КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2012 № 11/12/5026/2015/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Чорної Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі Дмитрина Д.О.

за участю представників

від прокуратури: ОСОБА_2 посвідчення № 002626 від 05.09.2012 року

від позивача: не зявився

від відповідача : ОСОБА_3 дов. № б/н від 08.08.2012 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 16.07.2012 року

у справі № 11/12/5026/2015/2011 (суддя Довгань К.І..)

за позовом Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі: Державної екологічної інспекції у Черкаській області

до Публічного акціонерного товариства «Монастирищенський орден Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод»

про стягнення 183 083,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Черкаської області передані позовні вимоги Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі: Державної екологічної інспекції у Черкаській області до Публічного акціонерного товариства «Монастирищенський орден Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» про стягнення шкоди , у розмірі 183083 грн. 09 коп. заподіяної державі наднормативним викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря за ІІ, ІІІ, IV квартали 2009 року. В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме викидом без відповідного дозволу у атмосферне повітря забруднюючих речовин в зв'язку з чим державі було завдано шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог ст. 10, ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" протягом ІІ, ІІІ, ІV кварталу 2009 року здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного на те дозволу, внаслідок чого заподіяв державі збитки в розмірі 183 083, 09 грн., які мають бути ним відшкодовані.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.11.2011 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод" на користь держави 183 083, 09 грн. збитків, завданих забрудненням атмосферного повітря, із зарахуванням до спеціальних фондів Державного бюджету України 30 відсотків, місцевих бюджетів 70 відсотків, із яких до Монастирищенського міського бюджету 50 відсотків, Черкаського обласного 20 відсотків та судові витрати.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що з урахування відсутності у відповідача дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за стягуваний період, позивачу необхідно відшкодувати державі шкоду за викид понаднормової кількості забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розмірі, який зазначений у розрахунку розміру збитків наданим позивачем у якості доказу, що відповідає Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженій наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 639 від 10.12.2008 року та зареєстрованій в Мінюсті України 21.01.2009 року за № 48/16064.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2012 року рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 03.04.2012 р. рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у даній справі було скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Підставою скасування судових рішень суд касаційної інстанції назвав те, що судами не дано оцінки доводам відповідача щодо помилкових даних, внесених ним у звіти про охорону атмосферного повітря за формою 2-ТП (повітря), а відтак розмір заявлених до стягнення збитків не можна вважати встановленим.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16 липня 2012 року у справі № 11/12/5026/2015/2011 позов задоволено частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод" на користь держави 7527,60 грн. збитків, завданих забрудненням атмосферного повітря, із зарахуванням до спеціальних фондів Державного бюджету України - 30 відсотків, місцевих бюджетів - 70 відсотків, із яких до Монастирищенського міського бюджету - 50 відсотків, Черкаського обласного - 20 відсотків, а також в доход державного бюджету України через Монастирищенське відділення Христинівської МДПІ - 102 грн. державного мита.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що заявлена позивачем сума до відшкодування збитків у розмірі 183 083,09 грн. не відповідає дійсному розміру збитків завданих відповідачем державі за перевищення норми викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, оскільки позаплановою перевіркою дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства у ІІ-IV кварталі 2009 року було встановлено розмір збитків, що підлягають стягненню з відповідача на користь бюджетів на рівні 7 527, 60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 16.07.2012 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було необґрунтовано задоволено позовні вимоги, оскільки заявлений позивачем до відшкодування розмір збитків було встановлено Монастирищенським районним судом Черкаської області під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченні ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України, а отже сумніву не підлягає.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_5 № 11/12/5026/2015/2011 від 08.08.2012 року враховуючи, що відповідно до розподілу справ між суддями апеляційну скаргу по справі № 11/12/5026/2015/2011 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Тищенко О.В., керуючись ст. ст. 4 6 , 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_2 суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., розгляд апеляційної скарги по справі № 11/12/5026/2015/2011 доручено здійснити колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Смірногва Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2012 року апеляційну скаргу Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В.., судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В. та призначено до розгляду на 19.09.2012 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_6 № 11/12/5026/2015/2011 від 19.09.2012 року враховуючи перебування судді Смірнової Л.Г. у відпустці, керуючись ст. ст. 4 6 , 69 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.1.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ОСОБА_2 суддів України від 26.11.2010 р. № 30, згідно п. 2.1 рішення зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2012р., розгляд апеляційної скарги по справі № 5011-27/1322-2012 доручено здійснити колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Іоннікова І.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2012 року апеляційну скаргу прийнято до провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя Тищенко О.В., судді Іоннікова І.А.,Чорна Л.В.

