ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" серпня 2012 р. Справа № Б-24/163-09

вх. № 8989/2-24

Суддя господарського суду Міньковський С.В.

без виклику сторін.

Розглянувши справу за заявою

ФОП ОСОБА_1, с. Тавільжанка

до ФОП ОСОБА_1, с. Тавільжанка

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла заява ліквідатора ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 за вх. № 11336 від 03.08.2012 р., в якій ліквідатор просить суд визнати угоду боржника щодо продажу трьохкімнатної квартири загальною площею 96,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 недійсною на підставі ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство, оскільки виконання умов цього договору купівлі-продажу попереднім ліквідатором ОСОБА_3 завдало значних збитків боржнику та його кредиторам, а також просить до розгляду цієї заяви по суті накласти арешт на майно, що є предметом спору та заборонити гр. ОСОБА_4 (покупцю) та бідь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу, дарування, обміну, тощо) зазначеного нерухомого майна

У відповідності до ч. 4 Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 24.10.11 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкруство. Господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними правочинів, вчинених керуючим санацією (ліквідатором); визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника.

Розглянувши надану суду заяву про накладання арешту з метою забезпечення вимог заставного кредитора та визнання угоди недійсною, суд дійшов висновку про необхідність призначення заяви ліквідатора до розгляду в судовому засіданні.

Щодо заяви про забезпечення вимог кредиторів, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону, господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Статтею 65 ГПК України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Питання про забезпечення позову може вирішуватись господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засідання з викликом представників сторін.

Право здійснення забезпечення вимог кредиторів та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Судом встановлено, що 30.12.2010 р. попереднім ліквідатором ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 3-х кімнатної квартири у м. Києві, що належить банкруту та перебуває в заставі АКІБ "УкрСиббанк" за ціною 382800,00 грн згідно оцінки з фізичною особою ОСОБА_5. Проте заставним кредитором було надано рецензію від 05.08.11 р. щодо відповідності звіту про оцінку майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки, якою встановлено, що звіт не відповідає у повній мірі вимогам нормативно-правовим актам з оцінки майна, має значні недолікі, що вплинули на достовірність оцінки, а тому не може бути використаний при продажу майна. АКІБ "УкрСиббанк" надав суду новий звіт про незалежну оцінку спірного майна від 23.07.2012 р., згідно якого вартість цієї квартири заг. пл. 96,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає 880000,00 грн, тобто майже втричі більше ніж було продано попереднім ліквідатором банкрута.

Ухвалою від 01.08.12 р. господарський суд встановив, що попередній ліквідатор ОСОБА_3 при продажу зазначеного майна, яке знаходилось в заставі у банка діяла нерозумно, нерозсудливо і не в інтересах заставного кредитора, чим завдано було кредитору збитки у вигляді упущеної вигоди.

Отже, враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав та інтересів кредитора, суд дійшов висновку про задоволення заяви ліквідатора про накладення арешту на майно, що є предметом спору, а саме: трьохкімнатної квартири заг.пл. 96,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, в решті вимог відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 22-34, 47-49 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.ст. 65-67, 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Призначити заяву ліквідатора про визнання угоди недійсною на "25" вересня 2012 р. о(об) 12:00 год., судове засідання відбудеться за адресою: м. Харків, пл. Свободи 5, Держпром 8-й під'їзд, к. 111 .

2. Накласти арешт на трьохкімнатну квартиру загальною площею 96,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

3. В іншій частині вимог ліквідатора відмовити.

4. Зобов'язати ОСОБА_4 та попереднього ліквідатора ОСОБА_3 надати відзив на заяву ліквідатора.

5. Явку в судове засідання ліквідатора, заставного кредитора, гр. ОСОБА_4 визнати обов'язковою.

6. Ухвалу направити ліквідатору, АКІБ "УкрСиббанк", Дарницька ДВС м. Києва, БТІ м. Києва, гр. ОСОБА_4, ОСОБА_3

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення, є виконавчим документом згідно Закону України „Про виконавче провадження, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, і може бути предявлена до виконання протягом року.

Суддя Міньковський С.В.