ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" лютого 2012 р. Справа № 5004/93/12

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", с. Липини, Луцький район

до відповідача: ОСОБА_1 банку України в особі управління ОСОБА_1 банку України у Волинській області, м. Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Західінкомбанк", м. Луцьк

про розірвання кредитного договору № 1702/06-616 від 17.02.2006р.

Суддя Слободян П. Р.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (дов. від 27.02.12р.)

від відповідача: ОСОБА_3 - провідний юрисконсульт (дов. від 24.06.09р.)

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 - представник (дов. у справі)

Суть спору: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", с. Липини, Луцький район звернувся в господарський суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 банку України в особі управління ОСОБА_1 банку України у Волинській області, м. Луцьк, в якій просить розірвати кредитний договір № 1702/06-616 від 17.02.2006р. із змінами та доповненнями укладений між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ та ТзОВ "Доброслав - Луцьк".

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 13-008/598 від 28.02.2012р. та представник в судовому засіданні позов вважає необґрунтованим та безпідставним з наступних підстав:

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.ч. 2, 4 ст. 188 ГК України).

Нормами частини 1 статті 652 ЦК України передбачена можливість

розірвання договору за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, якими

сторони керувалися при укладенні договору, якщо інше не встановлено

договором або не випливає із суті зобов'язання.

В той же час, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, частина друга статті 652 ЦК України надає можливість розірвати договір за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Натомість звернення позивача від 12.11.2011 до Управління з пропозицією щодо припинення дії (розірвання) кредитного договору № 1702/06-616 від 17.02.2006 не надходило, про що свідчить відсутність його реєстрації засобами системи автоматизованого діловодства, що ведеться в системі ОСОБА_1 банку України відповідно до Інструкції з діловодства в центральному апараті та установах ОСОБА_1 банку України, затвердженої постановою Правління ОСОБА_1 банку України №450 від 26.11.2002. У зв'язку з вищевикладеним, сторони не могли дійти згоди з причин необізнаності Управління про бажання ТОВ «Доброслав-Луцьк» розірвати договір.

Крім того, нормами даної статті, як умовою розірвання договору, закріплено обов'язковість наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Абзацом 2 частини 1 статті 652 ЦК України визначено зміну обставин як істотну, у разі, якщо обставини змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. При цьому, в позовній заяві позивач не довів наявність обставин, що зумовлюють застосування норм статті 652 ЦК України.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ПАТ "Західінкомбанк" в поясненні від 27.02.2012р. та представник в судовому засіданні позов вважає безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне:

На даний час позичальником - позивачем не погашена заборгованість по кредитному договору, а тому даний договір продовжує діяти до повної сплати суми кредиту, сплати процентів, штрафів, збитків та іншої заборгованості згідно умов даного кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 - 4 статті 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Укладаючи спірний кредитний договір сторони погодили усі його істотні умови, приймали на себе певні ризики і штрафні санкції на випадок неналежного виконання власних зобов'язань, та в момент укладення договору не мали будь - яких законних підстав вважати, що такі обставини чи несвоєчасна сплата заборгованості позичальником не настануть.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, позивач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Однак, ТзОВ «Доброслав-Луцьк» усіляко уникав та продовжує уникати відповідальності за цим кредитним договором, та не сплачує заборгованість.

Таким чином, всупереч статті 33 ГПК України, позивачем не доведено жодних умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

А поданий позов свідчить лише про зловживання позивачем своїми процесуальними правами та спробу затягнути чи уникнути відповідальності за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, в звязку з необхідністю надання додаткових пояснень /заперечень/ на відзив відповідача.

Враховуючи заявлене клопотання, суд вважає за необхідне задовольнити останнє та відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 77, 86 ГПК України, господарський суд,

у х в а л и в:

1. Розгляд справи відкласти на 13.03.2012р. на 10 год. 00 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 54-а, в залі судових засідань № 209.

2. Зобовязати:

2.1. Позивачу представити суду заперечення на відзив відповідача.

3. Визнати явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Попередити сторони про те, що у разі неявки в судове засідання повноважних представників та неподання витребуваних доказів, справа може бути розглянута на підставі ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Суддя П. Р. Слободян