РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2012 р. Справа № 15/68/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Бригинець Л.М.

суддів Демидюк О.О.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Машлай О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькому районі на ухвалу господарського суду Вінницької області від 18.09.12 р.

у справі № 15/68/2011/5003 (суддя Лабунська Т.І. )

за заявою Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяметалоцентр"

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

апелянта - не з"явився

боржника - не з"явився

арбітражного керуючого - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.09.2012р. у справі № 15/68/2011/5003 (суддя Лабунська Т.І.) відмовлено Управлінню ПФУ у Вінницькому районі Вінницької області в задоволенні заяви №1073/06-30/09 від 07.06.2012р. про визнання поточних вимог до ТОВ "Вінницяметалоцентр" в сумі 20540,46грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Управління ПФУ у Вінницькому районі звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 18.09.2012р. у справі № 15/68/2011/5003.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 4, 4-1, 43 ГПК України у зв'язку з неповним дослідженням всіх обставин справи та порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу суду на те, що згідно звітів, які подавались боржником за період з вересня по листопад 2011 року на підприємстві рахувалось 15 працівників, яким нараховувалась заробітна плата та нараховувався єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування. Працівники з підприємства були звільнені в листопаді 2011року, а не у вересні 2011 року, як стверджує арбітражний керуючий та керівник підприємства - банкрута ОСОБА_1

Крім того, арбітражним керуючим доказів звільнення працівників боржника (копій трудових книжок, наказів про звільнення) у вересні 2011р. суду не надавалось.

Скаржник зазначає, що чинним законодавством не передбачено, що територіальними управліннями Пенсійного фонду після відкриття процедури ліквідації Боржника, звіти щодо нарахування внесків до Пенсійного фонду не приймаються, тим більше електронні звіти з ЕЦП, які надходять через центр обробки електронних звітів.

Наводяться інші доводи в обгрунтування вимог апеляційної скарги.

Арбітражний керуючий подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апелянта заперечуються.

Всі учасники провадження у даній справі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги (докази повідомлення долучені до матеріалів справи), однак правом на участь в судовому засіданні не скористались.

Згідно статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв"язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.08.2011р. порушено провадження у справі № 15/68/2011/5003 про банкрутство ТОВ "Вінницяметалоцентр", с. Пултівці Вінницького району Вінницької області в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (спрощена процедура).

Постановою господарського суду Вінницької області від 05.09.2011 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_2

11.06.2012 року до господарського суду надійшла заява Управління ПФУ у Вінницькому районі Вінницької області № 1073/06-30/09 від 07 червня 2012 року про визнання поточних вимог в сумі 20540,46грн.

Господарським судом ухвалою від 18.09.2012р. відмовлено Управлінню ПФУ у Вінницькому районі в задоволенні заяви №1073/06-30/09 від 07.06.2012р. про визнання поточних вимог до банкрута в сумі 20540,46грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи в задоволенні поточних вимог Управління ПФУ у Вінницькому районі, суд першої інстанції виходив з пояснень колишнього керівника підприємства - банкрута ОСОБА_3 С, який повідомив, що з вересня 2011 року по листопад 2011 року електронні звіти до управління ПФУ у Вінницькому районі подавались помилково, оскільки за вказаний період працівники на підприємстві були відсутні. ОСОБА_1 також зазначив, що заява ТОВ "Вінницяметалоцентр" від 20 вересня 2011 року № 76 про бажання підприємства подавати звіти в електронній формі, написана не ним. Вказана заява датована 20 вересня 2011 року, тоді як повноваження керівника ТОВ "Вінницяметалоцентр", с. Пултівці Вінницького району Вінницької області припинені з 05 вересня 2011 року. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що навіть при візуальному порівнянні почерків на заяві № 76 від 20 вересня 2011 року та поясненнях від 18 вересня 2012 року, наданих ОСОБА_1, вбачається відмінність підписів (почерків).

Суд першої інстанції прийняв також до уваги доводи арбітражного керуючого, що відповідно до постанови господарського суду Вінницької області повноваження керівника ТОВ "Вінницяметалоцентр", с. Пултівці Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 припинено з 05 вересня 2011 року. Виконуючи повноваження керівника боржника ліквідатор (арбітражний керуючий ОСОБА_2В.) не подавав звіти до Управління ПФУ у Вінницькому районі за вересень - листопад 2011 року та не надавав доручення ОСОБА_1 щодо подання такої звітності, а відтак зазначені звіти подані особою, яка не мала на це відповідних повноважень.

Ліквідатором також зазначалось, що в звіті вказана середньооблікова чисельність штатних працівників за звітні періоди 12 та 15 осіб, тоді як кількість працівників на підприємстві фактично була значно менша. В клопотанні № 81/26-12 від 18 вересня 2012 року ліквідатор ОСОБА_2 зазначив, що ним було виявлено двох працівників підприємства - директора ОСОБА_1 та начальника відділу забезпечення ОСОБА_3, які були звільнені в кінці 2011 року.

З висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Управління ПФУ у Вінницькому районі № 1073/06-30/09 від 07 червня 2012 року про визнання поточних вимог до ТОВ "Вінницяметалоцентр" в сумі 20540,46грн., колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується та зазначає наступне.

Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі 07.06.2012 р. звернулось до господарського суду із заявою про визнання поточних вимог кредитора. Вказані вимоги обґрунтовуються тим, що за підприємством рахується заборгованість за період з вересня по листопад 2011 року по сплаті єдиного внеску на загальнообов"язкове пенсійне страхування в сумі 20 540,46 грн. Заборгованість виникла, внаслідок порушення боржником п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 р., згідно якого платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Сума боргу визначена на підставі звітів Боржника за відповідний період, які подавались до Пенсійного фонду.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абзацом 7 ч. 1 ст. 23 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 4 ст. 31 Закону у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги, що виникли із зобов'язань у процедур розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника.

Виходячи з викладеного, з моменту відкриття ліквідаційної процедури, поточні кредитори зобов'язані заявити їх ліквідатору та до господарського суду протягом ліквідаційної процедури, вимоги, щодо яких не заявлено заперечень та вимоги, визнані судом включаються до реєстру вимог кредиторів у четверту чергу.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше ( ч.2 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

Як вбачається з матеріалів справи, до Управління ПФУ у Вінницькому районі надійшла заява № 76 від 20.09.2011 року за підписом керівника боржника, в якій повідомлялось про бажання боржника подавати звіти до Управляння Пенсійного фонду в електронній формі ( а.с. 14 том 3).

Відповідно до Порядку подання звітів до Пенсійного фонду України в електронній формі (далі Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 19.04.2007 № 7-7, електронні звіти з обов'язковими реквізитами, у тому числі з ЕЦП страхувальника (його посадових осіб), подані відповідно до цього Порядку, згідно з законодавством оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатись та можуть використовуватись як доказ в суді або під час спорів у досудовому порядку.

Страхувальник, який виявив бажання надавати звіт в електронній формі, листом довільної форми інформує про це управління Пенсійного фонду України в районі, місті або районі у місті, де він зареєстрований як платник страхових внесків.

Страхувальник надає центру обробки електронних звітів завірену власною печаткою копію листа про інформування управління Пенсійного фонду України та копію розпорядчого документа щодо визначення посадових осіб, яким надане право накладання ЕЦП на електронний звіт. Центр обробки електронних звітів укладає із страхувальником договір про обслуговування у системі подання електронних звітів. Цей договір визначає права і обов'язки сторін, порядок вирішення спорів, а також встановлює особливості інформаційного обміну під час подання електронних звітів ( п. 2.7).

Тобто, сума заборгованості була визначена кредитором на підставі поданих боржником звітів за відповідний період, які подавались до Управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі.

Заявлені вимоги в сумі 20540,46грн., виникли після порушення провадження у справі про банкрутство (у ліквідаційній процедурі), отже є поточними. Вимоги пред"явлені кредитором в межах ліквідаційної процедури і відповідно до ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягають задоволенню у четверту чергу.

Твердження керівника підприємства - банкрута ОСОБА_1, який зазначав, що електронні звіти до управління ПФУ у Вінницькому районі подавались помилково, оскільки за вказаний період працівники на підприємстві були відсутні не підтверджена матеріалами справи. Доказів звільнення керівника боржника та інших працівників у вересні 2011р. арбітражним керуючим не надано. В матеріалах справи є доказ звільнення лише одного працівника - начальника відділу забезпечення ОСОБА_3 (наказ ліквідатора від 24.01.2012р.).

Крім того, слід зазначити, що пунктом 3.4 Порядку передбачено, що у разі ненадходження квитанції про одержання електронного звіту згідно з пунктом 3.1, неможливості її розшифрування або перевірки ЕЦП, а також у разі виявлення помилок та (або) надання уточнень, страхувальник має право подати електронний звіт повторно або надати звіт на паперових носіях до управління Пенсійного фонду України в районі, місті або районі у місті, де страхувальник зареєстрований як платник страхових внесків.

Доказів оспорення (визнання недійсними) в позовному порядку звітів, поданих боржником до Управління Пенсійного фонду ліквідатором, не надавалось.

Щодо посилань арбітражного керуючого, що заява ТОВ "Вінницяметалоцентр" від 20 вересня 2011 року № 76 про бажання підприємства подавати звіти в електронній формі керівником боржника не підписувалась і не подавалась до управління ПФУ у Вінницькому районі, а також щодо висновків суду про те, що при візуальному порівнянні почерків на заяві № 76 від 20.09.2011р. та поясненнях від 18.09.2012р., наданих колишнім керівником ОСОБА_1, вбачається їх відмінність, колегія суддів зазначає, що суд не може перебирати на себе повноваження експерта та встановлювати справжність почерку.

Докази, що свідчили б про недійсність заяви, поданої боржником до управління ПФУ (висновок експертизи) в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість боржника в сумі 20540,46грн. перед Управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі була визначена кредитором на підставі поданих боржником до управління звітів в електронній формі за відповідний період. Докази звернення боржника з відповідною заявою та копії звітів залучені до матеріалів справи.

Ліквідатором не спростовано доводів апелянта про наявність заборгованості боржника по сплаті внесків до Управління Пенсійного фонду в сумі 20540,46грн. Доказів звільнення працівників підприємства - боржника ( копій трудових книжок, наказів та ін.) до вересня 2011р. або у вересні 2011р. ліквідатором суду першої інстанції чи суду апеляційної інстанції не подавалось.

Враховуючи викладене, при прийнятті оскаржуваної ухвали вбачається недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,104,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління ПФУ у Вінницькому районі задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 18.09.2012р. у справі № 15/68/2011/5003 скасувати.

3. Визнати поточні вимоги Управління ПФУ у Вінницькому районі в сумі 20540,46грн. з віднесенням їх до четвертої черги задоволення вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Бригинець Л.М.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Огороднік К.М.