ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.11 р. Справа № 34/85

07.06.2011 р. м. Донецьк Справа № 34/85

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіної Н.С.

при секретарі Староконь Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Амвросіївка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Дон-Агротрейд м. Донецьк

про: стягнення 54 081,20грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 адвокат, свідоцтво № 3565;

від відповідача не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Амвросіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Дон-Агротрейд м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 54081,20грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на накладну б/н від 07.10.2010р., накладну серії 01 АИ № 689282 від 07.10.2010р., накладну № 187 від 07.10.2010р., претензію № 1 від 24.02.2011р., поштові чеки, опис вкладення у цінний лист.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 27.04.2011р. справу № 34/85 передано на розгляд судді Морщагіній Н.С.

Розпорядженням в.о. голови господарського суду Донецької області від 23.05.2011р. справу № 34/85 передано на розгляд судді Сич Ю.В.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 06.06.2011р. справу № 34/85 передано на розгляд судді Морщагіній Н.С.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, через канцелярію суду 20.04.2011р. надав витребувані судом документи.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, причини неявки не повідомив, незважаючи про належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам та учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, господарський суд відповідно до ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Як зазначає позивач, між ним та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Дон-Агротрейд м. Донецьк, була досягнута домовленість, відповідно до якої позивач зобовязався поставити продукцію, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити поставлену продукцію.

Згідно зазначеної домовленості, позивач 07.10.2010р. виписав відповідачу товарно-транспорту накладну б/н на поставку насіння соняшника загальною вагою 28 360кг. За доводами позивача, ним власним транспортом згідно досягнутої домовленості доставлено насіння соняшникове до Товариства з обмеженою відповідальністю Комбінат Каргілл, яке було розвантажене позивачем та представниками відповідача на ТОВ Комбінат Каргілл.

За доводами позивача, ним було видано представникам відповідача примірник накладної б/н від 07.10.2010р. та, примірник товарно-транспортної накладної від 07.02.2010р. Представники відповідача видали позивачу один примірник накладної № 167 від 07.10.2010р., якою посвідчувалося, що ТОВ Комбінат Каргілл за договором № 1194627 прийняло від відповідача насіння соняшника вагою нетто 28 360кг.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначає позивач, відповідач прийняті на себе згідно досягнутої домовленості зобовязання виконав не у повному обсязі, вартість поставленого товару сплатив частково в сумі 50 000,00грн., внаслідок чого, за ним утворилася заборгованість в сумі 54 081,20грн.

28.02.2011р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 1 від 24.02.2011р. з вимогою про сплату заборгованості, факт направлення якої підтверджується поштовими чеками та описом вкладення в цінний лист.

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 54 081,20грн.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши представлені в обґрунтування заявлених позовних вимог докази, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Амвросіївка задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11, п. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України підставами виникнення зобовязань, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положення ч. 1 с. 181 ГК України допускають укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності з положеннями ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 181 ГК України встановлено загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Частина 1 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Зміст договору, у разі коли він укладений в усній формі відображає подальше волевиявлення сторін: визнання договору, його виконання та прийняття виконання тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Практично законодавець дозволяє укладати в уній формі правочини, зокрема договори, об'єктивація існування яких відбувається через дії по їх виконанню.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 33-34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст. ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Представлені позивачем накладна б/н від 07.10.2010 р. та накладна серії 01 АИ № 68282 від 07.10.2010 р., на які останній посилається як на підставу своїх позовних вимог не можуть бути розцінені судом в якості належних та допустимих в розумінні ст. ст. 33-34 ГПК України доказів на підтвердження факту поставки відповідачу товару - насіння соняшника на суму 104081,20грн. з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіна від 24.05.1995 №88 первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо (п.п.2.1, 2.4)

Ані представлена позивачем накладна б/н від 07.10.2010р., ані накладна серії 01 АИ № 68282 від 07.10.2010 р. не містить підпису уповноваженої особи відповідача, яким засвідчується факт отримання товару.

Посилання позивача на накладну № 167 від 07.10.2010 р. як на доказ, яким засвідчується факт передачі спірного товару відповідачу, судом до уваги не приймаються, оскільки вказана накладна засвідчує факт проведення господарської операції між відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Дон-Агротрейд, та Закритим акціонерним товариством „Каргіл, при цьому за змістом позовної заяви позивач стверджує, що у відповідності до досягнутої з відповідачем домовленості насіння соняшника у кількості 28360 кг було доставлене на ТОВ „Комбінат Каргіл. Окрім того, представлена позивачем накладна № 167 від 07.10.2010 р. не дає суду можливості провести ідентифікацію спірної партії товару як такої, що була передана відповідачу за накладною б/н від 07.10.2010 р. та за відсутності інших первинних документів, які підтверджують факт проведення сторонами спірної господарської операції з поставки соняшника у кількості 28360 кг, не може прийматися як прямий та самостійний доказ поставки товару/отримання товару саме відповідачу (відповідачем).

Положення ст.ст. 655, 692 ЦК України повязують виникнення у Покупця обовязку щодо оплати товару, якщо інше не обумовлено договором (домовленістю сторін) або законом, з моментом прийняття товару від Продавця (уповноваженої особи), що у відповідності до наведених вище положень норм чинного законодавства про бухгалтерській облік та процесуального законодавства, повинно бути підтверджено відповідними первинним документами бухгалтерського обліку, оформлених у відповідності до встановлених законом вимог до їх змісту, форми реквізитів.

Відповідач належних та допустимих у розумінні ст. 34 ГПК України доказів на підтвердження поставки відповідачу товару у визначеній ним кількості та ціною не представив, тобто не довів суду тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У звязку з наведеним, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Амвросіївна задоволенню не підлягають .

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі ст.ст. 525, 526, 614, 625 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 264-271 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позовних вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Амвросіївка відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Суддя Морщагіна Н.С.