Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" березня 2012 р. Справа № 5/5007/5/12

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14/389 від 20.02.2012 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №5488/19 від 28.12.2011 р.,

ОСОБА_3, довіреність №5502/19,

від третьої особи: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради (м. Бердичів)

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (м.Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 управління у Житомирській області (м.Житомир)

про стягнення 64139,49 грн.

Управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (м.Бердичів Житомирської області) звернулось до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Житомиргаз" (м.Житомир) про стягнення 64139,49 грн. Позов мотивований тим, що ревізією, проведеною контрольно-ревізійним управлінням у Житомирській області було встановлено, що в порушення ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" управлінням освіти і науки зайво сплачено кошти за завищений обсяг одержаного газу в кількості 29109 куб.м. газу в загальній сумі 64139,49 грн. за період роботи з 01.01.2008 р. по 01.02.2011 р., тобто, наявні факти оплати завищених вартості чи обсягу наданих комунальних послуг. Як зазначено в акті КРУ в Житомирській області ревізії фінансово-господарської діяльності управління освіти і науки Бердичівської міської ради за період з 01.01.2008 р. по завершений звітний період 2011 року від 22.04.2011р. №06-09-03/, внаслідок допущеного порушення, управлінню освіти і науки Бердичівської міської ради завадано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 64139,49 грн. В ході досудового врегулювання спору згоди щодо сплати зайво нарахованих коштів в сумі 64139,49 грн. не досягнуто, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду про стягнення з ПАТ "Житомиргаз" на користь позивача суми зайво нарахованих коштів у розмірі 64139,49 грн.

В засіданні суду представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

ПАТ "Житомиргаз", яке є відповідачем у справі, подало заперечення на позовну заяву від 21.02.2012 р. №586/19 (а.с.134-136, т.1), а також, на вимогу ухвал суду, пояснення від 20.03.2012 р. (а.с.4, т.2; а.с.25-26, т.4).

Відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідно до умов договору до кожного акту прийому-передачі природного газу було включено обраховані обсяги нормованих втрат, які скріплено підписами та печатками сторін, на підставі чого споживачем проведено оплату за надані послуги. Відповідач не погоджується з висновком позивача та ОСОБА_4 управління у Житомирській області про завдання збитків, оскільки між сторонами існували договірні відносини, які виконувалися належним чином, про що свідчить відсутність претензій сторін одна до одної. Вказує, що відсутність актів розрахунків нормованих втрат не є підставою для настання негативних наслідків позивачу, оскільки права останнього ПАТ "Житомиргаз" порушено не було.

Представники відповідача в засіданні суду проти позову заперечили у повному обсязі, вважають його безпідставним та просять відмовити у його задоволенні.

Представником ОСОБА_4 управління у Житомирській області, залученого до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, згідно ухвали суду від 30.01.2012 р., подано суду письмові пояснення по справі (а.с.138, т.1). Зокрема, третьою особою зазначено, що ревізією наявності фактів оплати завищених вартості чи обсягу наданих комунальних послуг за період з 01.01.2008 р. по 01.02.2011 р. встановлено, що в порушення п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" управлінням освіти і науки зайво сплачено кошти за завищений обсяг одержаного газу в кількості 29109 куб.м. газу в загальній сумі 64139,49 грн. А саме, встановлено, що відповідно до укладеного договору №3-2008-ПБ-43 від 25.01.2008 р. проводилась оплата рахунків за використаний природний газ за показниками лічильників. Окрім того, у виставлених для оплати рахунках відображено кількість та суму технологічних втрат, без надання підтверджуючих документів, чим не дотримано п.5.13, п.5.15 вище вказаного договору (відсутній двосторонній акт - розрахунок виробничо-технологічних втрат). При проведенні зустрічної звірки також встановлено, що протягом 2008-2010 років двосторонні акти-розрахунки виробничо-технологічних втрат не складалися, а складався розрахунок втрат, затверджений начальником Бердичівського УЕГГ. Внаслідок допущеного порушення управлінню освіти і науки завдано матеріальноїї шкоди (збитків) на загальну суму 64139,49 грн.

19.03.2012р. до суду надійшла факсом заява третьої особи (вх.№149 від 19.03.2012р., а.с.1, т.2), в якій остання просить розглядати справу без участі представника.

З огляду на те, що явка учасників сторін не визнавалась судом обов'язковою, при цьому, правова позиція третьої особи викладена письмово, господарський суд задовольняє клопотання третьої особи та вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності за її представника.