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Черкаської області від 16 липня 2012 року у справі № 11/12/5026/2015/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 16 липня 2012 року у справі № 11/12/5026/2015/2011.

Представник позивача в судове засідання 19.09.2012 року не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обовязок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора у відсутності представника позивача.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 03.03.2010 року Державною екологічною інспекцією в Черкаській області була проведена позапланова перевірка дотримання відкритим акціонерним товариством "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод" вимог природоохоронного законодавства, під час якої були виявлені порушення природоохоронного законодавства, зокрема, в галузі охорони атмосферного повітря.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.03.2010 року, в якому, встановлено, що у процесі виробничої діяльності відповідач за відсутності відповідного дозволу уповноважених органів здійснює наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря закінчився 31.12.2005 року, контроль за складом та обсягом забруднюючих речовин в атмосферне повітря не проводиться, вимоги п.п. 1, 2 припису від 23.01.2008 року № 36 про усунення аналогічних порушень за попередній період не виконані, що є порушенням ст. 11 та ст. 20 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Підприємство щоквартально та щорічно звітується за формою № 2 тп (повітря).

За результатами перевірки складено відповідний акт від 03.03.2010 р., протокол про адміністративне правопорушення № 001952 від 03.03.2010 р., відповідачу внесено припис про усунення виявлених порушень № 69 від 03.03.2010 р., в якому, зокрема, приписано отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в строк до 03.08.2010 р.

Постановою позивача від 04.03.2010 р. № 1515 заступник голови правління відповідача ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 20 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", та полягають у тому, що він, будучи відповідальною посадовою особою, допустив невиконання припису від 23.01.2008 р. № 36 щодо отримання дозволу на викиди та здійснення контролю за складом та обсягом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, за його вчинення на підставі ч. 1 ст. 78, 1885 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова ОСОБА_7 добровільно виконана, штраф сплачений.

30.03.2011 р. Черкаським міжрайонним природоохоронним прокурором за фактом забруднення атмосферного повітря службовими особами відповідача порушено кримінальну справу, постановою слідчого прокуратури від 30.05.2011 р. у даній справі притягнуто як обвинуваченого відповідального працівника відповідача ОСОБА_6

За результатами розгляду цієї кримінальної справи постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.08.2011 р. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України на підставі п. "в" ст.ст. 1, 6 Закону України "Про амністію у 2011 році", ст. 86 КК України, ч. 1 ст. 6, 248, 402 КПК України, кримінальну справу щодо нього закрито. При цьому, суд встановив, що ОСОБА_4, будучи службовою особою ВАТ "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод", відповідальною за контроль над викидами забруднюючих речовин в навколишнє середовище, протягом ІІ, ІІІ, IV кварталів 2009 року не вжив своєчасних заходів щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, внаслідок чого наднормативними викидами державі завдані матеріальні збитки в сумі 183083 грн. 09 коп. Наявність події цих злочинів і їх кваліфікація прямо залежні від розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Розрахунок розміру відшкодування збитків позивачем проведено на підставі статистичної звітності відповідача 2-ТП (повітря) за ІІ, ІІІ, IV кварталів 2009 року та у відповідності з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 р. № 639, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 р. за № 48/16064, розмір збитків складає 183083 грн. 09 коп.

Згідно з наявною в матеріалах справи випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 22.09.2011 р. серії ААА № 175895 та Статутом публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод" (п.п. 1.1., 1.2.), 25.05.2011 р. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів товариства, змінено його назву з "відкритого акціонерного товариства" на "публічне акціонерне товариство", останнє є правонаступником попереднього.

Також судом встановлено, що відповідачем у зв'язку із виявленими помилками при оформлені статистичної звітності у 2009 р. було оформлено та подано до Головного управляння статистики у Черкаській області 07.12.2011 р. уточнюючі звіти форми 2-ТП (повітря). Також відповідач звернувся до позивача із листом від 28.11.2011 р. у якому повідомив про виявлення ним помилок у статистичній звітності та просив здійснити перерахунок завданих збитків.

Листом від 15.12.2011 р. №39681/05 на адресу відповідача, за підписом начальника Державної екологічної інспекції в Черкаській області, останній повідомив про здійснення перерахунку розміру збитків. До вказаного листа додано здійснений перерахунок, відповідно до якого відповідачем допущено наступний понаднормативний викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин: оксид марганцю -0,005 тонн, заліза оксид -0,041 тонн, пил аброзивно-металевий -0,018 тонн, азоту оксид -0,003 тонни, оксид вуглецю -0,008 тонн, кремнію оксид 0,002 тони, ацетон -0,031 тони, бутилацетат -0,014 тони, толуол -0,075 тонн, уайт - спирит -0,148 тонн. Розмір збитків, завданих відповідачем понаднормативним викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря за ІІ, ІІІ, IV кварталів 2009 року позивачем визначено в сумі 6449,20 грн.

