КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2012 № 58/276

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Іваненко Я.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Боднар Н.З.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявилися;

від відповідача: не зявилися;

від третьої особи-1: не зявилися

від третьої особи-2: не зявилися

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна на рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року

у справі № 58/276 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна, м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю „Кийтранслайн,

2. ОСОБА_2,

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (в порядку регресу), 24 990,00 грн.,

встановив:

У липні 2011 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія ПЗУ Україна звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія Універсальна про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 24990, 00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ „СК „Універсальна звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати дане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

ПрАТ „СК „ПЗУ Україна у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить суд апеляційну скаргу ПАТ „СК „Універсальна залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2011 року вищезазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2011 року згідно ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю „Кийтранслайн, 2. ОСОБА_2, розгляд справи відкладено на 24.01.2012 року відповідно до пункту 3 частини 1 статті 77 ГПК України у звязку з необхідністю витребування додаткових документів.

24.01.2012 року розгляд справи не відбувся у звязку із перебуванням головуючого судді Остапенка О.М. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2012 року у звязку із виходом судді Остапенка О.М. із відпустки розгляд справи було призначено на 07.02.2012 року.

Представники сторін та третіх осіб в судове засідання, яке відбулося 07.02.2012 року, не зявилися, про причини неявки суд не повідомлено. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні, яке відбулось 07.02.2011 року, було прийнято постанову Київського апеляційного господарського суду у справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу ПАТ „СК „Універсальна слід задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи 16.11.2005 року між ВАТ „СК „ПЗУ УКраїна (правонаступником якого є позивач) (страховик) та ЗАТ "Інформаційні компютерні системи" (страхувальник) було укладено договір страхування транспортних засобів № 021.03864.36 (договір страхування), предметом якого є страхування автомобіля НОМЕР_1 (застрахований автомобіль).

Відповідно до п. 1 Договору страхування, одним із передбачених Договором страхових ризиків є дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Строк дії Договору з 16.11.2005 року по 15.11.2006 року.

17.02.2006 року в м Києві по вул. Новокостянтинівській трапилась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3, що належить ТОВ „Кийтранслайн під керуванням ОСОБА_2

В результаті вищезазначеної ДТП застрахованому автомобілю були завдані механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальну шкоду власнику пошкодженого т/з ЗАТ "Інформаційні компютерні системи".

Заявою від 17.02.2006 року водій ОСОБА_4 повідомив страховика про ДТП. просив страхову компанію здійснити виплату страхового відшкодування згідно реквізитів вказаних в цій заяві.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП застрахованого автомобіля, склала 296 635,33 грн., що підтверджується Звітом № 523 від 09.03.2006 року, складеного ТОВ „Експертна компанія „Укравтоекспертиза-Стандарт.

Позивач, як страховик, виплатив страхувальнику, відповідно до умов укладеного Договору страхування на підставі страхового акту № 021.03864.36. L001 від 27.03.06 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, суму страхового відшкодування в розмірі 294 110,33 грн., що підтверджується платіжним доручення № 478 від 13 квітня 2006 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що загальний розмір підтверджених фактичних витрат позивача з виплати страхового відшкодування складає 294 110,33 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3, застрахована ПАТ „СК „Універсальна згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/4957155 (далі Поліс) строком дії з 02.02.2006 року по 01.02.2007 року.

Згідно п. 2 зазначеного Полісу страхування, ліміт відповідальності відповідача за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 25 500,00 грн., франшиза 510,00 грн.

Згідно з пунктом 37.1 статті 37 вказаного Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Позивач претензією про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 181/3/2006/ДППР від 19.10.2009 року, до якої додані документи, передбачені статтею 35 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду (за вирахуванням франшизи) в розмірі 24 990,00 грн.

В передбачені Законом строки, відповідач суму страхового відшкодування в порядку регресу не сплатив.

Посилаючись на приписи статті 27 Закону України „Про страхування та статті 993 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу 24 990,00 грн. матеріальної шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, що трапилась 17.02.2006 року.

Судом першої інстанції, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 24 990,00 грн. визнано законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак, з таким рішенням суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 104 ГПК України, порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі та наведені ним доводи підтверджуються матеріалами справи, останній участі у судових засіданнях в суді першої інстанції не приймав, відзив та витребувані судом документи по справі не надав, а в матеріалах справи відсутнє повідомлення з відміткою про вручення відповідачу ухвал місцевого господарського суду.

Таким чином справу розглянуто господарським судом за відсутності відповідача не повідомленого належним чином про час, дату та місце засідання суду, що є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та в свою чергу позбавило відповідача реалізувати надані йому процесуальні права, передбачені ст. 22 ГПК України, зокрема надати свої заперечення на позовну заяву, заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності, яку останній мав можливість подати лише під час апеляційного перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 цього Кодексу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини 6 статті 261 Цивільного кодексу України, за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.

Таким чином, саме з моменту сплати страхувальнику відповідно до договору страхового відшкодування страховик набуває право вимоги відшкодування понесених ним затрат, а відтак для позивача право вимоги страхового відшкодування в порядку регресу виникає з моменту сплати потерпілому страхового відшкодування.

Позивач виплатив платіжним дорученням страхувальнику суму страхового відшкодування 13.04.2006 року, а з позовом до суду першої інстанції звернувся лише 15.07.2011 року, тобто з пропуском трирічного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності та приходить до висновку про відмову в позові у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року слід скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові повністю.

Керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

постановив:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна на рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року у справі № 58/276 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2011 року у справі № 58/276 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна на користь Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 124,95 грн. витрат по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому господарському суду видати наказ.

6. Копію постанови суду надіслати учасникам апеляційного провадження.

7. Справу № 58/276 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Остапенко О.М.

Судді Іваненко Я.Л.

ОСОБА_1