Окрім того, як встановлено судом під час розгляду справи та з урахуванням приписів ст.25 ГПК України, необхідно замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 управління у Житомирській області (м.Житомир) її правонаступником Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області (м.Житомир).

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (газозбутова організація) та Управлінням освіти і науки Бердичівської міської ради (споживач) укладено договір №3-2008-ПБ-43 на постачання та транспортування природного газу від 25.01.2008р. (а.с.9-10), предметом якого є постачання природного газу та надання послуг по транспортуванню природного газу газозбутовою організацією через розподільні мережі споживачу, як установі, що фінансується з місцевого/міського бюджету та оплата наданих послуг споживачем.

Відповідно до п.5.1. договору, кількість газу, використаного споживачем, визначається за показами госпрозрахункових контрольно-вимірювальних приладів споживача, які відповідають вимогам та внесені в реєстр Держспоживстандарту; достовірність обліку газу перевіряється газозбутовою організацією.

У відповідності до п.5.4. договору, кількість використаного споживачем газу за місяць відображається в двосторонньому акті, який підписується представником споживача і газозбутовою організацією, складається в трьох примірниках та є підставою для остаточного розрахунку споживача із газозбутовою організацією за постачання природного газу та його транспортування по розподільним газовим мережам газозбутової організації, з управлінням магістральних газопроводів за послуги по транспортуванню газу по магістральних газопроводах.

Згідно п.5.13 договору, при виявленні витоку газу в газових мережах підприємства до вузла обліку споживач зобов'язаний сплатити за кількість газу, що втрачена з причини витоку, визначену розрахунком газозбутової організації відповідно до "Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами", затвердженої Наказом Мінпалива від 30.05.2003 р. №264. Факт витоку газу оформляється двостороннім актом.

В пункті 5.15 договору зазначено, що згідно з п.5.17 "Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільчими мережами, постачання та споживання", затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. №618 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 26.01.2006 р. за №67/11941, змін до "Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами", затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003р. №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003р. за №570/7891, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 01.11.2006 р. №418, у разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, втрати газу, які виникають на газопроводі та його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, розраховуються відповідно до вказаної Методики, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу. Обраховані обсяги нормованих втрат відображені в двосторонньому акті розрахунку виробничо-технологічних втрат, щомісячно, при оформленні акту прийому-передачі газу, додаються до обсягу спожитого газу.

Відповідно до п.12.1. договору, даний договір набирає чинності з 01.01.2008 р. і діє в частині постачання та транспортування природного газу по 31.12.2008 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У відповідності до п.12.3. договору, дія договору може бути продовжена у випадку, якщо жодна із сторін до закінчення строку його дії не виявить бажання його розірвати.

До договору №3-2008-ПБ-43 від 25.01.2008 р. сторонами підписано додаткові угоди (а.с.11-16, т.1; 8-16, т.2).

Додатковою угодою №10 до договору №3-2008-ПБ-43 від 25.01.2008р. на постачання та транспортування природного газу для бюджетних установ, підписаною сторонами 26.12.2008 р. та чинною з 01.01.2009 р., сторони підтвердили свою згоду пролонгувати договір на наступний рік, а саме по 31.12.2009 р. (а.с.11, т.1).

Підписавши додаткові угоди №11 та №12 до договору від 25.01.2008 р. (а.с.12,13, т.1), чинні з 01.01.2009 р. сторони виклали нову редакцію п.6.1. розділу 6 договору "Ціна на газ", в решті умови залишились незмінними та сторони підтвердили по ним свої зобов'язання.

Відповідно до додаткової угоди №1/2010, підписаної сторонами 03.11.2009р. та чинної з 01.01.2010 р., (а.с.14), сторони підтвердили свою згоду пролонгувати договір №3-2008-ПБ-43 від 25.01.2008 р. на наступний рік, а саме по 31.12.2010 р.

В подальшому, сторонами підписано додаткові угоди №2/2010 від 01.01.2010 р. та №3/2010 від 25.06.2010 р. щодо зміни ціни на газ, в решті умови договору залишились незмінними та сторони підтвердили свої зобов'язання по ним (а.с.15,16).

