Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО ПОРУШЕННЯ

СПРАВИ ПРО БАНКРУТСТВО ОСОБА_1

від "20" червня 2011 р. № 3/5007/15/11-П

Господарський суд у складі судді Машевської О.П. , розглянувши матеріали

за заявою Прокурор Коростишівського району в інтересах держави в особі Коростишівської міжрайонної державної податкової інспекції (м. Коростишів)

до Приватного малого підприємства "Лівіс" (с. Осиковий Копець Коростишівський район)

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2011 року на адресу господарського суду надійшла заява Прокурора Коростишівського району в інтересах держави в особі Коростишівської міжрайонної державної податкової інспекції (м. Коростишів) № 21 від 14.06.11 року про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного малого підприємства "Лівіс" (с. Осиковий Копець Коростишівський район) за правилами ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( далі - Закон № 2343) з підстав, у ній викладених.

Законом № 2343 встановлено різні підстави порушення провадження у справі про банкрутство залежно від того, хто саме (кредитор чи боржник) звертається до господарського суду з відповідною заявою.

Відповідно до ч.3 статті 6 Закону № 2343 підставами звернення кредитора із заявою про порушення справи про банкрутство є підтверджені відповідними документами фактичні дані про те, що: вимоги кредитора є безспірними; боржником прострочено тримісячний строк виконання свого зобов'язання перед ініціюючим справу кредитором; сукупний мінімальний розмір вимог ініціюючого кредитора становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Зі змісту статті 1 Закону № 2343 випливає, що вимоги кредиторів, які звернулися із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство за своєю суттю мають бути грошовими, в тому числі щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які боржник неспроможний виконати після настання встановленого строку їх сплати, в даному випадку, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Закон № 2343 не визначає, які зобов'язання належить вважати податком і збором (обов'язковим платежем) та які саме суми мають враховуватися господарським судом під час порушення провадження у справі про банкрутство за такими вимогами.

В таких випадках, господарський суд зобов'язаний застосовувати ч.1 ст.5 Закону №2343, відповідно до якої провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Так, згідно ст.13 Закону України "Про систему оподаткування" в Україні справлялися загальнодержавні і місцеві податки і збори (обов'язкові платежі), вичерпний перелік яких містився у статтях 14 і 15 цього Закону, що діяв до 01.01.2011 року. З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, у статті 8 якого наведено перелік загальнодержавних та місцевих податків та зборів.

У статті 1 Закону № 2343 визначено вичерпне коло зобов'язань, які не включаються до складу грошового зобов'язання, в тому числі, зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), якими, зокрема, є неустойка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду.

З огляду на наведене, Закон № 2343 не відносить суми неустойки ( пені, штрафів), інших фінансових санкцій, що стягуються до бюджетів за порушення податкового законодавства до категорії податків і зборів (обов'язкових платежів). Такі суми враховуються окремо та не можуть бути підставою для порушення провадження у справі про банкрутство боржника, не зважаючи на їх безспірність ( визнання в судовому порядку).

Таким чином, при визначені розміру безспірних вимог кредиторів враховуються виключно суми податків і зборів (обов'язкових платежів), які сукупно повинні складати не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідної правової позиції дотримується Пленум Верховного Суду України (п.17 постанови "Про судову практику в справах про банкрутство" №15 від 18.12.2009р.).

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 № 2857-V з 01.04.11 року розмір мінімальної заробітної плати становить 960 грн. Отже сума безспірних вимог ініціюючого кредитора зі сплати податків та зборів ( обов'язкових платежів) повинна складати 288000,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону № 2343 безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

При цьому безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які кредитор зобов'язаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство (даної правової позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 22.09.2009 року у справі №50/74, Вищий господарський суд України у постанові від 18.01.11 року у справі № Б-19/102-10, у постанові від 11.01.11 року у справі № П29/2139-10 ).

Так, відповідно до ч. 8 статті 7 Закону № 2343 до заяви кредитора додаються відповідні документи: рішення суду, господарського суду, які розглядали вимоги кредитора до боржника; копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредиторів.

