донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.10.2011 р. справа №29/100/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов.,
від відповідача: від третьої особи-1: від третьої особи-2: від третьої особи-3:ОСОБА_5 за дов., ОСОБА_6 за дов., не зявився, не зявився, не зявився,
розглянувши апеляційні скарги 1) Публічного акціонерного товариства «Луганський трубний завод»м.Луганськ; 2) Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»м. Київ
на рішення господарського судуЛуганської області
від14.07.2011 року
у справі№29/100/2011 (суддя Якушенко Р.Є.)
за позовомДочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ;
до публічного акціонерного товариства «Луганський трубний завод»м. Луганськ;
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:1) Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»м. Київ;
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:2) Закрите акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»м. Київ; 3) Акціонерного товариства «Лізингова компанія «СПРИЯННЯ»м.Харків;
про стягнення 16284 грн. 39 коп.
Рішенням господарського суду Луганської області від 14.07.2011 року по справі №29/100/2011 позовні вимоги Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ (далі ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України") до закритого акціонерного товариства «Луганський трубний завод»м. Луганськ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні як позивача, так і відповідача - відповідно Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі НАК «Нафтогаз України») та Закрите акціонерне товариство «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»м. Київ (далі ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»), про стягнення 16284 грн. 39 коп. - задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 10095 грн. 77 коп., витрати зі сплати державного мита у розмірі 63 грн. 22 коп., витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу у сумі 146 грн. 31 коп.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та доведені належним чином в частині задоволених вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 10095,77грн. та розподілу судових витрат як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на недоведеності позовних вимог з підстави відсутності підписаних сторонами та скріплених печатками обох підприємств актів здачі-прийомки послуг по транспортуванню газу, які відповідно до п.4.4 договору №116-769-538/06 від 07.12.2006р. є підставою для проведення остаточних розрахунків.

У той же час, ЗАТ «Луганський трубний завод»зазначає про укладення між ним та Акціонерним товариством «Лізингова компанія «Сприяння»договору № 49/П-04 від 05.04.2007 на поставку природного газу, який діяв до 31.12.2007р. та був продовжений до 31.12.2008р. У період з квітня по червень 2008 року постачання, в тому числі транспортування природного газу на ЗАТ «Луганський трубний завод», здійснювалося саме на виконання цього договору, що підтверджується актами передачі фактичного обєму природного газу за спірний період, які були підписані між АТ «ЛК «Сприяння»та ЗАТ «Луганський трубний завод», з зазначенням про те, що поставка газу здійснювалась із ресурсів ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО».

Відповідач свої зобовязання за договором № 49/П-04 на поставку природного газу виконав, сплативши вартість поставки природного газу, в т.ч його транспортування, що, на думку відповідача, свідчить про безпідставність позовних вимог.

Також відповідач наполягає на безпідставності відхилення судом першої інстанції заяви про застосування строку позовної давності, оскільки у позивача виникло право на предявлення позову і почався перебіг строку позовної давності щодо стягнення оплати послуг в розмірі 90 % по транспортуванню запланованого місячного обсягу газу в квітні 2008 року з 01.05.2008р., але позивач право на звернення до суду про стягнення заборгованості за вказану частину місяця втратив, бо повинен був звернутися до суду з відповідним позовом в строк до 03.05.2011 включно. Отже, заявлений позов про стягнення заборгованості підлягає розгляду з урахуванням вимог статей 256, 257, 261, 267 ЦК України.

НАК «Нафтогаз України»також звернулася з апеляційною скаргою на рішення від 14.07.2011 року по справі №29/100/2011, в якій просила його скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Скаржник зазначає про те, що ухвалою господарського суду Луганської області від 04.07.11р. його було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та зобовязано надати суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення по справі з їх документальним підтвердженням. В звязку з тим, що вищевказана ухвала господарським судом була відправлена, за твердженням апелянта, лише 09.07.11р. та отримана ним 11.07.11р., а позовні матеріали 13.07.11р., тому НАК «Нафтогаз України» був позбавлений можливості виконати вищевказані вимоги господарського суду.