Як вбачається з матеріалів справи, Контрольно-ревійзійним управлінням в Житомирській області з 21.03.2011 р. по 22.04.2011 р. з перервами для проведення зустрічних звірок з 31.12.2010 р. по 09.01.2011 р., з 13.01.2011 р. по 24.01.2011 р. та з 27.01.2011 р. по 21.02.2011 р. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності управління освіти і науки Бердичівської міської ради за період з 01.01.2008 р. по завершений звітний період 2011 року, про що складено акт від 22.04.2011 р. №06-09-03/ (а.с.17-20).

Згідно зазначеного акту, ревізією встановлено, що Управлінням освіти і науки у 2008 році спожито газу у кількості 318207 куб.м. на загальну суму 478308,11 грн., в тому числі технологічні втрати у кількості 10807 куб.м. на загальну суму 16244,38 грн.; у 2009 році спожито газу у кількості 288646 куб.м. на загальну суму 768063,19 грн., в т.ч. технологічні втрати у кількості 7562 куб.м. на загальну суму 20121,86 грн.; у 2010 році спожито газу у кількості 394804 куб.м. на загальну суму 977010,92 грн., в т.ч. технологічні втрати у кількості 8903 куб.м. на загальну суму 22032,02 грн.; у січні-лютому 2011 року спожито газу у кількості 114069 куб.м. на загальну суму 356587,44 грн., в т.ч. технологічні втрати у кількості 1837 куб.м. на загальну суму 5741,23 грн.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до укладеного договору №3-2008-ПБ-43 від 25.01.2008 р. проводилася оплата рахунків за використаний природний газ за показниками газових лічильників. Крім цього, у виставлених для оплати рахунках відображено кількість та суму технологічних втрат, без надання стверджуючих документів, чим не дотримано п.5.13, 5.15 вищевказаного договору (відсутній двосторонній акт-розрахунок виробничо-технологічних втрат). При проведенні зустрічної звірки також встановлено, що двосторонні акти розрахунки виробничо-технологічних втрат не складались, а складався розрахунок втрат, затверджений начальником Бердичівського УЕГГ. Внаслідок допущеного порушення управлінню освіти і науки завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 64139,49 грн.

В акті також зазначено, що згідно пояснень головного бухгалтера позивача, оплата здійснювалась за рахунком-фактурою на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), в яких зазначались, зокрема, надані послуги по показниках лічильників і техвтрати, при цьому, приймався до уваги двосторонній акт-розрахунок виробничо-технологічних втрат від липня 2007 року.

За результатами перевірки КРУ, зафіксованими у вищевказаному акті ревізії, Управління освіти і науки Бердичівської міської ради звернулось до Бердичівського управління експлуатації газового господарства ПАТ "Житомиргаз" з претензією від 06.06.2011р. №12/1403, в якій посилаючись на встановлені перевіркою обставини, просило відшкодувати кошти у сумі 64139,49 грн. (а.с.21).

У відповіді на претензію за вих.№478/7 від 24.06.2011р. відповідач зазначив, що у зв'язку з тим, що в розрахунках виробничо-технологічних втрат по об'єктах позивача порушень не виявлено, збитків управлінню освіти і науки Бердичівського міської ради не завдано, а тому і відшкодовуватись відповідачем не будуть.

Незадоволення претензії про сплату 64139,49 грн. і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Розглядаючи питання про законність та обгрунтованість заявлених позовних вимог, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права субєкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обовязку зобовязаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути субєкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у звязку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У даному випадку, звертаючись до господарського суду з позовом, позивач визначив позовні вимоги як вимоги про стягнення зайво сплачених коштів, посилаючись, при цьому, на акт КРУ, що містить висновок про завдання позивачу збитків.

Проте, позивач не визначив зміст свого права, яке він вважає порушеним, не навів будь-яких доказів на підтвердження обов'язку відповідача як щодо повернення зайво сплачених коштів, так і щодо відшкодування збитків, що є предметом спору, який порушується відповідачем, а відтак підлягає захисту.

Слід зазначити, що повноваження органів державної контрольно-ревізійної служби України за дотриманням бюджетного законодавства визначає Закон України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" №2939-XII, із наступними змінами та доповненнями.

Головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у субєктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Особливою аналітичною процедурою, що передбачає дослідження записів, документів, матеріальних активів є інспектування. У нормативно-правових актах інспектування визначається як подальший контроль (за фактом) за дотриманням законодавства органами державного сектору при використанні і розпорядженні фінансовими та матеріальними ресурсами, формуванні бюджетних зобовязань, веденні бухгалтерського обліку і складанні фінансової звітності, що здійснюється у формі ревізій і перевірки (розділ 2 Концепції розвитку державного внутрішнього фінансового контролю, що схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України №158-р від 24.05.2005 р.). Інспектування має фіскальну спрямованість, за його результатами встановлюються вимоги щодо усунення виявлених порушень, а не надаються рекомендації.

