КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2012 № 5011-3/4960-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

при секретарі Криворотько В.В.

за участю представників:

від прокурора - не зявився;

від позивача - не зявився;

від відповідача - ОСОБА_2 . дов. № 0356/11 від 21.05.2011 року.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «МТС Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.05.2012 р.

у справі№ 5011-3/4960-2012 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Заступника прокурора міста Чернігова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна»

про внесення змін до договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 року по справі № 5011-3/4960-2012 позовні вимоги задоволено частково. Внесено зміни до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 33-11 від 04.03.2011, виклавши п. 3.1. договору в наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року з урахуванням змін і доповнень до неї і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (перший місяць оплати за новими орендними ставками) травень 2012 року 805,68 грн.». Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 073 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Господарського суду міста Києва, Приватне акціонерне товариство «МТС Україна» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 року по справі № 5011-3/4960-2012 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник апелянта в поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 року по справі № 5011-3/4960-2012 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в поясненнях, наданих у судовому засіданні 25.06.2012 року та 11.07.2012 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник прокуратури в судове засідання не зявився будь-яких клопотань з цього приводу суду не надав.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму від 26 грудня 2011 року

№ 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2012 року про прийняття апеляційної скарги до провадження та ухвали від 25.06.2012 року та від 11.07.2012 року про відкладення розгляду справи надсилалась сторонам за адресами вказаними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника прокуратури.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

04.03.2011 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (далі орендодавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (далі орендар, відповідач, ПрАТ «МТС Україна») було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 33-11 (далі Договір).

Відповідно до умов Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права приватизації, передачі в суборенду, переходу права власності третім особам державне майно нежитлове приміщення в будівлі гуртожитку гаражу площею 9,1 кв.м., яке розміщено за адресою: м. Ніжин, вул. Студенства, 2, що перебуває на балансі Ніжинського районного відділу Управління МНС України у Чернігівській області.

Згідно з п. 1.2 Договору, майно передається в оренду для розміщення обладнання стільникового мобільного звязку.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що орендодавець зобовязаний передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

У відповідності до п. 2.1 Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі майна.

Актом приймання-передачі від 04.03.2011 року орендодавець передав, а орендар прийняв в користування нерухоме майно площею 9,1 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Студенства, 2.

Відповідно до п. 10.1 Договору строк його дії сторонами погоджено з 04.03.2011 року до 02.03.2014 року включно.

Згідно з п. 3.1 Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2010 року 579,61 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди березень 2011 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за січень-березень 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог заступник прокурора посилається на те, що з 20.09.2011 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 961 від 14.09.2011 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629 «Про затвердження Методики оцінки вартості обєктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів» та від 04.10.1995 № 786 «Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна».

ОСОБА_3 № 18-4-03333 від 24.10.2011 року було надіслано проект угоди угоду про внесення змін до договору для підписання.

Відповідач листом № NT-11-18761 від 16.12.2011 року повідомив позивача про наявність згоди на підвищення орендних ставок, проте зміни до договору запропонував здійснити при переукладенні договору.

Листом № NT-12-2341 від 14.02.2012 року з посиланням на лист позивача № 18 4 03333 від 24.10.2011 року відповідач повідомив про свою незгоду на збільшення розміру орендної плати.

Відповідно до ст. 2 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однієї з істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

Як передбачено п. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для обєктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за винятком випадків, визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан обєкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Пунктом 3 ст. 762 Цивільного кодексу України зазначено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно з п. 3.5 Договору сторони дійшли згоди, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану обєкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України № 961 від 14.09.2011 року, яка набрала чинності 20.09.2011 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 «Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна».

Додатком 2 до методики встановлено ставку орендної плати за використання нерухомого державного майна за цільовим призначенням для розміщення операторів телекомунікацій, які надають послуги з рухомого (мобільного) звязку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги з доступу до Інтернету в розмірі 40%.

Приписами ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позивачем дотримано порядок, передбачений ст. 188 Господарського кодексу України та надіслано пропозицію орендарю про зміну умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 33-11 від 04.03.2011 року.

З огляду на визначення нових орендних ставок, зміна яких є підставою для зміни умов договору, орендодавець обґрунтовано звернувся до орендаря з пропозицією про внесення до договору змін у частині розміру орендної плати.

Позивач звертався з пропозицією № 18-4-03333 від 24.10.2011 щодо внесення змін до договору оренди до відповідача. Отримавши заперечення відповідача № NT-11-18761 від 16.12.2011 щодо внесення змін до Договору позивачу ніщо не перешкоджало звернутись з позовом до суду раніше (позов подано лише в квітні 2012 року).

Згідно п. 5 ст. 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про затвердження п. 3.1. договору в редакції «за базовий місяць розрахунку (перший місяць оплати за новими орендними ставками) вересень 2011 року» підлягають задоволенню в наступній редакції «за базовий місяць розрахунку (перший місяць оплати за новими орендними ставками) травень 2012 року».

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 року по справі № 5011-3/4960-2012 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

У звязку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за її подання і розгляд покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 року по справі № 5011-3/4960-2012 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 5011-3/4960-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Ткаченко Б.О.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1