ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2012 р. Справа № 5019/1091/12

За позовом : Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі відокремленого підрозділу - Рівненської філії Національної акціонерної компанії "Украгролізинг"

до відповідача: Фермерського господарства "Гранд-2009"

про стягнення в сумі 11 704 грн. 08 коп.

Суддя Торчинюк В.Г.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 дов. № 14/20-39-12 від 13.01.2012р.

Від позивача: ОСОБА_2 дов. № 089 від 02.12.2011р.

Від відповідача : не з'явився

Від прокуратури: ОСОБА_3 посв. № 94 від 16.11.2011

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора м.Рівне в інтересах позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Гранд-2009" 6 910 грн. 66 коп. заборгованості згідно укладеного договору фінансового лізингу №17-10-519стз-пл/807 від 21.10.2010р., 99 грн. 77 коп. пені, 19 грн. 31 коп. 3 % річних та 11 585 грн. 00 коп. 7 % штрафу.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26 червня 2012 року порушено провадження у справі № 5019/1091/12, розгляд якої призначено на 16 липня 2012 року.

До початку судового засідання, призначеного на 16 липня 2012 року, через канцелярію суду надійшла заява прокурора та позивача від 10 липня 2012 року № 419 про зменшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві прокурор та позивач зазначають, що 27 червня 2012 року відповідач сплатив основний борг та просять стягнути з Фермерського господарства "Гранд-2009" 99 грн. 77 коп. пені, 19 грн. 31 коп. 3% річних та 11 585 грн. 00 коп. штрафу. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11 р., у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Представники прокуратури та позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. 27), проте не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури та позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" 21 жовтня 2010 року уклала договір фінансового лізингу № 17-10-519стз-пл/807 з Товариством з обмеженою відповідальністю Західноукраїнська холдингова компанія(а.с.8-14).

Відповідно до п.1. договору Лізингодавець передає ОСОБА_4 у користування на визначений Договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного ОСОБА_4, та визначений у додатку до Договору Найменування, кількість, ціна і Предмета лізингу, що є специфікацією Предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах Договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом.

22 листопада 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю Укравтозапчастина, Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та Товариство з обмеженою відповідальністю Західноукраїнська холдингова компаніяпідписали акт № 69 приймання передачі сільськогосподарської техніки, з якого убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Західноукраїнська холдингова компаніяприйняло предмет лізингу трактор МТЗ-82.1.26, зав. № 012646, вартістю 165 500 грн. 00 коп. та прийняло зобовязання перед НАК Украгролізингпо сплаті вартості переданої йому техніки в сумі 165 500 грн. 00 коп. на умовах договору фінансового лізингу № 17-10-519 стз-пл від 21 жовтня 2010 року (а.с.16).

18 квітня 2011 року Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" , Товариство з обмеженою відповідальністю Західноукраїнська холдингова компаніята Фермерське господарство "Гранд-2009" підписали додатковий договір № 2/128 від 18.04.2011 року, до договору фінансового лізингу № 17-10-519 стз-пл / 807 від 21.10.2010 року відповідно до якого всі права та обов'язки по договору фінансового лізингу які ніс лізингоодержувач (ТзОВ Західноукраїнська холдингова компанія) беззаперечно і без інших умов з моменту підписання даного додаткового договору приймає на себе ОСОБА_4 1 - Фермерське господарство Гранд-2009(а.с.6-7).

Згідно п.9 додаткового договору № 2/128 він набуває чинності з дати його підписання і є невідємною частиною договору фінансового лізингу від 21.10.2010 р. № 17-10-519 стз-пл/ 807 (п.11).

Відповідно до п.3.4.3 договору лізингоодержувач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Пунктом 4.3.3. договору визначено, що з моменту підписання ОСОБА_4 за користування Предметом лізингу сплачує Лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

- комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному пунктом 4.1. договору.

Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості Предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна трьом місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через три місяці з дати підписання акту, подальші платежі - через кожні три місяці.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору Графік сплати лізингових платежів.

Згідно додатку № 2 до договору Графік сплати лізингових платежів22 травня 2012 року Фермерське господарство "Гранд-2009" повинно було сплатити черговий платіж в сумі 8 880 грн. 11 коп. Відповідач станом на 22 травня 2012 року сплатило вказаний платіж частково - в розмірі 1 969 грн. 45 коп., решта суми сплачена Фермерським господарством "Гранд-2009" 27 червня 2012 року, тобто, з порушенням строку сплати лізингових платежів.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.2 ст.806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 Цивільного кодексу України та Законом.

Згідно до ч.2 ст.1 Закону України Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7.1 договору № 17-10-519стз-пл/807 сторонами визначено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Враховуючи викладені положення договору та враховуючи, що відповідачем лізинговий платіж сплачено з порушенням строку сплати лізингових платежів, прокурором при зверненні до суду з позовом включено до ціни позову вимогу щодо стягнення з відповідача 99 грн. 77 коп. пені, нарахованої за період з 23 травня 2012 року по 25 червня 2012 року.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим суду розрахунком, відповідачу відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 19 грн. 31 коп. 3 % річних за період з 23.05.2012 року по 25.06.2012 року (а.с.17).

Вимоги позивача в частині сплати основного боргу, пені та 3% річних від суми основного боргу становлять 7 029 грн. 74 коп.

В матеріалах справи міститься надана позивачем банківська виписка з якої убачається, що 27 червня 2012 року Фермерське господарство «Гранд-2009»сплатило на рахунок позивача 7 033 грн. 75 коп. (а.с.39).

Відтак, суд приходить до висновку що Фермерське господарство «Гранд-2009»після порушення провадження у справі сплатило позивачу суму основного боргу, пені та 3 % річних та 4 грн. 01 коп. зайвих коштів.

За приписами пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 17 травня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмету спору.

Оскільки на час прийняття рішення у даній справі відповідачем сплачено позивачу 7 033 грн. 75 коп., з яких 123 грн. 09 коп. не були враховані останнім при подачі заяви про зменшення розміру позовних вимог, даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи належними доказами та не спростовується прокурором та позивачем, суд відповідно до вищезазначеної норми дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача 99 грн. 77 коп. пені та 19 грн. 31 коп. 3 % річних.

Прокурор та позивач також просять стягнути з відповідача 7% штрафу за прострочення виконання зобов'язання понад тридцять днів на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Зі змісту наведеної норми випливає, що зазначені штрафні санкції можуть бути застосовані за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо скоєно господарське правопорушення у відносинах, в яких хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту; якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу чи пені.

Сама лише наявність у однієї із сторін спірних правовідносин статусу суб'єкта господарювання, що належить до державного сектора економіки не є достатньою підставою для стягнення із боржника вказаного штрафу, на підставі пункту 2 частини 2 статті 231 ГК України.

Згідно ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі № 23/225, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 231 ГК України, зазначено, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафної санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Для застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 231 ГК України, позивачу необхідно було довести наявність усіх обставин, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення зазначеного виду штрафних санкцій.

В одночас, позивач, звернувся з вимогою про стягнення штрафу з відповідача, посилався на невиконання останім саме грошового зобов`язання за договором лізингу, що виключає можливість застосування приписів ч.2 ст.231 ГК України.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 7% штрафу в розмірі 11 585 грн. 00 коп., передбаченого частиною 2 статті 231 ГК України слід відмовити, оскільки зазначені вимоги не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 99 грн. 77 коп. пені та 19 грн. 31 коп. 3 % річних.

2.Відмовити у позові в частині стягнення 11 585 грн. 00 коп. 7 % штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.07.2012р.

Суддя В.Г.Торчинюк