Інспектування, що здійснюється органами державної контрольно-ревізійної служби, вважається централізованим. У Законі України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" інспектування визначено як різновид державного фінансового контролю, що здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Процедуру проведення інспектування органами державної контрольно-ревізійної служби визначено Порядком проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пунктів 3 та 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 р., акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

У разі коли діями чи бездіяльністю працівників обєкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником обєкта контролю та органом його управління щодо предявлення цивільних позовів до винних осіб. За результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, шляхом звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства (п.п.49,50 Постанова КМ України, від 20.04.2006, №550 "Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами").

У даному випадку, позивач зазначає підставою для стягнення зайво сплачених коштів в сумі 64139,49 грн. саме ті обставини, що ОСОБА_5 управлінням у Житомирській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача та згідно складеного за її результатами акта, внаслідок завищення обсягу одержаного газу в кількості 29109 кіб.м. газу в загальній сумі 64139,49 грн. за період роботи з 01.01.2008 р. по 01.02.2011 р., відповідачем завдано збитків позивачу на загальну суму 64139,49 грн.

Слід зазначити, що згідно ст.15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого господарського суду від 16.11.2011 р. у справі №18/2023.

Верховний суд України у листі №1-11/477 від 09.08.2006р. зазначає, що Законом України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" органам державної контрольно-ревізійної служби при проведенні контрольних заходів визначати збитки чи матеріальну шкоду не заборонено. Разом з цим їх розмір підлягає доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним процесуальним законодавством України, зокрема статтями глави 5 Цивільного процесуального кодексу України, глави 5 Кримінально-процесуального кодексу України, розділу V Господарського процесуального кодексу України.

В силу вимог цивільного законодавства для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; шкідливий результат такої поведінки (збитків); причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина особи, яка заподіяла збитки.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

У відповідності до положень п.4 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Водночас, зазначення в акті ревізії про завдання позивачу відповідачем збитків у розмірі 64139,49 грн. не доводить даного факту; при цьому, в судовому процесі позивачем не доведено в установленому порядку жодної з перелічених обставин, які б слугували підставою для стягнення з відповідача 64139,49 грн. збитків. Позивачем не доведено відповідно до ст.224 Господарського кодексу України та ст.623 Цивільного кодексу України протиправності дій відповідача, які б спричинили завдання йому збитків, не наведено переконливих мотивів, в чому саме полягає протиправна поведінка відповідача та його вина, розмір завданих збитків, а також існування безпосереднього причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і збитками, завданими позивачу.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою статті 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас, як вбачається з встановлених судом обставин справи, відсутні правові підстави й для стягнення з відповідача на користь позивача 64139,49 грн. як суму зайво нарахованих коштів.

Так, відповідно ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав і обовязків.

У даному випадку, як уже зазначалось, правовідносини сторін виникли на підставі договору №3-2008-ПБ-43 на постачання та транспортування природного газу від 25.01.2008р. (з додатковими угодами до даного договору), згідно яких сторони, керуючись приписами Цивільного кодексу України, самостійно та за вільним волевиявленням визначали порядок здійснення розрахунку та оплати за спожитий природний газ, в тому числі, прямо передбачили в договорі оплату виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (п.5.13, п.5.15 договору).

В матеріалах справи міститься поданий позивачем реєстр спожитого газу управління освіти і науки виконавчого комітету Бердичівської міської ради за період з 01.01.2008 р. по 29.02.2011 р., в якому зазначено, що за вказаний період позивачем спожито в т.ч. технологічні втрати на загальну суму 64139,49 грн. (а.с.7, т.2).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України з моменту укладання договір є обовязковим для виконання сторонами.

У свою чергу статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень сторін, починаючи з 2007 року до договорів на постачання природного газу було внесено зміни, якими передбачено віднесення на рахунок споживача витрат і втрати газу, які виникають на газопроводі та на його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу (починаючи з 2008 року вищевказані зміни було включено до розділу 5 "Облік кількості газу" договорів на постачання та транспортування природного газу), у зв'язку з чим, між сторонами складено двосторонній акт розрахунку виробничо-технічних втрат газу на підприємстві від 27.08.2007 р. (а.с.24, т.2).

