ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" серпня 2012 р. Справа № 12/5025/612/12

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 52 639 грн. 33 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, дов. № 547-О від 20.02.2012 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 52 639,33 грн. заборгованості, з яких: 37 200,00 грн. - заборгованість із простроченого кредиту, 10 217,60 грн. - заборгованість із сплати відсотків, 1 604,89 грн. - заборгованість з комісії, 3 616,84 грн. пеня.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

06.04.2011 року відповідачем підписано Заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитками печатки (надалі - Заява).

Згідно з Заявою відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), тарифів позивача, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою становлять договір банківського обслуговування.

За Умовами та Правилами надання банківських послуг відповідачу з 06.04.2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 27 200,00 грн. Станом на 29.06.2011 року відповідач повністю використав та погасив вказаний ліміт.

01.07.2011 року відповідачу був відкритий новий кредитний ліміт в розмірі 37 200,00 грн., який у встановлені строки погашений не був, відтак утворилася заборгованість на загальну суму 52 639,33 грн., з яких: 37 200,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 10 217,60 грн. заборгованість по процентам; 1 604,89 грн. заборгованість по комісії; 3 616,84 грн. пеня.

В матеріально-правове обґрунтування позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг, ст. 639 ЦК України, ст. ст. 232, 193 ГК України.

Відповідач у судове засідання не зявився, ухвали суду повернулися у звязку з тим, що відповідач за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не проживає.

У силу вимог ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи, що неявка відповідача не перешкоджає розгляд справу, суд вважає за можливе вирішити спір по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Ухвалою суду від 02.08.2012 року розгляд справи відкладено на 14.08.2012 року.

Ухвалою суду від 14.08.2012 року розгляд справи відкладено на 21.08.2012 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2011 року відповідачем підписано Заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитками печатки (надалі - Заява).

Згідно з Заявою відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), тарифів позивача, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою становлять договір банківського обслуговування.

За Умовами та Правилами надання банківських послуг відповідачу з 06.04.2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 27 200,00 грн. Станом на 29.06.2011 року відповідач повністю використав та погасив вказаний ліміт.

01.07.2011 року відповідачу був відкритий новий кредитний ліміт в розмірі 37 200,00 грн., який у встановлені строки погашений не був, відтак утворилася заборгованість на загальну суму 52 639,33 грн., з яких: 37 200,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 10 217,60 грн. заборгованість по процентам; 1 604,89 грн. заборгованість по комісії; 3 616,84 грн. пеня.

Згідно з ч. 1. ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

У силу вимог ч. 1 ст. 534 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, Заява, яку підписав відповідач та якою приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що разом становлять договір банківського обслуговування, є змішаним договором, який містить елементи як договору приєднання, так і публічного договору.

Відповідно до 3.18.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - «Кредит») надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - «Ліміт»). Про розмір ОСОБА_4 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ОСОБА_4 Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ОСОБА_4, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.18.1.5. Умов кредитний ліміт стосовно до цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг»являє собою суму грошових коштів, в межах якої ОСОБА_4 здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. ОСОБА_4 розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методикою на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківськими нормативами і нормативними актами Національного банку України.

Отже, договір банківського обслуговування містить також елементи, як договору банківського рахунку, так і кредитного договору.

Відповідно до ч. 1. ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено судом, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом 37 200,00 грн.

Згідно з п. 3.18.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Підпунктом 3.18.2.2.5. Умов передбачено, що Клієнт зобовязаний повернути кредит у строки, встановлені п.п. 3.18.1.10, 3.18.2.3.4., 3.18.2.2.17.

Відповідно до п. 3.18.1.10 Умов проведення платежів Клієнта в порядку, встановленому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг», проводиться Банком до дати, яка встановлюється відповідно до п. 3.18.1.8. цього розділу «Умов та Правил надання банківських послуг».

Згідно з п. 3.18.1.8. Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг»(або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки»або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі далі «Угода»).

Підпунктом 3.18.2.2.2. Умов передбачено, що клієнт зобов'язаний сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3.

За користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - «період, в який дебетове сальдо підлягає обнулення»), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості;

- при необнулені дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулення, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулення, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24 (двадцять чотири)% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулення;

- у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 (сорок вісім)% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

За користування відповідачем грошовими коштами в розмірі 37 200,00 грн. позивачем у період з 26.07.2011 року по 26.10.2011 року нараховано проценти в розмірі 24% річних, а з 26.10.2011 року по 11.05.2012 року в розмірі 48% річних. Загальний розмір нарахованих процентів склав 10 217,60 грн.

Відповідно до п. 3.18.4.5. Умов Клієнт сплачує Банку винагороду за користування кредитом згідно з п. 3.18.4.4.

Підпунктом 3.18.4.4. передбачено, що Клієнт сплачує Банку винагороду за використання ОСОБА_4 відповідно до п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Згідно з вказаною умовою позивачем нараховано комісію на суму 1 604,89 грн.

Як встановлено судом, відповідач кредитний ліміт в розмірі 37 200,00 грн. не погасив, так само як не сплатив нараховані проценти в розмірі 10 217,60 грн. та 1 604,89 грн. комісійних.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У силу вимог п. 3.18.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у% річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

За несвоєчасну сплату ліміту, процентів та комісії позивачем нараховано пеню в розмірі 3 616,84 грн.

Зважаючи на викладене, позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт заборгованості, а відтак, позовні вимоги останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (проспект Незалежності, 83А, м. Острог, Рівненська область, 35800, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094, ) 37 200,00 (тридцять сім тисяч двісті грн. 00 коп.) грн. заборгованості по тілу кредиту, 10 217,60 (десять тисяч двісті сімнадцять грн. 60 коп.) грн. заборгованості по прострочених процентах, 1 604,89 (тисяча шістсот чотири грн. 89 коп.) грн. заборгованості по комісії, 3 616,84 (три тисячі шістсот шістнадцять грн. 84 коп.) грн. пені

3.Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (проспект Незалежності, 83А, м. Острог, Рівненська область, 35800, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094, ) 1 609,50 (одна тисяча шістсот девять грн. 50 коп.) судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Суддя Андрійчук О.В.

Повне рішення складено 21.08.2012 року