціонерного товариства "Квасилівський завод комунального устаткування"

про розірвання договору поруки

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: представники ОСОБА_1 (довіреність б/н від 15.08.2011 року), ОСОБА_2 (довіреність б/н від 05.03.2012 року);

від відповідача-1: представник ОСОБА_3, довіреність № 47-19 від 11.01.2011 року

від відповідача-2: представник не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Генерація" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів про розірвання Договору поруки №3103-2 від 31 березня 2008 року, укладеного між ТОВ КБ «Західінкомбанк», ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»і ТОВ «Енерго Генерація».

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне: 31.03.2008 року між ТОВ КБ «Західінкомбанк»та ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»було укладено кредитний договір №3103-1. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ТОВ КБ «Західінкомбанк», ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»і ТОВ «Енерго Генерація»укладено Договір поруки №3103-2 від 31.03.2008 року.

Підписуючи договір поруки, позивач розраховував на те, що він поручається за виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту в розмірі 1800000,00 грн. із сплатою 18% річних.

Проте, 30 вересня 2008 року між Позичальником та Кредитором було укладеного додатковий договір до кредитного договору, згідно якого з 01 жовтня 2008 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами була підвищена до 21 (двадцяти одного) % річних. А вже 28 листопада 2008 року між Позичальником та Кредитором було укладено ще один додатковий договір до кредитного договору, згідно якого з 01 грудня 2008 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами була підвищена до 23 (двадцяти трьох) відсотків річних.

Фактично, укладенням даних додаткових договорів було збільшено розмір основного зобов'язання, оскільки було суттєво збільшено відсотки за користування кредитом, проте на укладення таких додаткових договорів, Позивач, як Поручитель своєї згоди жодним чином (ні усно, ні письмово) не давав, більше того - про їхнє укладення позивачу взагалі нічого не було відомо.

Оскільки збільшення відсоткової ставки за користування кредитом істотно збільшує розмір зобов'язання Позичальника, вона відповідно й збільшує обсяг відповідальності Поручителя. Таке збільшення основного зобов'язання, тобто укладення додаткових договорів до кредитного договору про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, без згоди поручителя, внаслідок якого було збільшено обсяг відповідальності поручителя, має своїм наслідком припинення договору поруки.

З приписів статті 651 ЦК України випливає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та в інших випадках, встановлених законом.

При цьому в ч.2 ст.653 ЦК України встановлено, що в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як зазначає позивач, комплексне розуміння наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що припинення поруки як зобов'язання сторін можливе у формі розірвання договору поруки, укладеного між сторонами. Відтак, на думку позивача наявні правові підстави для розірвання договору поруки №3103-2, укладеного 31.03.2008 року між позивачем - ТОВ «Енерго Генерація»та відповідачами - ПАТ «Західінкомбанк», ВАТ «Квасивівський завод комунального устаткування».

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві.

ПАТ «Західінкомбанк»відзиву на позов до суду не подав, уповноважений представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, при цьому зазначив, що підстави для розірвання спірного договору поруки відсутні.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав, причин неявки в судове засідання не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №030.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні представників сторін, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк»є правонаступником КБ «Західінкомбанк»ТОВ.

31.03.2008 року між КБ «Західінкомбанк»ТОВ (надалі - кредитор) та ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»(надалі - позичальник) укладено Кредитний договір №3103-1 (надалі - Кредитний договір), згідно з п.1.1 якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 1800000,00 грн..

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору термін користування кредитними коштами встановлений до 30 березня 2011 року включно, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора.

Пунктом 3.2.3 Кредитного договору передбачена сплата процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 18 % річних.

30.09.2008 року між КБ «Західінкомбанк»ТОВ та ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»укладено Додатковий договір до кредитного договору №3103-1 від 31.03.2008 року, згідно з умовами якого з 01.10.2008 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами підвищена до 21 % річних.

28.11.2008 року між КБ «Західінкомбанк»ТОВ та ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»укладено Додатковий договір до кредитного договору №3103-1 від 31.03.2008 року, згідно з умовами якого з 01.12.2008 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами підвищена до 23 % річних.

За умовами п.2.1 Кредитного договору в забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором кредитором прийнято, зокрема, Договір поруки №3103-2 від 31.03.2008 року, укладений між кредитором, позичальником і ТОВ «Енерго Генерація».

31.03.2008 року між КБ «Західінкомбанк»ТОВ (кредитор), ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування»(позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Генерація»(поручитель) укладено Договір поруки №3103-2 (надалі - Договір поруки), згідно з яким поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником (ВАТ «Квасилівський завод комунального устаткування») в повному обсязі усіх зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору №3103-1 від 31.03.2008 року і додаткових до нього договорів, укладених між кредитором і позичальником.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором та додатковими до нього договорами кредитор має право стягнути з поручителя суму в розмірі повного обєму усіх зобовязань позичальника (п.2.2 даного договору).

Відповідно до п.2.2 Договору поруки поручитель приймає на себе зобовязання при невиконанні позичальником зобовязань перед кредитором у строки та на умовах, що обумовлені кредитним договором та додатковими до нього договорами, погасити: а) кредитну заборгованість в розмірі 1800000,00 грн.; б) нараховані за користування кредитними коштами проценти в розмірі, передбаченому в кредитному договорі та додатковими до нього договорами; в) неустойку, збитки, а також інші боргові зобовязання, що випливають з кредитного договору та додаткових до нього договорів шляхом перерахування суми заборгованості в повному обсязі в 3 денний строк на рахунок кредитора чи внесення готівки в касу кредитора.

Відповідно до п.3.2. Договору поруки сторони погодили, що дія договору припиняється в момент повного виконання позичальником чи поручителем усіх зобовязань позичальника перед кредитором за кредитним договором та додатковими до нього договорами.

Позивач просить суд розірвати Договір поруки №3103-2 від 31.03.2008 року, оскільки, на його думку, порука припинена через зміну зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до положень ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до положень ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або декілька осіб.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто однією з підстав для припинення поруки є зміна основного зобов'язання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя, без його згоди. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. При цьому така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки.

Поручителем ТОВ «Енерго Генерація» пунктами 1.1, 2.1, 2.2 Договору поруки надано попередню згоду на зміну умов основного зобовязання, оскільки зобовязання позичальника перед кредитором визначалися Кредитним договором №3103-1 від 31.03.2008 року і додатковими до нього договорами, укладеними між кредитором та позичальником.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктами 1.1, 2.1, 2.2 Договору поруки №3103-2 від 31.03.2008 року була передбачена можливість зміни процентів та строків їх сплати в порядку визначеному Кредитним договором, в забезпечення якого надана порука, а тому підстави для розірвання Договору поруки №3103-2 від 31.03.2008 року відсутні.

Відповідно до ст.ст.33,34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що позивачем не наведено жодних підстав для розірвання спірного договору передбачених ст.ст.651,652 Цивільного кодексу України, а також позивачем не дотримано встановленого ст.188 Господарського кодексу України порядку його розірвання. Крім того, відповідно до ч.2 ст.653 Цивільного кодексу України, розірвання договору як форма припинення зобовязання може мати місце лише у разі наявності зазначення підстав розірвання у договорі.

З огляду на вищевказане підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення суддею підписаний «26»березня 2012 року