РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті апеляційної скарги

"25" грудня 2012 р. Справа №15/5007/1/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Сініцина Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду Житомирської області від 09.03.11 р.

у справі № 15/5007/1/11

за позовом Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1

до Фермерського господарства "Нові Озеряни ВД"

про стягнення 30807, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 09.03.11 р. у справі № 15/5007/1/11 за позовом Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Нові Озеряни ВД" про стягнення 30807,43 грн. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав до Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що судом при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована наступним.

Приймаючи рішення від 09.03.11р. суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, так як договором суборенди від 01.06.2006р. встановлено строк дії договору п'ять років до 01.06.2011р. Таким чином, вказаний правочин підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до норми ст. 203 ЦК України, при укладенні правочину обов'язкове дотримання передбаченої законом форми, у даному випадку нотаріальної. Порушення вимог щодо форми правочину тягне за собою визнання його недійсним або настання інших наслідків. Недодержання нотаріальної форми договору тягне його нікчемність, він не породжує тих прав і обов'язків, яких бажали сторони. Отже, договір від 01.06.2006р., укладений між сторонами, строк найму нерухомого майна якого складає п'ять років (п.10.1 договору) не посвідчений нотаріально, відповідно до вимог ст. ст. 793, 220 ЦК України, є нікчемним.

Доказів визнання даного договору в судовому порядку дійсним в матеріалах справи відсутні.

Позивач (апелянт) звернувся з позовом до відповідача про стягнення 30807 грн. 43 коп. - заборгованості по орендній платі, відшкодування витрат по електроенергії по договору суборенди № б/н від 01.06.2006р.

З урахуванням вищевикладених обставин справи та встановлення господарським судом факту нікчемності договору суборенди б/н від 01.06.2006 р., правові підстави для задоволення позовних вимог суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до фермерського господарства "Нові Озеряни ВД" про стягнення з останнього 30807,43 грн. відсутні.

Апелянт вважає, що господарським судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, винесено необґрунтоване та незаконне рішення.

А тому, апелянт просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 09.03.11р. по справі № 15/5007/1/11 прийняти нове рішення, яким позовні вимоги визнати в повному обсязі.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду, з огляду на таке.

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" із змінами і доповненнями внесеними Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 17.10.2012 року "Про внесення змін до деяких Постанов Пленуму Вищого господарського суду України" передбачено, що частиною третьою статті 22 ГПК на сторони покладено обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Якщо таке зловживання виявляється у повторному (два і більше разів) поданні апеляційних або касаційних скарг на судові рішення, які вже переглянуто відповідно в апеляційному або в касаційному порядку, то суд першої інстанції своєю ухвалою повертає повторно (і більше разів) подану одним і тим же учасником судового процесу апеляційну скаргу на одне й те саме судове рішення місцевого господарського суду, яке вже перевірено в апеляційному порядку, а так само на процесуальний документ, який не ухвалювався та відсутній у справі.

Ухвали про повернення апеляційних і касаційних скарг у наведених випадках можуть виноситися судом апеляційної інстанції й за відсутності у ньому матеріалів справи, - на підставі даних діловодства суду та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, як вбачається з даних Діловодства спеціалізованого суду, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.11р. рішення господарського суду Житомирської області від 09.03.2011р. у справі № 15/5007/1/11 залишено без змін, апеляційну скаргу позивача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

Вказана вище постанова апеляційної інстанції згідно даних Діловодства спеціалізованого суду та Єдиного державного реєстру судових рішень в касаційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

В силу ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідна обставина виключає перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

Враховуючи те, що відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України Рівненським апеляційним господарським судом рішення місцевого господарського суду переглянуто в повному обсязі, повторне звернення будь-якої особи вказаної в ч.1 ст.91 ГПК України, з апеляційною скаргою не допускається.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що у прийнятті апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 09.03.2011 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86,91, 98 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті апеляційної фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 09.03.2011 року.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Сініцина Л.М.