НАК «Нафтогаз України»в апеляційній скарзі також наголошує на безпідставності висновку суду першої інстанції щодо наявності природного газу в період з квітня по червень 2008 року лише у позивача, при цьому такий висновок ґрунтується тільки на доводах позивача, не беручи до уваги заперечення та докази, надані відповідачем, зокрема реєстри фактично про транспортованих обсягів природного газу за спірний період, договір на поставку природного газу від 05.04.07р. №49/П-04 та акти приймання-передачі природного газу, складені на виконання вказаного договору відповідачем та АТ «ЛК «Сприяння».

Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно до договору на поставку природного газу від 05.04.07р. №49/П-04, укладеного між відповідачем та АТ «ЛК «Сприяння», відповідач сплатив повністю постачальнику за цим договором вартість природного газу, в тому числі і послуги з транспортування, що свідчить, на думку скаржника, про безпідставність заявлений в даній справі позовних вимог.

Ухвалою від 31.08.2011 року апеляційний суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - акціонерне товариство «Лізингова компанія «СПРИЯННЯ»м.Харків.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача висловилися на підтримку своїх доводів та заперечень.

Треті особи не скористалися процесуальним правом щодо участі своїх повноважних представників в судовому засіданні, незважаючи на те, що про час та дату судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, з урахуванням пояснень представників сторін, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ДК «Укртрансгаз»НАК «Нафтогаз України» та ЗАТ «Луганський трубний завод»укладено договір на транспортування природного газу № 116-769-538/06 від 07.12.2006 (а.с.14-18, т.1), відповідно до пункту 1.1 якого позивач зобовязався здійснити транспортування трубопровідним транспортом природного газу відповідача від пунктів прийому - передачі газу в магістральні трубопроводи до пункту призначення газорозподільної станції (далі - ГРС), а відповідач зобовязався сплатити за транспортування газу встановлену плату.

Відповідно до пункту 3.2 договору позивач приймає газ на пунктах прийомупередачі газу, зазначених у пункті 3.1 даного договору, та здійснює його транспортування по території України по ГРС, де передає газ відповідачу в загальному потоці в місці та в момент передачі газу в газорозподільчі мережі Газорозподільного підприємства.

Транспортування газу від ГРС до вхідної засувної арматури відповідача здійснює на договірних засадах Газорозподільне підприємство.

Кількість поданого позивачем газу, в тому числі газу відповідача, в газорозподільчі мережі Газорозподільного підприємства визначається приладами обліку витрат газу, які встановлені на ГРС (пункт 3.3 договору).

Порядок оформлення здачіприйомки послуг по транспортуванню газу визначені розділом 4 договору, відповідно до якого послуги по транспортуванню газу оформлюються позивачем і відповідачем актами здачіприйомки послуг по транспортуванню газу.

Відповідно до пункту 4.2 договору, позивач до 10-го числа, наступного за звітним місяця, направляє відповідачу два примірники акту здачіприйомки послуг по транспортуванню газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою позивача.

Даними для складання актів здачіприйомки послуг по транспортуванню газу є дані Газорозподільного підприємства про обсяги поданого прийнятого газу відповідачу.

Згідно пункту 4.3 договору відповідач протягом 2-х днів з моменту одержання акту здачіприйомки послуг по транспортуванню газу, зобовязується повернути позивачу один примірник оригіналу акту здачі прийомки послуг по транспортуванню газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою відповідача, або надати в письмові формі мотивовану відмову від підписання акту здачі прийомки послуг.

Пунктом 4.4 договору сторони у справі визначили, що акти здачі прийомки послуг по транспортуванню газу є підставою для проведення остаточних розрахунків відповідача з позивачем.

