КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2011 № 9/062-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Баранця О.М.

ОСОБА_1

при секретарі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.06.2011

у справі № 9/062-11 (ОСОБА_2 В.)

за позовом Державне територіально-галузеве об"єднання "Південно-Західна залізниця"

до Управління праці та соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації

треті особи Головне управління Державного казначейства України у Київській області

Фастівська районна державна адміністрація

Фастівська міська рада Київської області

про стягнення 97618,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2011 у справі № 9/062-11 задоволений позов ДТГО «Південно-Західна залізниця» до Управління праці і соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації про стягнення 97 618,48 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача, проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення.

Третя особа 2 надіслала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Представники третіх осіб 1 та 3 в судове засідання не зявились з невідомих причин. Враховуючи вимоги ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 15.07.2010 позивач та відповідач уклали договір № ПЗ/ДН-1-106243 на пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом загального користування та про відшкодування витрат за надані послуги, за умовами якого позивач щомісячно до 1-го числа наступного за звітним періодом, надає розрахунки сум фактично перевезених пільговиків за формою № 2-пільга, в який відображено надання пільг за місяць та акти звіряння розрахунків за формою № 3 пільга, в свою чергу відповідач приймає акти звірки та розрахунків від залізниці, відшкодовує витрати за рахунок субвенції з державного бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих громадян в межах суми 100 000грн., затвердженої рішенням сесії Фастівської райради на ці цілі.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 97 618,48грн., мотивуючи вимоги тим, що здійснив 31 670 перевезень пільгових пасажирів на загальну суму 97 618,48 грн., дана сума відповідає розмірам субвенцій на компенсацію та відображена у п.2.5.1 договору. Між тим, відповідач відмовляється від відшкодування.

Заперечуючи проти рішення, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідач звертає увагу суду на те, що судом не зясовано всіх обставин, що мають значення для справи. Так вказує, що позивач відмовився підписувати акти звірки, що послугувало причиною не реєстрації заборгованості за спірним договором в управлінні Держказначейства. Крім того, акти звірки, що направлялись позивачеві, не повернуті, а акти що надавались позивачем не відображають дійсного розміру витрат, оскільки перевищують, скоригований план асигнувань (93,7тис.грн.)

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками відповідача, викладеними в апеляційній скарзі в звязку з наступним.

Відповідно до Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1359 від 16.12.09 облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки). На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Пунктом 3.2 сторонами погоджено, що замовник здійснює розрахунок на підставі акта звірки розрахунків на надані послуги. Пояснення відповідача, що Залізниця надсилає акти з сумами, які не відповідають щомісячним призначенням, а тому з його боку не підписувались та не профінансовані, є безпідставними, враховуючи, що не надано жодного доказу того, що позивач до актів вносив відомості, що не відповідають дійсності, жодного заперечення або зауваження на акти не надходило.

Те, що акти позивача мають відомості про надання послуг на суми, що перевищують щомісячні призначення, не є підставою для їх не підписання та не вказує на неправдивість відкладених відомостей з огляду на наступне.

Статтею 9 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тощо, визначена категорія громадян, що мають пільги на проїзд, на підставі документів, що посвідчують це право.

Обслуговуючи дану категорію громадян України, Залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення пільговиків.

Крім того,Рішенням N 6-рп/2007 від 09.07.07р. Конституційний суд України вказав, що з положень Конституції України та Бюджетного кодексу вбачається, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Статтею ст. 36 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" затверджено на 2010 рік обсяги міжбюджетних трансфертів згідно з додатками N 6 та N 7 до цього Закону, та зазначає, що Кабінет Міністрів України може здійснювати протягом 2010 року перерозподіл загального обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та допомоги населенню між їх видами та між місцевими бюджетами виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій та допомоги населенню.

Місцевим бюджетам на здійснення соціальних програм надається субвенція для фінансування видатків, перелік яких наведено у ст. 89 Бюджетного кодексу, тобто тих, що стосуються реалізації державних програм у галузі соціального захисту та соціального забезпечення та передбачено надання з Державного бюджету України місцевим бюджетам субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно, за рахунок субвенції з Державного бюджету України здійснюється фінансування саме державних програм. Механізм надання субвенцій, передбачених коментованою статтею, визначений у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України N 256 від 04.03.2002 р. Згідно з цим Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державним казначейством згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Кабінет Міністрів України може здійснювати перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту між їх видами та між місцевими бюджетами, виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій.

Колегія суддів звертає увагу на лист ГУ Держаного казначейства України у Київської області, що відповідач не звертався до Фастівського УДК з метою погашення заборгованості перед позивачем, а також надану інформацію, що компенсації витрат на пільговий проїзд відшкодовуються з місцевого бюджету по КТКВ 170302.

Аргументація відповідача стосовно того, що договір не реєструвався у Фастівському УДК з причин завищеною ціною договірних вимог є голослівними, та відповідачем не доведеними. Позивач виконав зобовязання в межах суми 100 000грн., затвердженої рішенням сесії Фастівської райради, тому не має підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 14.06.2011 року у справі № 9/062-11-без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду Київської області .

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Баранець О.М.

ОСОБА_1

14.09.11 (відправлено)