КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2012 № 5011-2/4113-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі

судового засідання: Бездолі Ю.О.

за участі представників

сторін:

від позивача: Лигін В.В. - дов. № 0315 від 16.05.2011 р.;

від відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

був повідомлений належним чином;

від третьої особи-1: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

був повідомлений належним чином;

від третьої особи-2: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

був повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія ПЗУ Україна"

на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2012 р.

у справі № 5011-2/4113-2012 (суддя Домнічева І.О.)

позивач Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія ПЗУ Україна"

відповідача Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Брокбізнес"

треті особи без самостійних

вимог на предмет спору,

на стороні відповідача Галат Віталій Васильович (третя особа-1);

Бондарчук Олександр Володимирович (третя особа-2)

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 8 856,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ „Страхова компанія ПЗУ Україна» звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача - ПАТ „Страхова компанія „Брокбізнес про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 8 856,85 грн..

Позовні вимоги мотивовані на тому, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 9 366,85 грн. внаслідок чого до позивача в порядку ст. 1191 ЦК України та ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності з урахуванням розміру франшизи до відповідача, як до особи, яка відповідальна за заподіяні збитки, оскільки саме з вини особи, яка керувала транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.04.2012 р. залучено до участі у розгляді справи № 5011-2/4113-2012 третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Галат В.В. (третя особа-1) та Бондарчука О.В. (третя особа-2).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.04.2012 р. № 5011-2/4113-2012 у задоволенні позову було відмовлено, у зв'язку з пропуском трирічного строку позовної давності.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, позивач - ПАТ „Страхова компанія ПЗУ Україна» звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2012 р. № 5011-2/4113-2012 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована на тому, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного Рішення було допущено порушення норм як матеріального так і процесуального права. Скаржник стверджує, що оскільки відповідно до платіжного доручення від 27.03.2009 р. № 3575 ПАТо „Страхова компанія ПЗУ Україна» здійснило виплату на користь страхувальника (Микульського В.А.), таким чином перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після виплати страхового відшкодування, тобто з 28.03.2009 р., а закінчується відповідно до приписів ст.ст. 50, 51 ГПК України - 28.03.2012 р., тобто в день звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду, про що свідчить поштовий штемпель на конверті та на описі вкладення у цінний лист.

Отже, на думку скаржника, при зверненні з даним позовом до суду першої інстанції ним не був пропущений загальний трирічний строк позовної давності, а тому відмову у задоволенні позову з цієї підстави слід вважати необґрунтованою.

Ухвалою КАГС від 29.05.2012 р. № 5011-2/4113-2012 вищевказану апеляційну скаргу ПАТ „Страхова компанія ПЗУ Україна» прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 26.06.2012 р..

22.06.2012 р. через канцелярію суду відповідач подав письмовий Відзив на апеляційну скаргу, за яким він категорично заперечив проти доводів і вимог наголошених у скарзі та повністю підтримав правові висновки суду першої, оскаржуване Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.04.2012 р. у даній справі просить залишити в силі.

Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 26.06.2012 р. № 01-22/3/6 змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В; судді: Скрипка І.М., Шипко В.В..

Ухвалою КАГС від 26.06.2012 р. № 5011-2/4113-2012 розгляд справи було відкладено на 24.07.2012 р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представника позивача.

Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 20.07.2012 р. № 01-22/3/2 змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В; судді: Зеленін В.О., Скрипка І.М..

Ухвалою КАГС від 24.07.2012 р. № 5011-2/4113-2012 розгляд справи було відкладено на 18.09.2012 р. на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представника позивача та третіх осіб, неподання витребуваних судом документів.

Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 18.09.2012 р. змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя - Ільєнок Т.В; судді: Корсакова Г.В., Майданевич А.Г..

У судове засідання від 18.09.2012 р. представник відповідача та треті особи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується як залученими до матеріалів справи зворотніми поштовими повідомленнями про їх виклик до призначеного судового засідання так і розпискою про день наступного судового засідання від 24.07.2012 р., про поважність причин своєї неявки суд не повідомили.

Зважаючи на вищенаведене, а також на те, що у судовому засіданні від 18.09.2012 р. присутній представник позивача не заперечив проти розгляду апеляційної скарги за відсутності представників інших учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість продовжити розгляд справи за їх відсутності та за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання від 18.09.2012 р. з'явився представник позивача-скаржника та надав усні пояснення по справі.

Окрім того, представник позивача на виконання вимог Ухвали від 26.06.2012 р. надав для залучення до матеріалів справи оригінал платіжного доручення від 27.03.2009 р. № 3575 та оригінал банківської виписки від 03.09.2012 р. по особовому рахунку № 26501120 ВАТ «СК «ПЗУ Україна».