Відповідно до пункту 6.1 договору вартість фактично наданих позивачем відповідачу послуг по транспортуванню газу за звітний місяць визначається на підставі акту здачі прийомки послуг по транспортуванню газу, зазначеного в пункті 4.1 даного договору.

Пунктом 6.2 договору сторони визначили, що оплата послуг по транспортуванню газу здійснюється відповідачем щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача в такому порядку:

- 90 % вартості послуг по транспортуванню запланованого місячного обсягу газу, зазначеного в пунктах 2.1 та 2.2 даного договору, оплачується відповідачем в строк до 30-го числа місяця, в якому ці послуги надаються;

- остаточний розрахунок за фактично надані послуги по транспортуванню газу в звітному місяці здійснюється відповідачем на підставі на підставі акту здачі прийомки послуг по транспортуванню газу в строк до 15-го числа, наступного за звітним місяцем.

У пункті 6.5 договору сторони передбачили, що позивач і відповідач зобовязуються щоквартально до 25-го числа першого місяця, наступного за звітним кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг по транспортуванню газу і акту здачі прийомки послуг по транспортуванню газу здійснювати звірку розрахунків. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Розділом 7 договору сторони визначили відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору.

Сторони договору передбачили, що до вимог, що випливають з даного договору, застосовується позовна давність три роки (пункт 10.5 договору).

Відповідно до пункту 11.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 10.12.2007) він набирає чинності з 01.01.2007 і діє в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31.12.2008, а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного виконання відповідачем своїх зобовязань за даним договором.

Вищевказаний договір укладено з додатковими угодами (т.1, а.с.19-21).

Так, додатковою угодою № 2 від 14.05.2007р. до договору № 116-769-538/06 від 07.12.2006р. (т.1, а.с.20) сторони домовились доповнити:

- розділ 1 договору пунктом 2.1 в наступній редакції: «1.2 За даним договором позивач здійснює транспортування імпортованого газу (не із ресурсів ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»), газу, видобутого на території України, газу, відібраного із підземних сховищ газу, з ресурсів постачальників, які не мають з позивачем договорів на транспортування газу»;

- розділ 4 договору пунктом 4.5 в наступній редакції: «4.5 Відповідач надає позивачу до 10-го числа, наступного за звітним місяця, супровідним листом копії актів прийому передачі природного газу, який фактично був спожитий відповідачем у звітному місяці, завірені підписом уповноваженої посадової особи та скріплені печаткою відповідача, складених між відповідачем та постачальником (постачальниками) природного газу».

Додатковою угодою № 3 від 10.12.2007р. (т.1, а.с.21) сторони домовились викласти пункт 5.1 розділу 5 договору в наступній редакції: «ОСОБА_3 на транспортування 1000,0 кубічних метрів газу відповідача магістральними трубопроводами позивача згідно з постановою НКРЕ України від 21.06.2007 № 775 з 01.07.2007 складає 50,52 грн. з ПДВ», а також продовжити строк дії договору до 31.12.2008р.

Відповідачем в другому кварталі 2008 року було спожито природного газу в обсязі 199,837 тис. куб.м. загальною вартістю 10095,77 грн., що підтверджується реєстром реалізації природного газу в другому кварталі 2008 року по ВАТ «Луганськгаз»та відповідачем.

За твердженням позивача, відповідач не виконав зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг по транспортуванню газу у період квітень, травень, червень 2008 року, грошові кошти в сумі 10095 грн. 77 коп. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом до відповідача.

Так, предметом даного спору є стягнення заборгованості в сумі 10095 грн. 77 коп. за надані послуги з транспортування природного газу у період з квітня по червень 2008 року за договором № 116-769-538/06 на транспортування природного газу від 07.12.2006р., інфляційних нарахувань у розмірі 3404 грн. 62 коп., 3% річних у сумі 892 грн. 11 коп., пені в сумі 1185 грн. 19 коп., 7 % штрафу у сумі 706 грн. 70 коп.

