ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" серпня 2012 р. Справа № 5019/888/12

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Укренергоресурс»

до відповідача ОСОБА_1 фірми «Азурит»

про стягнення в сумі 2 623 грн. 50 коп.

Суддя Торчинюк В.Г.

Представники:

Від позивача : ОСОБА_2 дов. від 04.11.2011 р.

Від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 фірми «Азурит»про стягнення заборгованості в загальній сумі 67 903 грн. 50 коп., з яких 65 280 грн. 00 коп. - основний борг, 1 403 грн. 62 коп. - пеня, 429 грн. 00 коп. - інфляційні втрати, 790 грн. 88 коп. - 3% річних. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідачем порушено умови Договору № 07/10 оренди нежилих Приміщень (далі Договір) від 01.04.2010 року.

Ухвалою господарського суду Рівненької області від 31 травня 2012 року порушено провадження у справі № 5019/888/12, розгляд якої було призначено на 12 червня 2012 року.

Ухвалою суду від 12 червня 2012 року розгляд справи відкладено на 02 липня 2012 року.

До початку судового засідання 02 липня 2012 року через відділ діловодства суду представником позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у звязку з частковою сплатою відповідачем заборгованості. Враховуючи дану обставину, позивач просив суд стягнути з відповідача 62 760 грн. 00 коп. основного боргу, 1 403 грн. 62 коп. пені, три проценти річних в сумі 790 грн. 88 коп., а також 429 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 02 липня 2012 року оголошено перерву до 23 липня 2012 року.

До початку судового засідання 23 липня 2012 року через відділ діловодства суду представником позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у звязку з частковою сплатою відповідачем заборгованості. Враховуючи дану обставину, позивач просив суд стягнути з відповідача 15 000 грн. 00 коп. основного боргу, 1 403 грн. 62 коп. пені, три проценти річних в сумі 790 грн. 88 коп., а також 429 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою від 23 липня 2012 року розгляд справи було відкладено на 07 серпня 2012 року.

До початку судового засідання 07 серпня 2012 року через відділ діловодства суду представником позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у звязку з сплатою відповідачем основної заборгованості по орендній платі. Враховуючи дану обставину, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 403 грн. 62 коп. пені, три проценти річних в сумі 790 грн. 88 коп., а також 429 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 07.08.2012 р. представник позивача підтримав вимоги про стягнення з відповідача 1 403 грн. 62 коп. пені, три проценти річних в сумі 790 грн. 88 коп., а також 429 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у відзиві на позовну заяву за вихідним № 119 від 11.06.2012 р. позовні вимоги визнав у повному розмірі. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю об`ємів робіт та складним фінансовим становищем зобов`язання по сплаті орендних платежів перед ТОВ «Укренергоресурс»не виконане і прострочені строки оплати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" (Орендодавець) та ОСОБА_1 фірмою «Азурит»(Орендар) укладено Договір № 07/10 оренди нежилих приміщень, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення на умовах договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору приміщення знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Кн.Ольги,8, площа скаладає 146,0 м.кв.(п.1.3.).

За умовами п.2.1 Договору розмір орендної плати становить 60,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі з урахуванням ПДВ. В орендну плату входять вартість спожитих комунальних послуг: електроенергія, опалення, водопостачання, вивезення сміття.

Згідно п.2.2. договору орендна плата сплачується щомісячно до 5 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця згідно виставленого рахунка.

У п.4.1. визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення в оренду.

01 квітня 2010 року ТзОВ «Укренергоресурс» та ПФ «Азурит»підписали акт прийому-передачі і оренду приміщення з 5 кімнат будинку по вул.Кн.Ольги, 8, м.Рівне, загальною площею 146,0 м.кв. згідно договору оренди № 07/10 від 01 квітня 2010 року (а.с. 17).

Пунктом 4.2. сторони погодили строк дії договору до 31 грудня 2011 року.

Відповідно до п.4.3. договору він може бути продовженим по взаємній згоді сторін з підписанням додаткової угоди.

30 грудня 2011 року, 31 січня 2012 року, 29 лютого 2012 року, 30 березня 2012 року та 01 червня 2012 року сторони підписали додаткові угоди про продовження строку дії договору.

В порушення умов Договору відповідач своєчасно орендну плату за період вересень 2011 року квітень 2012 року не сплатив. Станом на день звернення з позовною заявою до суду розмір заборгованості відповідача становив 65 280 грн. 00 коп.

Вказана заборгованість погашена відповідачем після порушення провадження у даній справі.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором зобовязань щодо своєчасного внесення орендної плати у період з вересня 2011 року по квітень 2012 року, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 403 грн. 62 коп. пені, три проценти річних в сумі 790 грн. 88 коп., а також 429 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Преамбулою Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.4. договору визначено, що прострочка сплати платежів по договору тягне сплату пені в розмірі подвійної ставки НБУ на день сплати від простроченої суми за кожен день прострочки.

Оскільки розмір вказаної штрафної санкції, нарахованої позивачем, відповідає вищезазначеним приписам законодавства та положенням договору позовна вимога про стягнення з відповідача 1 403 грн. 62 коп. пені підлягає задоволенню.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором позивач просив суд стягнути з останнього три проценти річних в сумі 790 грн. 88 коп. та інфляційні втрати в сумі 429 грн. 00 коп., нараховані на суму основного боргу в розмірі 65 280 грн. 00 коп. станом на 24 травня 2012 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПУ України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 фірми «Азурит»(33000, м.Рівне, вул.Кн.Ольги, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоресурс" (33014, м.Рівне, вул.Кн.Ольги, 8, ) 1 403 грн. 62 коп. пені, 429 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 790 грн. 88 коп. 3% річних та 1 609 грн. 50 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13 серпня 2012 року

Суддя Торчинюк В.Г.