Також в ході розгляду справи позивачем було здійснено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства у ІІ, ІІІ, IV кварталі 2009 року, за результатами якої складено акт від 06.07.2012 р. За даними акту перевіряючі дійшли висновку про те, що у періоді, який піддавався перевірці, відповідачем допущено понаднормативний викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин, а саме: оксид заліза -0,060 тонн, оксид марганцю -0,0055 тонн, оксид кремнію -0,0015, оксид азоту -0,0078 тонн, оксид вуглецю -0,009 тонн, аерозоль лакофарбова -0,0097 тонн, ксилол - 0,158 тонн, стирол -0,063 тони, уайт спірит -0,158 тонн, бутилацетат -0,015 тонн, толуол -0, 076 тонн, ацетон -0,032 тонни.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний звязок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України "Про охорону атмосферного повітря".

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови: неперевищення протягом терміну їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.

Як вірно було встановлено господарським місцевим судом, ВАТ "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод" (правонаступником якого є відповідач) протягом ІІ, ІІІ, ІV кварталу 2009 року здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного на те дозволу; дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря закінчився 31.12.2005 року.

Факт такої протиправної поведінки зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 03.03.2010 року, який підписано представниками відповідача без зауважень і заперечень. Крім того, факт відсутності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідачем не заперечується, а відтак судом попередньої інстанції цілком правомірно встановлено наявність протиправної поведінки в діях відповідача, яка полягає у порушенні правової норми (ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря") та у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення ст.ст. 33, 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачає, що особи винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади несуть відповідальність згідно з законом; шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час окремим законом, до якого прямо відсилає норма ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", не врегульовано правовідносини щодо порядку та розмірів відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, тобто відповідний закон з цього приводу відсутній.

Однак, відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України у разі, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи невизначеність законом порядку та розмірів відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, вбачає достатні підстави для правильного застосування судами при вирішенні даного спору по аналогії закону положень ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Це випливає також зі ст.2 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", у відповідності з якою відносини в галузі охорони атмосферного повітря регулюються цим Законом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Таким чином, базовий Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" на відміну від ст. 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" дозволяє врегулювання законодавством України (в тому числі й підзаконними нормативними актами) порядку та розмірів відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища (в тому числі внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря), чим спростовується помилкове твердження відповідача про зворотне.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів виконує й інші функції відповідно до положення про нього, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 121 пункту 4 Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого постановою КМ України від 02.11.2006 №1524 (в редакції від 28.11.2007р.), Мінприроди відповідно до покладених на нього завдань розробляє та затверджує відповідно до закону методики визначення розмірів шкоди внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За таких обставин на спірні правовідносини, пов'язані з нарахуванням позивачем збитків, завданих внаслідок наднормативних викидів відповідачем забруднюючих речовин в атмосферне повітря, за охоплений перевіркою період, поширюється дія чинної Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639 та зареєстрованої в Мінюсті України 21.01.2009р. за №48/16064 (далі Методика №639), яка набрала чинності з 01.02.2009 року.

Аналогічна позиція відображена в постанові Вищого господарського суду України від "13" березня 2012 р. Справа № 18/2595/11

Отже на спірні правовідносини, пов'язані з нарахуванням позивачем збитків, завданих внаслідок наднормативних викидів відповідачем забруднюючих речовин в атмосферне повітря протягом ІІ-ІV кварталу 2009 року, поширюється дія чинної Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639 та зареєстрованої в Мінюсті України 21.01.2009р. за №48/16064 (далі Методика №639), яка набрала чинності з 01.02.2009 року.

Згідно з п.п.2.1.2,2.2 Методики №639, чинної протягом переважної частини охопленого перевіркою періоду (з 01.02.2009р. по 09.02.2011р.), наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства. Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами.

Відповідно до п. 3.6. Методики № 639 Розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Тобто для повного зясування розміру збитків необхідні також дані інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії). Використання лише даних державних статистичних спостережень не дає повної інформації про кількість викидів.

Частиною 1 ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ці вказівки є обов'язковими під час нового розгляду для суду першої інстанції, який розглядатиме справу. Під час нового розгляду місцевий господарський суд зобов'язаний діяти згідно з цими вказівками і не має права ухилитися від їх виконання.

