ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2012 року
Справа №18/1960/12

за позовом Комунального підприємства
"Полтава - сервіс" Полтавської міської
ради, пров. Чайковського, 5, м. Полтава,
36000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 36009

про стягнення 6116,76 грн.

Суддя Білоусов С. М.

Представники:

від позивача: Аксюта Б.О., дов. №5 від
02.04.2011 р.

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серії
НОМЕР_3 виданий Київським РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області 26.12.1997 р.

В судовому засіданні 11.12.2012 року суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до
вимог ст. 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 6116,76 грн. -
заборгованості за договором оренди №
4Р-414 від 01.11.2011 р., в тому числі: 5810,09 грн. -
основного боргу та 306,67 грн. - пені.

Відповідач у відзиві на позов та у
судових засіданнях проти заявлених
позовних вимог заперечує, посилаючись
на їх безпідставність, оскільки
орендна плата сплачувалась
відповідачем ПАТ "Полімпекс", а позивач
не подав доказів припинення права
власності ПАТ "Полімпекс" на земельну
ділянку для експлуатації та
обслуговування речового ринку у місті
Полтава.

Крім того відповідач заявив клопотання
про зупинення провадження у справі до
вирішення спору між ПАТ "Полімпекс" і
Полтавською міською радою щодо
визнання недійсним договору оренди
земельною ділянки та визнання
незаконним і скасування рішення
позачергової 19 сесії 6 скликання
Полтавської міської ради від 30.11.2011 р.

Заявлене клопотання про зупинення
провадження у справі суд відхилив як
необґрунтоване, оскільки зазначена
вище справа не пов'язана зі справою №
18/1960/12 про стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі за
договором № 4Р-414 оренди торговельного
місця від 01.11.2011 р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

01.11.2011 р. між Комунальним підприємством
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради, м. Полтава (далі - позивач) та
Фізичною собою-підприємцем ОСОБА_1, м.
Полтава (далі - відповідач) було
укладено договір № 4Р-414 оренди
торговельного місця (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору його
предметом є торговельне місце
секторуНОМЕР_4 загальною площею 9 кв.
метрів, розташоване на території
комунального ринку "Речовий" за
адресою: АДРЕСА_2 та надається
орендодавцем у тимчасове платне
користування орендареві для
провадження торговельної діяльності.

Згідно з абзацами 1-2 пункту 3.2 договору
орендар зобов'язаний прийняти об'єкт
оренди у тимчасове платне користування
на умовах договору та своєчасно і в
повному обсязі сплачувати
орендодавцеві орендну плату
відповідно до розділу 4 даного
договору.

Пунктами 4.1, 4.2 розділу 4 договору
передбачено, що орендна плата за об'єкт
оренди становить 528 грн. 19 коп. ( в т.ч.
ПДВ). Орендна плата обчислюється на
підставі розрахунку згідно з додатком
та вноситься до 25 числа місяця, що
передує місяцю, за який проводиться
оплата. Орендна плата підлягає сплаті
незалежно від результатів провадження
господарської діяльності орендаря.

В порушення умов договору відповідач
не сплачує орендну плату за період з
01.11.11 р. по 25.08.2012 р., в зв'язку з чим
утворилася заборгованість у сумі 5810,09
грн. (розрахунок заборгованості - а.с. 8).

У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 174 ГК України передбачено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, доказів виконання
зобов'язань за договором суду не надав.

Посилання відповідача на те, що він
сплачував орендну плату за
користування торгівельним місцем ПАТ
"Полімпекс", суд до уваги не приймає,
оскільки укладений позивачем та
відповідачем договір №4Р-414 оренди
торговельного місця від 01.11.2011 р. на час
розгляду справи не розірвано і не
визнано його недійсним в судовому
порядку.

У відповідності із ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондуються із приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так у відповідності із ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Частиною 5 статті 254 ЦК України
передбачено, якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної події, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Згідно зі статтями 1,3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п.6.4 договору у разі
несвоєчасної оплати орендарем
орендної плати та витрат за комунальні
послуги та/або у разі несвоєчасного
повернення орендарем з оренди
торгівельного місця, останній сплачує
орендодавцю пеню у розмірі 1 відсоток
від суми заборгованості за кожен день
такої несплати. Сплата пені не звільняє
орендаря від виконання своїх
зобов'язань по даному договору.

Позивач нарахував відповідачу пеню в
сумі 306,67 грн., відповідно до розрахунку
(а.с.8-10).

Судом перевірено правильність
нарахування пені з урахуванням
приписів ч. 6 ст. 232 ГК України та ч.5 ст. 254
ЦК України і встановлено, що за пеня за
листопад-грудень 2011 року, січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень 2012 року
складає 303,33 грн.

Тобто:

- за листопад 2011 року (період
нарахування з 28.11.11р. по 25.05.12 р.) - 39,87
грн.;

- за грудень 2011 року (період нарахування
з 28.11.11р. по 25.05.12 р.) - 39,87 грн.;

- за січень 2012 року (період нарахування
з 26.12.11р. по 22.06.12 р.) - 39,65 грн.;

- за лютий 2012 року (період нарахування з
26.01.12 р. по 23.07.12 р.) - 39,38 грн.;

- за березень 2012 року (період
нарахування з 27.02.12р. по 25.03.12 р.) - 6,46 грн.;

- за квітень 2012 року (період нарахування
з 26.03.12р. по 21.09.12 р.) - 38,96 грн.;

- за травень 2012 року (період нарахування
з 26.04.12р. по 25.09.12 р.) - 33,12 грн.;

- за червень 2012 року (період нарахування
з 26.05.12р. по 25.09.12 р.) - 26,19 грн.;

- за липень 2012 року (період нарахування
з 26.06.12р. по 25.09.12 р.) - 19,92 грн.;

- за серпень 2012 року (період нарахування
з 26.07.12р. по 25.09.12 р.) - 13,42 грн.;

- за вересень 2012 року (період
нарахування з 27.08.12р. по 25.09.12 р.) - 6,49 грн.;

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Заперечення відповідача щодо
відсутності у нього заборгованості
перед позивачем в зв'язку зі сплатою
орендної плати ПАТ "Полімпекс", про що
свідчить довідка останнього, суд
відхиляє з наступних підстав.

Предметом даного спору є
заборгованість відповідача за
договором №4Р-414 оренди торговельного
місця від 01.11.2011 року, укладеного
сторонами по справі. Відповідач не
подав будь-яких доказів розірвання
даного договору чи визнання його
недійсним у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. ст. 33,43,49,75,82-85 ГПК
України, суддя, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36009 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Полтава-сервіс"
Полтавської міської ради, пров.
Чайковського, 5, м. Полтава, 36002 (р/р
в ПАТ "Полтава банк" МФО 331489 ) основний борг - 5810,09 грн., пені - 303,33
грн., витрат по оплаті судового збору -
1608,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 17.12.2012 року

Суддя
Білоусов С. М.