Судом попередньої інстанції встановлено, що договір № 116-769-538/06 на транспортування природного газу від 07.12.2006р. за своєю правовою природою є договором про надання послуг, тому до спірних правовідносин застосовуються положення розділу I «Загальні положення про зобовязання», розділу II «Загальні положення про договір», глави 63 розділу III «Послуги. Загальні положення»Книги V Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, господарський суд Донецької області керувався приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 № 163 Про реалізацію імпортованого природного газу на території України (в редакції, чинній станом на квітень 2008 року), які виключають можливість постачання ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»імпортованого природного газу субєктам господарювання, а також доведеністю належними доказами факту, що обсяги імпортованого природного газу були наявні лише у НАК «Нафтогаз України», а не у ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО».

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновок господарського суду щодо задоволення позову в частині стягнення 10095 грн. 77 коп. заборгованості таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та матеріалах справи, з врахуванням наступного.

Як зазначалося вище, п.1.2 договору №116-769-538/06 від 07.12.2006р. (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 14.05.11р.(т.1, а.с.20) передбачає, що позивач здійснює транспортування імпортованого газу (не із ресурсів ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»), газу, видобутого на території України, газу, відібраного із підземних сховищ газу, з ресурсів постачальників, які не мають з позивачем договорів на транспортування газу».

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що 28.02.97р. між позивачем (виконавець) та ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»(замовник) укладено договір №117-36 на транспортування природного газу, відповідно п.1.1 якого позивач зобовязався надати послуги ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»з транспортування трубопровідним транспортом природного газу Замовника, ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО», від пунктів прийому передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязується сплатити за транспортування газу встановлену плату.

За твердженням позивача, у спірному періоді ним на виконання договору №117-36 від 28.02.97р. не надавалися послуги ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»з транспортування газу, оскільки у цей період реалізував газ НАК «Нафтогаз України», як власник ресурсів імпортованого природного газу, споживачам особисто або через ДК «Газ України», що підтверджується, на думку позивача, актами № 4 від 19.05.2008 (а.с.100,т.1), № 5 від 17.06.2008 (а.с.101,т.1), № 6 від 15.07.2008 (а.с.102,т.1), відповідно до яких ВАТ «Газпром»передало, а НАК «Нафтогаз Україна»прийняла та протранспортувала природний газ у зазначених в цих актах обсягах, а також реєстрами підприємств, що споживали газ із ресурсів «імпорт»(а.с.82-89,т.1).

У той же час, між відповідачем та Акціонерним товариством «Лізингова компанія «Сприяння»(постачальник) був укладений договір № 49/П-04 від 05.04.2007р. на поставку природного газу, який діяв до 31.12.2007р. та був продовжений до 31.12.2008р.

Предметом цього договору є зобовязання постачальника з передання природного газу, а споживача (відповідач у справі) з прийняття та оплати газу на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Як відповідачем, так і АТ «Лізингова компанія «Сприяння» договір № 49/П-04 від 05.04.2007р. виконувався. Зокрема, факт поставки АТ «Лізингова компанія «Сприяння» відповідачу природного газу у спірний період підтверджується:

ѕ актами передачі фактичного обєму природного газу на ЗАТ «Луганський трубний завод»від 30.04.2008 за квітень 2008 року, від 31.05.2008 за травень 2008 року, від 31.06.2008 року за червень 2008 року (т.1, а.с.63-66), які були підписані між АТ «ЛК «Сприяння»та ЗАТ «Луганський трубний завод»та в яких зазначено про те, що поставка газу здійснювалась із ресурсів ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО». Загальний обсяг за вищевказаними актами передачі становить 199,837 тис.куб.м.

ѕ реєстрами фактично про транспортованих обсягів природного газу газовими мережами ВАТ «Луганськгаз»підприємствами, що уклали договори з АТ «ЛК «Сприяння»у квітні червні 2008 року, в яких також зазначено про поставку газу з ресурсу ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО»(т.2, а.с.51-53).