Як було зазначено колегією суддів Вищого господарського суду України у постанові від 03 квітня 2012 р. № 12/5026/2015/2011: «….. апеляційний господарський суд неправомірно не прийняв в якості доказів подані відповідачем уточнені звіти за формою № 2 тп (повітря) та у зв'язку з цим не з'ясував позицію позивача відносно поданого відповідачем перерахунку збитків, зробленого Державною екологічною інспекцією в Черкаській області на підставі уточнених звітів, не перевірив правильність такого перерахунку….».

Як було встановлено судом першої інстанції розрахунок розміру відшкодування збитків, який склав183 083,09 грн., позивачем було проведено на підставі статистичної звітності відповідача 2-ТП (повітря) за ІІ, ІІІ, IV кварталів 2009 року та у відповідності з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Проте відповідачем у звязку із виявленими помилками при оформлені статистичної звітності у 2009 році було оформлено та подано до Головного управління статистики у Черкаській області 07.12.2011р. уточнюючі звіти форми 2-ТП (повітря).

За наведеною інформацією позивачем було здійснено позапланову перевірку дотримання відповідачем природоохоронного законодавства у вказаний період, за результатами якої складено акт від 06.07.2012 р.

Виходячи із даних вказаного акту та із застосуванням Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 р. № 639, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 21.01.2009 р. за № 48/16064 розмір збитків, що підлягає стягненню з відповідача на користь бюджетів становить 7527,60 грн.

Твердження прокурора про розмір збитків у сумі 183083,09 грн. з посиланням на встановлення цього факту постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.08.2011 р. у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України, суд вважає безпідставним, виходячи із наступного.

Згідно п. 2-4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Частини 2 - 4 цієї статті вказують на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Доведенню не підлягають лише встановлені у вироку з кримінальної справи питання про те, чи мав місце злочин, і про вчинення дій певною особою. Всі інші факти підлягають доказуванню незалежно від того, що вони викладені у вироку.

Втім, пунктом 4 Роз'яснень Вищого арбітражного суду від 01.04.1994 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" та в ОСОБА_8 господарського суду від 11.04.2005 № 01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" передбачено, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Відповідна постанова оцінюється господарським судом поряд з іншими доказами у справі на загальних підставах за правилами статті 43 ГПК. Встановлені у ній факти, - на відміну від органів, про які йдеться в частинах 2 - 4 статті 35 ГПК, - не є преюдиціальними.

Проте зазначені у постанові Монастирищенського районного суду Черкаської області обсяги викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря були встановлені судом без урахування помилок у поданій Відкритим акціонерним товариством «Монастирищенський орден Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» статистичній звітності форми 2-ТП (повітря) за ІІ, ІІІ, IV квартал 2009 року, а отже обсяг збитків, в основу розрахунку якого покладені невірні показники викидів забруднюючих речовин у повітря, у розмірі 183 083,09 грн. не відповідає дійсним обставинам справи.

При розгляді кримінальної справи судом взагалі не досліджувалася обставина, яка має безпосередній вплив на визначення обсягу збитків завданих державі та полягає у тому, що Відкритим акціонерним товариством «Монастирищенський орден Трудового Червоного Прапора Машинобудівний завод» у звязку із виявленням помилок при оформлені статистичної звітності у 2009 році було оформлено та подано до Головного управління статистики у Черкаській області 07.12.2011р. уточнюючі звіти форми 2-ТП (повітря), за результатами розгляду яких Державна екологічна інспекція в Черкаській області, здійснила перерахунок розміру збитків, згідно якого відповідачем допущено наступний понаднормативний викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин: оксид марганцю -0,005 тонн, заліза оксид -0,041 тонн, пил аброзивно-металевий -0,018 тонн, азоту оксид -0,003 тонни, оксид вуглецю -0,008 тонн, кремнію оксид 0,002 тони, ацетон -0,031 тони, бутилацетат -0,014 тони, толуол -0,075 тонн, уайт - спирит -0,148 тонн. Розмір збитків, завданих відповідачем понаднормативним викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря за ІІ, ІІІ, IV кварталів 2009 року позивачем визначено в сумі 6449,20 грн.

Отже з урахування вищенаведеного обставини щодо розміру завданих державі збитків шляхом перевищення понад нормованих викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря під час розгляду кримінальної справи Монастирищенським районним судом Черкаської області від 09.08.2011 р. у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України, у розумінні ст. 35 ГПК України не можуть розцінюватися судом у якості преюдиціальних.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелента).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаського міжрайонного природоохоронного прокурора залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 16 липня 2012 року у справі № 11/12/5026/2015/2011 залишити без змін.

Матеріали справи № 11/12/5026/2015/2011 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Тищенко О.В.

Судді Чорна Л.В.

ОСОБА_1