ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 жовтня 2012 р. Справа № 5010/1166/2012-П-28/81

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кавлак І. П.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Волинського транспортного прокурора

в інтересах держави в особі

Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

Дочірньої компанії "Укртрансгаз"

Національної акціонерної компанії України "Нафтогаз України"

Філії управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз"

в особі структурного підрозділу Волинського лінійного виробничого управління

магістральних газопроводів (Волинське ЛВУМГ),

вул. Драгоманова, 19г, м. Ковель, 45008

вул. Хрещатик, 30, м. Київ, 01601

Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01001

вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

вул. Рубчака, 3, м. Львів, 79026

вул. М.Левицького, 7, м. Ковель, 45008

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

цукрово-рафінадного комбінату "Володимирцукор"

вул. Галицька, 20/2, м.Рогатин, Івано-Франківської області, 77000

про стягнення 111874 грн. 84 коп., з яких:

78166 грн. 81 коп. - основного боргу;

25326 грн. 05 коп. - пені;

781 грн. 56 коп. - інфляційних донарахувань;

5471 грн. 68 коп. - штрафних санкцій.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

16.10.12 через канцелярію господарського суду від Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері надійшла заява (№03-20/84 вих.12 від 15.10.12 вх.№6721/2012-свх) про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на грошові суми ТзОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" в межах суми позову з врахуванням судових та виконавчих витрат.

Заява мотивована тим, що ТзОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" за місцем реєстрації не знаходиться, місце його знаходження невідоме і тому можна зробити припущення, що майна за місцем його реєстрації немає, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Дослідивши подану заяву, господарський суд Івано-Франківської області дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

У вирішенні питання про вжиття заходів до забезпечення позову господарський суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і змістом позовних вимог, а також обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги, доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, тобто навести конкретні обставини, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Також, відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, прокурор не вказує на наявність конкретних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходить виключно з , нічим не підтверджених припущень, не враховує вимоги ст.66 ГПК України щодо обґрунтованості таких припущень та підтвердження їх доказами, які б свідчили про наявність фактичних, реально, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішень господарського суду в майбутньому.

З огляду на викладене, господарський суд прийшов до висновку про те, що у заяві про забезпечення позову відсутнє належне обґрунтування, яким чином невжиття застосованих судом заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду. Також, до заяви не додано документальних доказів, що відповідачем можуть бути вчинені дії, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, керуючись ст. 66, ст. 67, ст. 86, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (№03-20/84 вих.12 від 15.10.12 вх.№6721/2012-свх) про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на грошові суми ТзОВ Цукрово-рафінадний комбінат "Володимирцукор" в межах суми позову з врахуванням судових та виконавчих витрат відмовити.

Суддя І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_1 16.10.12