КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2011 № 54/299

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Корсакової Г.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнє підприємство по експлуатації та ремонту житлового фонду та об"єктів соціально-побутового призначення "Екос" АТ ХК "Київміськбуд" в особі житлового управління "Лівобережне"

на рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2011

у справі № 54/299 (ОСОБА_2

за позовом Дочірнє підприємство по експлуатації та ремонту житлового фонду та об"єктів соціально-побутового призначення "Екос" АТ ХК "Київміськбуд"

до Дочірнє підприємство "Міськінвестжитлобуд"

третя особа відповідача ОСОБА_3 товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 497,55 грн.

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва № 54/299 від 28.10.2011 р. відмовлено у задоволенні позову ДП «Екос» до ДП «Міськінвестжитлобуд» про стягнення 497,55 грн.

Позивач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причина суду не відома.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 23.05.2007 між ДП «Міськінвестжитлобуд» та АТ ХК «Київміськбуд» укладено договір інвестування будівництва будинку № 8 по вулиці Костянтина Данькевича у місті Києві № 12. Під обєктом інвестування сторони розуміють квартиру або нежитлове приміщення різного функціонального призначення (в т. числі вбудовано-прибудовані приміщення, машиномісця у паркінгу, тощо), які після завершення будівництва стають окремим майном.

Відповідно до п. 1.3 договору сторони є замовниками будівництва житлового будинку, кожна із сторін в межах функцій та обовязків, визначених договором.

При укладенні договору (п. 2.2) сторони домовились, що одночасно з підписанням даного договору, підприємство (відповідач у справі) передає компанії (третя особа у справі) майнові права на всі обєкти інвестування у житловому будинку для подальшої передачі фізичним та юридичним особам, які повністю проінвестують їх будівництво; передача зазначених майнових прав третім особам не потребує укладання сторонами окремого документу (додаткової угоди, акту приймання-передачі, тощо).

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Рішенням Правління АТХК «Київміськбуд» для своєчасного прийняття в експлуатацію та заселення житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом було вирішено передати на баланс, обслуговування і експлуатацію житловий будинок ІТП, внутрішньо-будинковими інженерними мережами ДП «Екос». В свою чергу позивач житловий будинок передав на баланс обслуговування і експлуатацію ЖУ «Лівобережне» ДП «Екос».

З матеріалів справи вбачається, що після завершення будівництва на виконання умов договору АТ ХК «Київміськбуд» передало ДП «Міськінвестжитлобуд» 19 житлових квартир згідно акту № 1/30 від 29.01.2009р .

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення коштів, мотивуючи вимоги тим, що у період з 01.07.2010 по 01.09.2010р. відповідачем не сплачено 497,55грн. вартості експлуатаційних витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з пропозицією щодо укладання договору на ЖК послуги, тому відповідач не підпадає під визначення «споживач», виконавець, виробник послуг, відповідач не мав наміру отримувати послуги, тому відсутні підстави для стягнення коштів.

Заперечуючи проти рішення, позивач вказує на те, що згідно укладеного договору № 8 відповідач, внаслідок несвоєчасного розподілу квартир, несе витрати житловим органам тому повинен їх компенсувати. Суд припустився помилки щодо необхідності укладання окремого договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Зі змісту ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо).

Судова колегія вважає, що відмова у задоволенні позову є передчасною з огляду на наступне.

Так, господарським судом не прийнято до уваги того, що позивач є балансоутримувачем будинку, який несе витрати по його утриманню та обслуговуванню, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права, які регулюють відносини з утримання майна за участю балансоутримувача.

Посилання суду першої інстанції на приписи Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який регулює відносини між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг, та визначають обовязковість укладення договору на надання (споживання) таких послуг, який не було укладено сторонами, а тому відсутні підстави для стягнення, є необґрунтованим в звязку з тим, що укладання договору на надання комунальних послуг по квартирам, що отримані відповідачем згідно інвестиційного договору не є обовязковим в розумінні положень Закону «Про житлово-комунальні послуги», так-як відповідач не є споживачем комунальних послуг, не отримує та не має наміру отримувати комунальну послугу, а є особою якій належать права власника у відносинах з балансоутримувачем.

Крім того, оформлення у встановленому законом порядку та реєстрації права власності за відповідачем не впливають на спірні відносини сторін, оскільки при передачі квартир на умовах Договору сторони визначили, що матеріальну відповідальність за заподіяні житловим органам збитки несуть відповідальні особи, винні в несвоєчасному розподілі квартир, зазначивши про це в самому акті від 29.01.2009, не ставлячи в залежність покладення такої відповідальності від факту оформлення права власності.

Сума боргу в розмірі 497,55грн. для споживача комунальних послуг (власника придбаної у відповідача квартири) фактично є заборгованістю забудовника, що виникла внаслідок понесення експлуатуючою організацією витрат на утримання будинку, прибудинкової території за час коли майно йому ще не належало, то обовязок по його утриманню був покладений на позивача.

У акті складеному 29.01.2009 сторони договору прямо передбачили, що відповідальні особи, винні в несвоєчасному розподілі квартир несуть матеріальну відповідальність за заподіяні житловим органам збитки. Зазначене застереження в акті свідчить про відсутність погодження між сторонами обовязковості укладення відповідачем, як новим власником, відповідного договору з балансоутримувачем, так - як те відзначає сам відповідач, право власності на отримані квартири ним оформляється тимчасово, і виключно з метою їх реалізації.

Отже, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги щодо стягнення боргу в розмірі 497,55 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДП «Екос» задовольнити, рішення господарського суду м. Києва № 54/299 від 28.10.2011 скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов ДП «Екос» задовольнити. Стягнути з Дочірнього підприємства «Міськінвестжитлобуд» (01001 м. Київ вул. А. Тарасової 6Б; р/р 75 АКБ «Старокиївський банк», МФО 321477) на користь Дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та обєктів соціально-побутового призначення «Екос» (01021 м. Київ вул. Мечникова,20; р/р 9415 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) борг в сумі 497,55 грн.(чотириста девяносто сім грн.. 55 коп.), державне мито за подачу позову та апеляційної скарги в розміри 840,75грн., та 236 грн. - ІТЗ.

2. Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Корсакова Г.В.

ОСОБА_1

26.12.11 (відправлено)