ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2012 р. Справа № 5019/1365/12

Суддя Заголдна Я.В.,

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Волинь-Цемент»про стягнення заборгованості за договором у розмірі 34 622,86 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №200112 від 20.01.2012р. )

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №2097 від 23.07.2012р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Волинь-Цемент»про стягнення заборгованості у розмірі 32 126,25 грн., та штрафних санкцій в розмірі 2 496, 61 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що на виконання умов договору про сервісне обслуговування №SR0044, ПАТ «Волинь-Цемент»відповідно до акту виконаних робіт №КVRN003581 від 09 червня 2011 року відповідачу був виставлений рахунок-фактура №KVZP0015150 від 08 червня 2011 року на загальну суму 70 743,07 грн., в свою чергу відповідач частково розрахувався за надані послуги, проте станом на час подання позову за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість в розмірі 32 126,25 грн..

Ухвалою від 21 серпня 2012 року господарським судом порушено провадження по справі, розгляд призначено на 02 жовтня 2012 року.

02.10.2012 року відповідачем до суду подано пояснення, відповідно до змісту яких відповідач позовних вимог не визнає та в підтвердження відсутності боргу просить суд долучити до матеріалів справи копії актів виконаних робіт та копії платіжних доручень.

02 жовтня 2012 року в судовому засіданні оголошено перерву до 16 жовтня 2012 року.

Ухвалою господарського суду від 16 жовтня 2012 року на підставі клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору від 16.10.2012 року та відповідно до статті 69 ГПК України судом продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

30 жовтня 2012 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05 листопада 2012 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнав.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»(позивач, виконавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Волинь-Цемент»(відповідач, замовник) з іншої сторони було укладено договір про сервісне обслуговування №SR0044 (договір). Відповідно до предмету договору, замовник замовляє і оплачує, а виконавець бере на себе зобовязання надати послуги з технічного обслуговування та ремонту (далі «Сервісне обслуговування») обладнання замовника згідно списку (із зазначенням у ньому типів і моделей, серійних та реєстраційних номерів) вказаною в Додатку №1, що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору під сервісним обслуговуванням маються на увазі роботи з технічного обслуговування і ремонту обладнання з використанням (або без використання) для цього запасних частин та витратних матеріалів, а також поставка та продаж за замовленням замовника оригінальних запасних частин групи CATERPILLAR для обладнання замовника. Поставка запасних частин здійснюється на умовах ЕХ Work (склад виконавця) згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Згідно п. 2.2.6. договору замовник зобовязаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати рахунки виконавця.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що замовник сплачує рахунки на протязі 3-х робочих днів з дати оформлення виконавцем рахунку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. У випадку, якщо рахунок не був сплачений замовником на протязі вказаного строку, виконавець має право переглянути вартість наданих послуг та/або запасних частин відповідно до положень п. 3.4. даного договору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на виконання умов договору, згідно замовлення KVZР0015150 від 08.06.2011 року відповідачу були надані послуги, що підтверджується актом виконаних робіт, списання з/ч та експл. матеріалів №KVRN0003581 від 09.06.2011 року на загальну суму 70 743,07 грн. Відповідно до якого замовнику позивачем було виставлено рахунок-фактуру №KVZP0015150 від 08.06.2011 року (згідно договору про сервісне обслуговування SR0044 від 24.01.2011 року) на загальну суму 70 743,07 грн..

Як зазначив позивач, відповідачем частково сплачено заборгованість, проте станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем складає 32 126,25 грн.

02.04.2012 року позивачем було відправлено на адресу відповідача претензію, відповідно до змісту якої у звязку з наявністю заборгованості станом на 30 березня 2012 року позивач просить відповідача погасити наявну заборгованість в сумі 32 127,22 грн.

02.10.2012 року відповідачем до суду подано пояснення по справі, відповідно до яких відповідач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Волинь-Цемент»розрахувалось повністю за надані послуги згідно умов договору, в підтвердження своїх доводів відповідачем надано копії актів виконаних робіт та копії платіжних доручень.

При дослідженні поданих сторонами доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до укладеного між сторонами договору про сервісне обслуговування №SR0044 від 24 січня 2011 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 691 271,52 грн. (Том справи №1, а.с. 72-94, 101-119, 123-130, 134-160, 163-168, 175-180, 182-183, 185-188). В свою чергу відповідач здійснив розрахунок за вказані послуги на загальну суму 697 564,28 грн. (Том справи №1, а.с. 99-100, 120-122, 131-133, 161,162, 169-174, 181, 184, 189), додаткових доказів наявності заборгованості за договором №SR0044 від 24 січня 2011 року позивач суду не надав.

Таким чином, в звязку з відсутністю доказів наявності боргу у відповідача перед позивачем, в суду відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 статті 598 ЦКУ зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як зазначено в статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення в звязку з не доведенням позивачем факту наявності заборгованості у відповідача.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 12.11.2012р.

Суддя Заголдна Я.В.