ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.11 Справа № 5010/817/2011-П З- 14/39

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу Долинського міжрайонного прокурора, м.Долина від 31.08.2011р. №98-4192 вих-11

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2011р.

у справі № 5010/817/2011-ПЗ-14/39

за позовом Долинського міжрайонного прокурора, м.Долина в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ

до відповідача-1: Поляницької сільської ради, с.Поляниця

до відповідача-2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Долина

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство «Болехівське лісове господарство», м.Болехів, Івано-Франківської області

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 12.02.2003р.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_3 прокурор відділу

від позивача: ОСОБА_4 - представник

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: ОСОБА_2- підприємець

від третьої особи: не зявився

Прокурору та представникам позивача і відповідача-2 розяснено їх права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Представники відповідача-1 та третьої особи в судове засідання двічі не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Встановив :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2011р. у справі №5010/817/2011-ПЗ-14/39 (суддя Булка В.І.) в задоволенні позову Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12.02.2003р. відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що оскаржуваним договором не порушені права та законні інтереси позивача - Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

З даним рішенням суду, Долинський міжрайонний прокурор не погодився і оскаржив його в апеляційному порядку оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права, так як місцевим господарським судом неповно зясовано усі обставини справи, що мають значення для справи, порушено порядок дослідження та оцінки доказів, а висновки викладені в рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи, у звязку з чим просить назване рішення скасувати та позовні вимоги задоволити повністю.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу від 26.09.2011р. б/н (вх.№7529 від 29.09.2011р.) та в судовому засіданні представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 спростовує доводи скаржника та зазначає про законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, у звязку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші письмові відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

На вимогу ухвали суду від 04.10.2011р. прокурором надано витяг з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності по Болехівській міській раді станом на 01.01.2011р.(долучено до матеріалів справи).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача-1 та третьої особи, повідомлених належним чином про час та місце судового засідання, оскільки ухвалою суду від 04.10.2011р. явка повноважних представників сторін була визнана судом на власний розсуд.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши докази, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача-2, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2011р. у справі №5010/87/2011-ПЗ-14/39 скасувати, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Долинський міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки не сільськогосподарського призначення від 12.02.03р., який укладено між Поляницькою сільською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 28.03.11 при проведенні перевірки спеціалістами головного управління Держкомзему у Івано-Франківській області виявлено порушення вимог земельного законодавства при укладенні оскаржуваного договору, оскільки земельна ділянка площею 881 кв.м знаходиться за межами населеного пункту с.Поляниця в урочищі Криниця, розташована на території Поляницького регіонального ландшафтного парку і згідно ч.1 ст.150 Земельного кодексу України відноситься до особливо цінних земель, а тому на думку прокурора, право надання її в оренду відповідно до ст.ст.8,122 Земельного кодексу України належить Івано-Франківській обласній державній адміністрації.

Між Поляницькою сільською радою, як орендодавцем, та підприємцем ОСОБА_2, як орендарем, 12.02.03р. укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення (надалі "договір оренди"), який зареєстрований в реєстрі за №296 та в Болехівському міському відділі земельних ресурсів за №52 від 12.02.03.

Згідно п.п.1.1,1.2. договору оренди сільська рада надає, а землекористувач приймає в оренду земельну ділянку, площею 881кв.м, за адресою: с.Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківської області, для використання в комерційних цілях строком на 10 років.

Договір оренди укладений на підставі рішення Поляницької сільської ради №07-04/03 від 23.01.03 "Про надання земельної діялянки в оренду для облаштування зони відпочинку та будівництва кафе-шашличної".

З довідок відділу держкомзему у м.Болехів Івано-Франківської області №139/06-38/03 від 28.03.11р. та №158/06-38/04 від 11.04.11р., вбачається, що земельна ділянка, яку орендує ОСОБА_2, розташована на території Поляницького регіонального ландшафтного парку, який є за межами населених пунктів Поляницької сільської ради.

В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28.03.11р., складеному Головним управлінням Держкомзему у м.Болехів, зазначено, що згідно довідки відділу Держкомзему у Івано-Франківській області №139/06-38/03 від 28.03.11, земельна ділянка, яку орендує ОСОБА_2, розташована на території Поляницького регіонального ландшафтного парку, який розміщений за межами населеного пункту Поляницької сільської ради; відповідно до ст.150 Земельного кодексу України дана земельна ділянка відноситься до особливо цінних земель.

Виходячи з наведеного Львівським апеляційним господарським судом встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться на території регіонального ландшафтного парку, який відповідно до ст.ст. 43, 44 ЗК України та ст. 3 Закону України Про природно-заповідний фонд належить до земель природо-заповідного фонду.

Порядок використання земель природо-заповідного фонду визначається та регулюється вищенаведеним нормативними актами.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 149 ЗК України (в редакції чинній на момент укладення договору) Кабінет Міністрів України вилучає, зокрема, земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Рішення Кабінетом Міністрів України (у формі постанови) про вилучення спірної земельної ділянки природоохоронного призначення із земель державної власності для надання її в оренду приватному підприємцеві ОСОБА_2 не приймалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Отже, із аналізу вказаних норм права вбачається, що обласна державна адміністрація має повноваження розпоряджатися землями державної власності за межами населених пунктів.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, що визначено ст. 12 ЗК Кодексу України. Такими повноваженнями Поляницька сільська рада наділена ст. 33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Як слідує з аналізу вищенаведених норм законодавства, повноваження по розпорядженню спірною земельною ділянкою площею 0,1460 га, яка знаходиться за межами с. Бубнище та с. Поляниця і не належить до земель територіальної громади, Поляницька сільська рада не має.

Оскільки, земельна ділянка надана в оренду Поляницькою сільською радою ОСОБА_2 без врахування її спеціального статусу як землі природо-заповідного фонду та відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України саме земельні ділянки державної власності без віднесення до певного статусу надаються у постійне користування обласними державними адміністраціями.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 2 частини 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

З врахуванням наведеного, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 12.02.03р. був укладений Поляницькою сільською радою поза межами повноважень, наданих їй у відповідності до норм Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та ст.ст. 12, 122 ЗК України, та всупереч наведеним нормам Земельного кодексу України, що в силу ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання його недійсним, а Івано-Франківська обласна державна адміністрація, яка здійснює повноваження держави по розпорядженню землями поза межами населених пунктів, є належним позивачем.

Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд неповно дослідив усі обставини справи, та відповідно прийшов до невірного висновку, що відповідно до ст. 104 ГПК України є підставою для скасування рішення суду.

У відповідності до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, друга сторона відшкодовує витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що спір по даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача-1, апеляційний господарський суд покладає на нього державне мито за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 101,103-105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд,

Постановив:

1. Апеляційну скаргу Долинського міжрайонного прокурора задоволити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2011 року у справі №5010/817/2011-ПЗ-14/39 скасувати.

3. Прийняти нове рішення. Позовні вимоги Долинського міжрайонного прокурора задоволити. Договір оренди земельної ділянки від 12.02.2003р., укладений між Поляницькою сільською радою, як орендодавцем, та підприємцем ОСОБА_2, як орендарем визнати недійсним.

4. Стягнути з Поляницької сільської ради (78593, с. Поляниця, Болехівський район, Івано-Франківська область) в доход Державного бюджету України 85 грн. витрат по сплаті державного мита за подання позовної заяви, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Стягнути з Поляницької сільської ради (78593, с. Поляниця, Болехівський район, Івано-Франківська область) в доход Державного бюджету України 42,50 грн. державного мита за перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

6. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 04.11.2011р.