ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" вересня 2011 р.Справа № 11/48/5022-1023/2011
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі

Судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

за позовом: Лановецького споживчого товариства, вул.Грушевського,2, м.Ланівці, Тернопільської області, 47402;

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Чайчинецька", с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільської області, 47414;

третьої особи: ОСОБА_1, с.Святець, Теофіпольського району, Хмельницької області

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

Суть справи: Лановецьке споживче товариство, вул.Грушевського,2, м.Ланівці, Тернопільської області, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми "Чайчинецька", с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільської області та до третьої особи ОСОБА_1, с.Святець, Теофіпольського району, Хмельницької області про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Разом з позовними вимогами позивач, в порядку ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, подав письмове клопотання про забезпечення позову, в якому просить з метою забезпечення позову заборонити третій особі ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою площею 0,16га., с. Чайчинці, та приміщенням магазину "Продтовари, Промтовари" с.Чайчинці, що знаходиться за адресою: с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільська області.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що у випадку, якщо третя особа ОСОБА_1 намагатиметься відчужити належне йому майно, а саме приміщення магазину "Продтовари, Промтовари" с.Чайчинці, що знаходиться за адресою: с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільської області, а також земельну ділянку на якій знаходиться магазин с.Чайчинці, площею 0,16га, це зробить неможливим виконання рішення суду. Згідно ст.141 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою припиняється у разі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Враховуючи наведене, позивач вважає, що дані обставини можуть утруднити виконання рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Розглянувши заявлене клопотання, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради від 09.06.2005р. № 24 "Про визнання права власності на приміщення магазину" визнано право власності на приміщення магазину по вул..Підлісна в с.Чайчинці Лановецького району за Лановецьким споживчим товариством

Предметом спору у справі № 11/48/5022-1023/2011 є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі будівлі магазину, що знаходиться під номером 30 по вул..Підлісна в с.Чайчинці Лановецького району Тернопільської області, укладеного 04.03.2011р. між Приватним сільськогосподарським підприємством агрофірмою "Чайчинецька" та ОСОБА_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору.

Вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що не вжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Вжиття таких заходів є правом господарського суду. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Розглянувши заявлене клопотання, з метою запобігання можливим порушенням майнових інтересів позивача та запобігання можливого утруднення та унеможливлення виконання рішення суду, господарський суд вважає за доцільне вжити заходи до забезпечення позову і заборонити третій особі ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та іншим особам у будь-який спосіб відчужувати та вчиняти будь-які інші дії стосовно земельної ділянки площею 0,16га., с. Чайчинці та нежитлової будівлі магазину що знаходиться за адресою: с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільської області, вул..Підлісна, 30 до вирішення спору по суті.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. З метою забезпечення позову - заборонити ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та іншим особам у будь-який спосіб відчужувати та вчиняти будь-які інші дії стосовно земельної ділянки площею 0,16га., с. Чайчинці, та нежитлової будівлі магазину що знаходиться за адресою: с.Чайчинці, Лановецького району, Тернопільської області, вул..Підлісна, 30 до вирішення спору по суті.

2. Ухвалу направити сторонам по справі, третій особі ОСОБА_1, с.Святець, Теофіпольського району, Хмельницької області, вул..Щорса, буд. 56; відділу державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції, м. Ланівці Тернопільської області; Комунальному підприємству "Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації", м. м. Ланівці Тернопільської області, вул.. Незалежності, 44.

Ухвала господарського суду, що набрала законної сил , є обовязковою на всій території України і виконується у порядку , встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя А.М. Сидорук