ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.11.12 Справа № 5021/1351/12.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиоблагротехсервіс",

м. Суми

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірми

Сіннівська, с. Сінне, Краснопільський район, Сумська область,

про стягнення 42 819 грн. 37 коп.

СУДДЯ ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_2; директор ОСОБА_3

При секретарі судового засідання Долгополовій Н.С.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 42 819 грн. 37 коп., в тому числі 37 240 грн. 00 коп. заборгованості за виконанні роботи відповідно до укладеного між сторонами договору № 3/1 від 14.07.2010 року на збирання врожаю зернових культур, 3314 грн. 36 коп. інфляційних збитків, 2265 грн. 01 коп. 3 % річних.

Відповідач у відзиві від 10.10.2012р. та у письмовому поясненні від 23.10.2012р. заперечує проти вимог позивача та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. При цьому відповідач пояснив, що роботи по збиранню врожаю позивачем не виконувались, а наданих позивачем ОСОБА_4 від 29.07.2010 року він не підписував, не зважаючи на те, що у Актах вказується, що зі сторони замовника Акти складені та підписані саме директором ОСОБА_3, хто саме та за яких обставин підписав вказані акти і поставив на них печатку відповідача - не відомо.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2012р. зобовязано позивача подати до суду подорожні листи на комбайни, зазначені у актах; посвідчення про відрядження комбайнерів; будь-які інші докази виконання робіт на користь відповідача.

Позивач у поясненні від 07.11.2012р. зазначає, що відповідні подорожні листи на роботу комбайна на підприємстві позивача не були виявлені та наразі у власності позивача відповідних комбайнів немає, тому просить суд витребувати у відповідача докази, які підтверджували б факт виконання позивачем робіт по збиранню зернових. Крім цього, позивач у даному клопотанні вказав, що вбачає ознаки службового підроблення в діях відповідача та замаху на шахрайство, що передбачені ст. 15, ст. 190 КК України, а тому просить суд зупинити провадження у даній справі та направити матеріали даної справи до слідчих органів.

Господарський суд, розглянувши клопотання позивача від 07.11.2012р., відхиляє його та вважає, що підстав для зупинення провадження у даній справі немає, крім того, господарський суд відхиляє клопотання позивача про витребування у відповідача вказаних доказів (які зобовязано ухвалою від 24.10.2012р. надати суду саме позивачем), оскільки обовязок доказування наявності заборгованості відповідача у відповідності до ст. 33 ГПК України законодавчо покладено на позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважених представників сторін, дослідивши наявні докази, що мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив:

14 липня 2010р. між позивачем - Відкритим акціонерним товариством «Сумиоблагротехсервіс» та відповідачем - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Сіннівська» було укладено договір № 3/1 на збирання врожаю зернових культур. Предметом вказаного договору (п. 1.1.) було проведення виконавцем (позивачем) збирання врожаю зернових культур на площах замовника (відповідача) на умовах, передбачених цим договором, а замовник (відповідач) проводить оплату за отримані послуги.

Відповідно до п. 3.2. остаточний розрахунок по договору проводиться по факту виконаних робіт, на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання останнього «Акту приймання виконаних робіт».

Як зазначає позивач, 29.07.2010р. сторонами було складено два Акта приймання виконаних робіт на загальну суму 37 240,00 грн.; більше відповідних Актів не складалось.

Згідно п. 3.2 договору відповідач був зобов'язаний оплатити вартість робіт до 03.09.2010р.

За розрахунком позивача, відповідач заборгував за вищевказаним договором 37 240 грн. 00 коп. Крім цього, позивач нарахував відповідачу 3 314 грн. 36 коп. інфляційних витрат та 2 265 грн. 01 коп. - 3% річних. З вимогою про стягнення вказаних сум позивач звернувся до господарського суду .

Проте, відповідач з позовними вимогами не згоден, та зазначив, що навесні (приблизно у квітні) 2010 року між керівництвом позивача та керівництвом відповідача була досягнута усна домовленість щодо надання позивачем послуг по збиранню врожаю зернових культур. З метою гарантованого забезпечення збиральної техніки позивача відповідним обсягом робіт останній вимагав від відповідача внесення попередньої оплати у розмірі 30% від орієнтовної вартості робіт. А тому, на момент укладання договору № 3/1 від 16.07.2010 року відповідачем в якості попередньої оплати за виконання робіт по збиранню врожаю зернових було сплачено 35 000 грн. 00 коп.: 30 000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № б/н від 27.04.2010 року, 5000,00 грн. згідно платіжного доручення № від 25.06.2010 року.

Будь-які інші договори, крім договору № 3/1, на протязі 2010 року між позивачем та відповідачем не укладалися.

Наведені вище обставини сплати грошових коштів у сумі 35 000,00 грн. підтверджуються складеним позивачем та направленим на адресу відповідача ОСОБА_4 звірки взаєморозрахунків (а.с 38).

Згідно з умовами п. 2.2.11 договору № 3/1 від 16.07.2010 року після закінчення робіт по кожному полю складається Акт прийняття виконаних робіт, який підписується керівником замовника (відповідача) та відповідальною особою,

Директор відповідача передбачені п. 2.2.3 договору повноваження по підпису залишив за собою, інших осіб для здійснення визначених п.2.2.3 договору функцій не призначав. При цьому наданих позивачем ОСОБА_4 від 29.07.2010 року він не підписував, не зважаючи на те, що у Актах вказується, що зі сторони замовника Акти складені та підписані саме директором ОСОБА_3.

Як пояснив в судовому засіданні директор відповідача, хто саме та за яких обставин підписав вказані акти і поставив на них печатку відповідача - не відомо.

У зв'язку із викладеним відповідач не погоджується з фактом виконання позивачем робіт, який зазначено у Актах від 29.07.2010 року.

Позивач, на вимогу суду (ухвали суду від 24.10.2012р. ) про надання доказів належного виконання зобовязань за договором від 14.07.2010р. по збиранню ним врожаю, якими є подорожні листи на комбайни, зазначені у актах; посвідчення про відрядження комбайнерів; будь-які інші докази виконання робіт на користь відповідача суду не надав, а відповідно не довів факт того, що ним надавались послуги по збиранню врожаю.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 4-3 цього ж Кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно пункту 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду доказів в обґрунтування її вимог або заперечень (належні і допустимі докази), в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст.ст. 33. 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Первинні документи, які містяться у матеріалах справи не підтверджують виконання позивачем умов зазначеного договору, не оформлені сторонами у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення Міністерства Фінансів України "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

З урахуванням вказаного, а також відповідних положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" обставини щодо збирання врожаю зернових культур на площах замовника (відповідача) на виконання договору від 14.07.2010р. повинні засвідчувати виключно первинні документи, складені в порядку визначеному зазначеним законом.

Отже, надані позивачем ОСОБА_4 від 29.07.2010р. в розумінні ст. ст. 32-34 ГПК України, відповідних положень Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку не можна вважати належними та допустимими доказами обставин, що підтверджують факт виконання позивачем робіт по збирання врожаю зернових культур на площах замовника (відповідача), а відтак і не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження заявлених у позові вимог по стягненню з відповідача 42 819 грн. 37 коп.

На підставі викладеного, позовні вимоги визнаються господарським судом необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі-відхилити.

2. Клопотання позивача про витребування у відповідача доказів по факту збирання врожаю зернових культур відхилити.

3. У задоволенні позовних вимог - ВІДМОВИТИ.

Повне рішення складено 12.11.2012р.

СУДДЯ (підпис) Ю.О.ЗРАЖЕВСЬКИЙ