ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
330131 , м. Рівне, вул. Набережна, 26а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2012 р. Справа № 5019/1267/12

Суддя Заголдна Я.В. розглянувши справу за позовом Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради в особі Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради в особі КП "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради

до відповідача: Рівненського обласного об'єднання ВУТ "Просвіта" ім. Т.Шевченка

про стягнення в сумі 14 248 грн. 14 коп.

Представники:

Від позивача : ОСОБА_1 дов. № 01-10/23 від 05.07.12 р.

Від відповідача : не з'явився

Від прокуратури: ОСОБА_2 посв. № 94 від 16.11.11 р.

СУТЬ СПОРУ: Заступник прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі позивача звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненського обласного об'єднання ВУТ "Просвіта" ім.Т.Шевченка про стягнення 14 248 грн. 14 коп. згідно Договору №1645 від 15.10.2009 р. на відпуск теплової енергії, з яких 13 417 грн. 64 коп. - основний борг, 576 грн. 71 коп. - пеня, 178 грн. 82 коп. - 3% річних, 74 грн. 97 коп. - збитки від інфляції.

Представник органу прокуратури та позивача у судовому засіданні 14 серпня 2012 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач відзиву на позов не подав, в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке наявне в матеріалах справи (а.с.26).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідач був завчасно повідомлений про день та час судового розгляду та мав можливість в розумні терміни довести до відома суду свої доводи та міркування стосовно позовних вимог, однак своїми правами визначеними ст. 22 ГПК України не скористався, то суд вважає можливим розгляд справи по суті позовних вимог, без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника прокуратури та позивача, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2009 року між КП "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (далі - підприємство) та Рівненським обласним об'єднанням ВУТ "Просвіта" імені ОСОБА_3 (далі - споживач) укладено договір №1645 на відпуск теплової енергії (надалі - Договір) (а.с.10-14).

Згідно п.1.1 Договору підприємство зобовязувалося надавати Споживачеві теплову енергію, а Споживач, в свою чергу, зобов'язувався прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

Теплова енергія подається Споживачу за адресою: вул.С.Петлюри, 1 (пункт 1.4 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору: розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Пунктом 5.2. визначено розмір щомісячної плати за опалення та підігрів води на момент укладання даного договору.

Згідно рішення Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 11.10.2011р. № 177 (додаток № 1 до рішення) для бюджетних установ вартість 1 Гкал становить 904,20 грн. з ПДВ, місячна вартість опалення 1 м 2 опалювальної площі в опалювальний період становить 24,41 грн.

За умовами пункту 5.4 Договору: розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п.8.1. Договір укладався терміном на 1 рік. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4. Договору). Договір підписано уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплено відбитками печаток сторін.

На виконання умов Договору №1645 позивач здійснив відпуск теплової енергії. Проте, відповідач взяті на себе зобовязання за Договором належним чином не виконав, розрахунки за теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не провів, внаслідок чого згідно наявних у матеріалах справи доказів, за відповідачем утворилась заборгованість станом на 09.07.2012р. в сумі 13 417 грн. 64 коп.

Згідно пункту 6.3.3 Договору: Відповідач несе відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Керуючись зазначеним пунктом договору та чинним законодавством позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 576 грн. 71 коп. за період з 11.11.2011 р. по 10.05.2012 р. (арк.с.7).

Покликаючись на ст.625 Цивільного кодексу України позивач нарахував 178 грн. 82 коп. - 3% річних за період з 11.11.2011 р. по 09.07.2012 р. та 74 грн. 97 коп. - збитків від інфляції за період листопад 2011 року - березень 2012 року (арк.с.8).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України ).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу за договором на відпуск теплової енергії № 1645 від 15.10.2009 р., яка складає 13 417 грн. 64 коп. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги про стягнення з Рівненського обласного об'єднання ВУТ "Просвіта" ім.Т.Шевченка вказаної суми.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 6.3.3. Договору за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а також 3% річних від простроченої суми та сплачує основний борг з урахуванням індексу інфляції.

Оскільки розмір вказаної штрафної санкції, нарахованої прокурором, відповідає вищезазначеним приписам законодавства та положенням договору, а також є арифметично вірним, тому позовна вимога про стягнення з відповідача 576 грн. 71 коп. пені підлягає задоволенню.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача 178 грн. 82 коп. - 3% річних та 74 грн. 97 коп. - збитків від інфляції також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Рівненського обласного об`єднання ВУТ "Просвіта" імені ОСОБА_3 (33028, м.Рівне, вул.Петлюри, 1, ) на користь Комунального підприємства Теплотранссервіс Рівненської міської ради (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 27, ) - 13 417 грн. 64 коп. - основного боргу, 576 грн. 71 коп. - пені, 178 грн. 82 коп. - 3% річних, 74 грн. 97 коп. - збитків від інфляції.

3. Стягнути з Рівненського обласного об`єднання ВУТ "Просвіта" імені ОСОБА_3 (33028, м.Рівне, вул.Петлюри, 1, ) в доход державного бюджету України 1 609 грн. 50 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 серпня 2012 року

Суддя Заголдна Я.В.