При укладенні договору на постачання природного газу №3-2008-ПБ-43 між сторонами було погоджено акти розмежування балансової належності газових мереж та споруд на них і експлуатаційної відповідальності сторін, в яких зазначено характеристики газопроводів та газового обладнання, що знаходиться на балансі позивача. На підставі вихідних даних, зазначених у вищевказаних актах та відповідно до норм Методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 р. №264 проводився обрахунок виробничо-технологічних втрат газу, які на виконання п.5.15 договору на постачання природного газу щомісячно вносились до акту прийому-передачі газу та додавались до обсягу спожитого газу.

Відповідачем з супровідним листом (а.с.109, т.2) надано до справи здійснені ним розрахунки втрат природного газу в мережі по об'єктам позивача на 2008 рік, за 2009 рік та за 2010 рік (а.с.110-153, т.2; а.с.1-149, т.3; а.с.1-12, т.4).

З пояснень представників обох сторін, наданих під час розгляду справи, вбачається, що згідно практики догвоірних відносин між сторонами, розрахунок виробничо-технологічниз втрат надається на вимогу споживача, а в інших випадках, обраховані обсяги втрат включалися до акту прийому-передачі газу, після чого погоджувалися сторонами та скріплювалися печатками.

В матеріалах справи містяться підписані обома сторонами та скріплені їх печатками акти приймання-передачі природного газу за період з січня 2008 року по лютий 2011 року (а.с.108, т.2). З актів вбачається, що до них включено також обсяг технічних втрат газу, тобто, щомісячно, підписанням акту приймання-передачі природного газу, позивач погоджував обсяг спожитого газу, в т.ч. обсяг технічних втрат газу. При цьому, доказів звернення позивача до відповідача з будь-якими запереченнями чи зауваженнями щодо розрахованих відповідачем обсягів технічних втрат газу за весь спірний період - з січня 2008 року по лютий 2011 року - до справи сторонами не надано.

Слід також зазначити, що як вбачається зі змісту акту ревізії, висновки контрольно-ревізійного управління у Житомирській області грунтуються на невірному розумінні п.5.15 договору №3-2008-ПБ-43 на постачання та транспортування природного газу від 25.01.2008р., оскільки згідно висновків перевіряючих, відсутність щомісячних двосторонніх актів розрахунків виробничо-технологічних втрат є порушенням п.5.13, п.5.15 договору.

Разом з тим, як вбачається з пояснень сторін та наявних у справі матеріалів, що підтверджують надані сторонами пояснення, при виконанні договору умови пунктів 5.13 та 5.15 договору тлумачились сторонами так, що обраховані обсяги нормативних втрат щомісячно додаються до обсягу спожитого газу та відображаються в акті прийому-передачі газу, який згідно п.5.4 договору, є підставою для остаточного розрахунку між споживачем та газозбутовою організацією. Зазначені пояснення викладені відповідачем також письмово (а.с.25-26, т.4); при цьому, представник позивача в засіданні суду підтвердив саме таке розуміння сторонами умов договору при його виконанні.

Таким чином, обсяг спожитого газу, в т.ч. виробничо-технічних втрат, погоджено позивачем у повному обсязі та без зауважень, повністю оплачено останнім у відповідності до умов договору та за встановленою договором ціною. Вимагаючи повернення частини виконаного за договором позивач фактично вимагає перегляду договору після його виконання, що є недопустимим. Отримання відповідачем оплати відповідно до умов договору не може вважатися неправомірною дією чи безпідставним отриманням коштів; тому, у відповідача відсутні зобов'язання щодо повернення позивачу сплаченої на виконання договору грошових коштів в сумі 64139,49 грн.

З урахуванням вищевикладеного, правових підстав для стягнення з відповідача вказаної суми не вбачається.

З огляду на наведене, посилання позивача на висновки перевірки ОСОБА_4 відділу як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними.

Зважаючи на приписи ст.ст.627,629 Цивільного кодексу України виявлені контролюючим органом у акті перевірки порушення не мають жодного відношення до укладеного між сторонами договору, не впливають на його умови і не можуть їх змінювати.

За наведених обставин, господарський суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.25, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 управління у Житомирській області (м.Житомир) її правонаступником Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області (м.Житомир).

2. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.03.12

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (реком.)

3 - третій особі (реком.з пов.)