КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2012 № 5011-31/6881-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Скрипка І.М.

Шипка В.В.

при секретарі

судового засідання: Бездолі Ю.О.

за участі представників

сторін:

позивача: Артюхов Є.С. - дов. № 2630/18 від 05.09.2012 р.;

відповідача: Кисельова Л.В. - дов. № 1293 від 14.05.2012 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р.

у справі № 5011-31/6881-2012 (суддя Качан Н.І.)

позивач Акціонерне товариство „Страхова компанія „АХА Страхування"

відповідача Публічного акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 11 514,04 грн..

ВСТАНОВИВ:

Позивач - АТ „Страхова компанія „АХА Страхування" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача - ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 11 514,04 грн..

Позовні вимоги мотивовані на тому, що Акціонерним товариством „Страхова компанія „АХА Страхування" на підставі Договору добровільного страхування № 1119896/АВ-Л від 09.06.2009 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер АА 6717 НК - Бойко Галина Сергіївна, а тому, позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право зворотньої вимоги у межах фактичних витрат до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки винним у скоєнні ДТП визнано Вишняка Геннадія Михайловича - водія автомобіля «ISUZU 71P», державний реєстраційний номер АА 2281 СА, цивільно-правова відповідальність якого за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю зазначеного автомобіля була застрахована у ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія", згідно з Полісом №ВС/9471034 обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, то обов'язок з відшкодування збитків покладається на ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія".

У судовому засіданні від 20.06.2012 р. представником позивача було подано місцевому господарському суду Заяву про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача на свою користь 11 004,04 грн. - страхового відшкодування в порядку регресу (зменшено за рахунок відрахованої суми франшизи) та судові витрати.

Подальший розгляд даної справи здійснювався з урахуванням вищеназваної Заяви позивача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. № 5011-31/6881-2012 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Непогоджуючись із вищевказаним Рішенням, відповідач - ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. № 5011-31/6881-2012 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження скаржником зауважено про те, що як позивач у своїй позовній заяві, так, і місцевий господарський суд при прийняті оскаржуваного судового Рішення, помилково посилалися на приписи ст. 1191 ЦК України, оскільки дана стаття, на думку скаржника, повинна застосовуватися лише у випадку звернення з позовом до винної у вчиненні ДТП особи, в той час коли відповідач такою особою не являється, а є лише страховиком цивільно-правової відповідальності особи, яку визнано винною у його вчиненні.

Також, на думку скаржника, слід вважати помилковим застосуванням судом першої інстанції ст. 27 ЗУ «Про страхування», яка за своїм змістом передбачає перехід до страховика прав його страхувальника.

Враховуючи наведене, скаржник стверджує про те, що: «…ці дві статті регулюють різні правовідносини, а тому не можуть застосовуватись судом як дві статті, що регулюють одні й ті самі правовідносини».

Ухвалою КАГС від 16.07.2012 р. № 5011-31/6881-2012 вищевказану апеляційну скаргу ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія" прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 11.09.2012 р..

Присутній у судовому засіданні від 11.09.2012 р. представник скаржника (відповідач) свої вимоги за апеляційною скаргою залишив без змін, наголосив про необхідність скасування оскаржуваного Рішення господарського суду з підстав, які викладені у скарзі.

Представник позивача за наданим у судовому засіданні письмовим Відзивом на апеляційну скаргу, а також та усними поясненнями категорично заперечив проти доводів і вимог наголошених у скарзі та повністю підтримав правові висновки суду першої, оскаржуване Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. у даній справі просить залишити в силі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія", Рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. № 5011-31/6881-2012 залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.06.2009 р. між позивачем, як страховиком, та Бойко Г.С., як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування № 1119896/АВ-Л, за яким позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Honda Civic», державний реєстраційний номер АА 6717 НК.

01.04.2010 р. о 09 год. 40 хв. по пр. Правди, 92 в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів «ISUZU 71P», номерний знак АА 2281 СА, власник транспортного засобу Єрошин Володимир Олександрович та за кермом якого був Вишняк Г.М. та «Honda Civic», державний реєстраційний номер АА 6717 НК.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАЇ від 21.04.2010 р. № 743, виданої ВДАЇ з обслуговування Подільського району при УДАЇ УМВС України в м. Києві.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2010 р. № 3-3058/10 Вишняка Г.М. було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Господарським судом встановлено, що страхувальник своєчасно звернувся до позивача із Заявою про настання страхової події та виплати страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Honda Civic», державний реєстраційний номер АА 6717 НК визначено у висновку спеціаліста та визначено у розмірі -12 710,32 грн..

Позивач нарахував та виплатив потерпілому суму страхового відшкодування, яка склала за вирахуванням франшизи - 12 024,04 грн., факт оплати підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2010 р. № 9896.

За матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність Вишняка Г.М. була застрахована відповідачем по справі, що підтверджується Полісом № ВС/9471034, належним чином засвідчена копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до вказаного Полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає - 25 500 грн., франшиза - 510 грн..

Позивач надіслав на адресу відповідача Заяву про регресні вимоги за вих. №750АР від 17.02.2012 р.. Факт направлення вказаної заяви підтверджується реєстром листів на відправку та квитанцією від 29.02.2012 р..

Однак, відповідач у встановлений законом термін страхове відшкодування не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Вирішуючи спір по-суті заявлених позовних вимог, судом першої інстанції, було враховано наступне.

Абзацом 1 ст. 9 ЗУ „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Статтею 27 ЗУ "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно статті 228 ГК України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на наведене, за оцінкою колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що до позивача перейшло право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 024,04 грн..

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 004,04 грн. (12 024,04 грн. (сума виплаченого позивачем страхового відшкодування за платіжним дорученням від 06.05.2010 р. № 9896) - 510,00 грн. (визначений за Полісом № ВС/9471034 розмір франшизи), в той час як відповідач не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

Також, колегія суддів вважає правильним зауваження господарського суду про те, що доводи відповідача щодо спливу строку на звернення з даним позовом до суду спростовуються наявними у справі доказами, тому не приймаються до уваги, оскільки з моменти виплати позивачем страхового відшкодування розпочався перебіг позовної давності строком на три роки.

Доводи скаржника - ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія", викладені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваного Рішення було допущено неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі доказами, а зроблений скаржником порівняльний «аналіз» положень статтей ЦК України та ЗУ «Про страхування» є хибним.

Враховуючи викладене, колегія суддів, оцінивши наявні в справі матеріали та докази дійшла до висновку, що підстав для скасування чи зміни Рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. № 5011-31/6881-2012 не має, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ „Українська пожежно-страхова компанія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. № 5011-31/6881-2012 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2012 р.

№ 5011-31/6881-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2012 р.

№ 5011-31/6881-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 5011-31/6881-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Скрипка І.М.

Шипко В.В.