Окрім того, відповідно до ч. 10 цієї статті до заяви кредитора - органу державної податкової служби, яка здійснює контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів до отримання заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до п. 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Відповідно до п. 95.4 цієї статті орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Статтею ст. 1 Закону №2343 визначено поняття терміну "неплатоспроможність" - це неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати, зокрема, зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Таким чином, у заяві ініціюючого кредитора мають бути викладені обставини вжиття заходів до отримання заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законодавством порядку та які підтверджують неплатоспроможність боржника їх виконати через відсутність у нього грошових коштів на розрахункових рахунках.

Терміном, з якого має обчислюватися мінімальний тримісячний строк прострочення боржником виконання безспірного зобов'язання, є момент у часі, з настанням якого це зобов'язання мало бути виконано боржником згідно з вказівками закону або договору ( п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" №15 від 18.12.2009р.)

Так, відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2343 суд має повертати заяву кредитора про порушення справи про банкрутство, якщо заявником не дотримано мінімального тримісячного строку прострочення боржником виконання свого зобов'язання. За змістом приписів частин восьмої та десятої статті 7 Закону кредитор має у цей тримісячний строк здійснити заходи щодо стягнення боргу шляхом пред'явлення виконавчого документа до виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), зокрема з дня винесення постанови державним виконавцем про порушення виконавчого провадження, і додати докази цього до своєї заяви.

Без дотримання ініціюючим кредитором вище наведених вимог не може бути порушено провадження у справі про банкрутство як юридичної особи, так і фізичної особи підприємця.

Так, у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство відсутній виклад наступних обставин:

- що зобов'язання боржника зі сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) в розмірі 427693,80 грн. є безспірними або що безспірною є сума таких вимог у розмірі, не менше 288 000, 00грн. Із змісту виконавчого листа № 622/11 від 01.03.11 року не видно, що заборгованість в сумі 282281,23 грн. є виключно заборгованістю зі сплати податків та зборів (обов'язків платежів). До заяви не додано постанови Житомирського адміністративного суду у справах № 2а-9492/10/0670 та № 2а-619/10/0670 про склад вимог позивача до боржника в адміністративному провадження;

- що безспірне зобов'язання боржника зі сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) у розмірі не менше 288 000, 00грн. не могло бути ним виконано за рахунок грошових коштів, що обліковуються на його 19 розрахункових рахунках, як в порядку ст. 95 Податкового кодексу України, так і в порядку Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох місяців з дати відкриття виконавчого провадження. До заяви не додано засвідчені копії постанов про відкриття виконавчого провадження, докази накладення державною виконавчою службою арештів на кошти боржника, що обліковуються на його 19 розрахункових рахунках, докази встановлення факту відсутності коштів у розмірі, достатньому для повного задоволення вимог кредитора у зв'язку з чим виконавчий документ повернуто без виконання та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Відсутні у заяві також відомості незмінності суми боргу за виконавчими документами суду.

Таким чином, кредитор при зверненні із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, не послався в заяві на обставини неспроможності боржника виконати перед ним грошові зобовязання, зокрема, в порядку Закону України "Про виконавче провадження" та , відповідно, не вказав докази, які підтверджують зазначені обставини. Підстави для порушення провадження у справі - відсутні.

Після усунення допущеного порушення заявник вправі повторно звернутися із заявою до господарського суду в загальному порядку

Керуючись ст. ст. 1,6 7 та 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву Прокурора Коростишівського району в інтересах держави в особі Коростишівської міжрайонної державної податкової інспекції (м. Коростишів) № 21 від 14.06.11 року про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного малого підприємства "Лівіс" (с. Осиковий Копець Коростишівський район) без розгляду.

Додаток на 22 аркушах .

Ухвалу про повернення заяви без розгляду може бути оскаржено через господарський суд Житомирської області до Рівненського апеляційного господарського суду.

Суддя Машевська О.П.

1 - в наряд, 2 - прокурору ( рек. з повідом.), 3 - Коростенській ОДПІ ( рек. з повідом.)