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ „Страхова компанія ПЗУ Україна», Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2012 р. № 5011-2/4113-2012 залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.03.2008 р. між позивачем та Микульським В.А. був укладений Договір страхування транспортних засобів № V1.6 № 8844.

Предметом вказаного Договору є страхування майнових інтересів потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу -автомобіля «Mstsubishi Galant», д.р.н. АС 8585 АІ.

03.02.2009 р. в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля та автомобіля "ЗАЗ", д.р.н. ВК 6360 АА під керуванням Бондарука О.В.

Відповідно до Постанови Луцького міськрайонного суду від 23.02.2009 р., ДТП сталося в результаті порушення Бондаруком О.В. Правил дорожнього руху України та визнано останнього винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Господарським судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність Бондарука О.В. застрахована ПАТ "СК Брокбізнес" відповідно до Полісу № ВВ/3598725.

27.03.2009 р. позивач виплатив своєму страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 9 366,85 грн., що підтверджується залученим до матеріалів справи платіжним дорученням від 27.03.2009 р. № 3575.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 8 856,85 грн. страхового відшкодування в порядку регресу з урахуванням відрахованої франшизи у розмір 510,00 грн. передбачено Полісом № ВВ/3598725.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною першою ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Отже, слід вважати правильним висновок місцевого господарського суду про те, що позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотньої вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суд про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована ПАТ "СК "Брокбізнес" відповідно до Поліса №ВВ/3598725 то особою відповідальною за завдані у даному випадку збитки, відповідно до положень ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності є саме відповідач.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, а саме 10.04.2012 р. відповідачем була подана Заява про застосування строків позовної давності.

З огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, а також на подану відповідачем Заяву про застосування строків позовної давності, місцевий господарський суд дійшов висновку про наступне.

18.06.2009 р. позивач направив ПАТ "СК "Брокбізнес", як особі на яку покладено обов'язок по відшкодуванню збитків, Заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, однак зазначена вимога була залишена відповідачем без задоволення, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною шостою ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За таких обставин саме з моменту виконання позивачем свого зобов'язання за договором добровільного страхування у нього виникло право подати регресний позов до господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 27.03.2012 р. № 58/168.

Отже, враховуючи той факт, що на підставі платіжного доручення від 27.03.2009р. №3575 позивач виконав своє зобов'язання перед страхувальником, тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що строк позовної давності у даному випадку спливає саме 27.03.2012 р., в той час, коли позивач звернувся з позовною заявою - 28.03.2012 р., що підтверджує поштовий штемпель на конверті та описі вкладення у цінний лист.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Основним та єдиним доводом апеляційного оскарження судового Рішення від 24.04.2012р., стало твердження позивача про те, що відповідно до ст.ст. 50, 51 ГПК України перебіг строку позовної давності розпочинається з наступного дня після календарної дати або настання події, яким визначено його початок. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок (ст. 50 ГПК України). У статті 51 ГПК України передбачено, що якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що позивач на підставі платіжного доручення від 27.03.2009 р. № 3575 виплатив своєму страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 9 366,85 грн. то скаржник вважає, що перебіг строку позовної давності, у даному випадку починається з наступного дня після виплати страхового відшкодування, тобто з 28.03.2009 р. і закінчується, відповідно - 28.03.2012 р., тобто в день звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду, про що свідчить поштовий штемпель на конверті та на описі вкладення у цінний лист.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеним твердженням скаржника, оскільки у даному випадку перебіг строку позовної давності починається з дати виконання основного зобов'язання та закінчується останнім днем загального трирічного строку позовної давності.

Саме Розділом V «Строки та терміни. Позовна давність» ЦК України встановлено спеціальний порядок визначення та обчислення строків позовної давності.

Згідно приписів ч. 6 ст. 262 Розділу V ЦК України «за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання».

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що загальний строк позовної давності у даному випадку розпочався саме - 27.03.2009 р. (дата сплати страхового відшкодування за платіжним дорученням від 27.03.2009р. № 3575) і закінчився, відповідно - 27.03.2012 р., а не 28.03.2012 р. як на тому наполягає скаржник.

А відтак, доводи, викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених у оскаржуваному судовому Рішенні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв Рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2012р. № 5011-2/4113-2012 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2012 р. № 5011-2/4113-2012 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2012 р.

№ 5011-2/4113-2012 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2012 р.

№ 5011-2/4113-2012 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 5011-2/4113-2012 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Корсакова Г.В.

Майданевич А.Г.