Відповідач, в свою чергу, повністю розрахувався з АТ «Лізингова компанія «Сприяння» за спожитий квітні-травні 2008 року газ, зокрема, сплатив вартість поставленого природного газу, в тому числі і його транспортування.

Таким чином, доводи позивача про законність вимог щодо стягнення заборгованості з транспортування газу за договором № 116-769-538/06 від 07.12.2006р. спростовуються вищевикладеним, а також відсутністю в матеріалах справи актів здачі-прийомки послуг по транспортуванню газу, обовязковість складення яких передбачена умовами вказаного договору (п.4.1) та які є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу, підписані між ВАТ «Газпром»та НАК Нафтогаз України, не свідчать про виконання позивачем своїх зобовязань за договором № 116-769-538/06 від 07.12.2006р., а тому до уваги судовою колегією не приймаються.

Безпідставними є посилання як позивача, так і суду першої інстанції на приписи п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2008 № 163 Про реалізацію імпортованого природного газу на території України (в редакції, чинній станом на квітень 2008 року), згідно з якими реалізація з 01.03.2008 імпортованого природного газу в Україні здійснюється НАК Нафтогаз України і ДК Нафтогаз України та до уваги судовою колегією не приймаються з огляду на те, що вказана постанова не регулює договірні відносини, що складаються в процесі здійснення господарської діяльності субєктами господарювання за конкретним господарським договором, яким є договір на транспортування природного газу № 116-769-538/06 від 07.12.2006р.

Також, оскаржуючи рішення від 14.07.2011 року по справі №29/100/2011, НАК «Нафтогаз» в апеляційній скарзі заперечує факт наявності ресурсу природного газу в спірний період тільки у позивача, посилаючись на наявність актів приймання-передачі природного газу за квітень-червень 2008 року, які складені між відповідачем та АТ «ЛК «Сприяння»та свідчать про наявні обсяги природного газу за спірний період саме у ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО». НАК «Нафтогаз»наголошує на безпідставності позовних вимог, оскільки відповідно до договору на поставку природного газу від 05.04.07р. №49/П-04 відповідач сплатив повністю постачальнику за цим договором вартість природного газу, в тому числі і послуги з транспортування.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 10095 грн. 77 коп. за надані послуги з транспортування природного газу у період з квітня по червень 2008 року за договором № 116-769-538/06 на транспортування природного газу від 07.12.2006р., а тому в цій частині відмовляє в їх задоволенні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних., пені, 7 % штрафу, однак з тих підстав, що вказані штрафні санкції є похідними від основної вимоги про стягнення суми основного боргу, в задоволенні якої відмовлено, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція частково скасовує рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2011 року по справі №29/100/2011 в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 10095 грн. 77 коп., а в решті дане рішення залишає без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати державного мита за подання позовної заяви та апеляційних скарг відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Луганський трубний завод»м.Луганськ та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»м. Київ - задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2011 року по справі №29/100/2011 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 10095 грн. 77 коп.

В задоволенні позовних вимог Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ до публічного акціонерного товариства «Луганський трубний завод»м. Луганськ про стягнення заборгованості в сумі 10095 грн. 77 коп. - відмовити.

В решті рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2011 року по справі №29/100/2011 залишити без змін.

Стягнути з Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код 30019801 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Луганський трубний завод»(вул. 2-га Свердлова, 5, м. Луганськ, 91009, ідентифікаційний код 00190802) витрати по сплаті державного мита при поданні апеляційної скарги в розмірі 81,42 грн.

Стягнути з Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код 30019801 ) на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул..Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) витрати по сплаті державного мита при поданні апеляційної скарги в розмірі 81,42 грн.

Господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: О.Є.Донець

ОСОБА_3

Надруковано: 9 прим.1. позивачу; 2. відповідачу; 3. третій особі-1. 4,5 третій особі-2. 6. третій особі-3. 7. у справу; 8 ДАГС; 9.ГСЛО.