ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
08.11.11 Справа № 16/5027/799/2011
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого - судді Гнатюк Г.М.
суддів - Кравчук Н.М.
- ОСОБА_1
Розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Чернівці від 29.09.2011р.
на рішення господарського суду Чернівецької області від 19.09.2011р.
у справі № 16/5027/799/2011
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Чернівці
до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Яблунівське»Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва ОСОБА_3 аграрних наук України, с.Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 аграрних наук України, м.Київ
про звернення стягнення на заставлене майно.
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2 підприємець, ОСОБА_4 - представник
від відповідача: ОСОБА_5 директор
від третьої особи: ОСОБА_6 - представник
Представникам сторін та третьої особи розяснено їх права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України.
Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.
Рішенням господарського суду Чернівецької області від 19.09.2011р. у справі №16/5027/799/2011 (суддя Проскурняк О.Г.) у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно Державного підприємства «Дослідне господарство «Яблунівське»Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва ОСОБА_3 аграрних наук України шляхом передачі у власність нежилих приміщень, відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав і законних інтересів, оскільки ані закон, ані договір не передбачають обраного позивачем способу захисту права шляхом передачі у власність іпотекодержателя за рішенням суду державного майна, що є предметом іпотеки, окрім, як звернення стягнення шляхом його продажу.

З даним рішенням суду фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не погодилася і оскаржила його в апеляційному порядку оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права, так як місцевим господарським судом зроблено висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, у звязку з чим просить назване рішення скасувати та позовні вимоги задоволити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н і б/д (вх. №8399 від 28.10.2011р.) Державне підприємство «Дослідне господарство «Яблунівське»Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва ОСОБА_3 аграрних наук України просить апеляційну скаргу розглянути у відповідності до норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, оцінивши докази та заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернівецької області від 19.09.2011р. у справі №16/5027/799/2011 залишити без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Чернівецької області з позовом, в якому просить звернути стягнення шляхом передачі у власність їй нежилих приміщень, а саме їдальню загальною площею 392,60кв.м. за адресою с. Годилів по вул. Яблунівській

під номером 10-в (десять) літера "В", Сторожинецького району Чернівецької

області та лазню загальною площею 175,50 кв.м.,, що розташована за адресою с. Годилів по вул. Яблунівській під номером 1-в літера "В", Сторожинецького району Чернівецької області, які належать Державному підприємству "Дослідне господарство "Яблунівське" Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва ОСОБА_3 аграрних наук України в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 405000 грн.

Господарським судом Чернівецької області було встановлено, що 26 листопада 2009 року між П.П. ОСОБА_2 та Державним підприємством Дослідне господарство Яблунівське Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук, укладено договір позики, згідно якого позивач передає у власність відповідачу грошові кошти у сумі 405000,00 грн., а відповідач зобовязується повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 12 квітня 2010 року. Відповідно до банківських квитанцій № 517 від 28 січня 2010 року, № 501 від 3 березня 2010 року позивач перерахував відповідачу суму позики у розмірі 405000,00 грн.

Крім цього, 26 листопада 2009р. між П.П. ОСОБА_2 та Державним підприємством Дослідне господарство Яблунівське Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук, укладено іпотечний договір відповідно до якого забезпечується іпотекою виконання відповідачем зобовязань за договором позики.

Згідно пункту 1.2. іпотечного договору, для забезпечення зобовязань за договором позики відповідач передає позивачу в іпотеку нежилі приміщення, а саме їдальню загальною площею 392,60 кв.м., балансовою та оціночною вартістю 75722,00 грн., лазню загальною площею 175,50 кв.м., балансовою та оціночною вартістю 96282,00 грн., що розташовані за адресою с. Годилів по вул. Яблунівській, 10-В, 1-В, Сторожинецького району Чернівецької області.

Як вбачається з листа підприємства № 48 від 19.05.2010 року відповідач суму позики не повернув у звязку з відсутністю коштів.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 7 квітня 2011 року по справі 1/5027/259/2011 задоволено позов Державного підприємства Дослідне господарство Яблунівське Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук до П.П. ОСОБА_2 та визнано частково недійсним пункт 4.2. іпотечного договору від 26 листопада 2009 року в частинні надання права іпотекодержателю здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки на розсуд іпотекодержателя відповідно до іпотечного договору за виконавчим написом нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання через продаж від власного імені предмету іпотеки чи передачу предмету іпотеки у власність.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2011 року по справі №2-575 задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Державного підприємства Дослідне господарство Яблунівське Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук до ОСОБА_2, Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме їдальню загальною площею 392,60 кв.м., лазню загальною площею 175,50 кв.м., що розташовані за адресою с. Годилів по вул. Яблунівській, 10-В, 1-В, Сторожинецького району Чернівецької області.

Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 22 квітня, 16 червня 2009 року їдальня загальною площею 392,60 кв.м., лазня загальною площею 175,50 кв.м., що розташовані за адресою с. Годилів по вул. Яблунівській, 10-В, 1-В, Сторожинецького району Чернівецької області є державною власністю.

Відповідно до Статуту Державного підприємства Дослідне господарство Яблунівське Придністровської дослідної станції садівництва Буковинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук, майно підприємства є державною власністю, закріплене за ним академією і належить йому на праві господарського відання ( пункт 4.10); на нерухоме майно господарства, яке знаходиться на його балансі, не може бути звернено стягнення за претензіями кредиторів (пункт 4.15); відчуження нерухомого майна господарства, що перебуває у відання академії, здійснюється лише з дозволу президії академії в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Продаж основних засобів, що належить господарству, здійснюється лише на конкурсних засадах (пункт 4.17).

Отже, відповідач не володіє повним обсягом цивільних прав власника вищезазначеного державного майна. При цьому, сторони не надали суду доказів щодо дозволу Української академії аграрних наук на відчуження майна чи передачу його у власність.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003, № 898-IV, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частиною 1 статті 14 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003, № 898-IV, продаж предмета іпотеки, що є об'єктом права державної чи комунальної власності, здійснюється з урахуванням вимог законів України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) та Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва.

Статтею 33 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003, № 898-IV визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно частини 1 статті 41 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003, № 898-IV, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до норм статті 20 Господарського процесуального кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Суд може захистити цивільне право або інтерес також іншим способом, що встановлений договором або Законом.

Однак, норми чинного законодавства та умови договору не передбачають обраного позивачем способу захисту права шляхом передачі у власність іпотекодержателя за рішенням суду державного майна, що є предметом іпотеки, окрім, як звернення стягнення шляхом його продажу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту свого права, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи скаржника про невірне застосування господарським судом Чернівецької область норм матеріального права спростовуються наведеним вище аналізом обставин справи та чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд,

Постановив:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 19.09.2011 року у справі №16/5027/799/2011 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в господарський суд Чернівецької області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 10.11.2011р.