ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
02.11.11 Справа № 5015/3007/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Український центр енергоремонт (м. Борислав Львівської області )
на рішення Господарського суду Львівської області
від 15.08.2011р. у справі № 5015/3007/11
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Український центр енергоремонт (м. Борислав Львівської області )
до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства „Укрсоцбанк (м. Київ) в особі Львівської обласної філії ПАТ „Укрсоцбанк ( м. Львів)
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (м.Львів)
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 ( м. Борислав Львівська область)
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за участю представників:
від Позивача: ОСОБА_6
від Відповідача: ОСОБА_7
від Третіх осіб-1,2- не зявились.
З правами та обовязками, передбаченими ст. 22 ГПК України, представники сторін ознайомлені.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.11 у справі № 5015/3007/11 (суддя Артимович В.М.) у позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Український центр енергоремонт (м. Борислав Львівської області ) до ОСОБА_3 акціонерного товариства „Укрсоцбанк (м. Київ) в особі Львівської обласної філії ПАТ „Укрсоцбанк ( м. Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ „Український центр енергоремонт звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.11 у справі № 5015/3007/11 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, з огляду на наступне:

- суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не взяв до уваги, що кредитний договір від 29.11.07 № 625/02-040 є нотаріально не посвідчений, а договір іпотеки від 29.11.07 має нотаріальне посвідчення, однак несе забезпечувальну функцію лише до кредиту в розмірі 1519700 грн.;

- на адресу Боржника та Поручителя письмові вимоги в розмірі 143634,46 доларів США та 32 669,22 грн. в порушення ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 03.03.04 № 20/5, не надсилалися;

- при вчиненні спірного виконавчого напису було допущено помилку щодо номера кредитного договору, проте суд першої інстанції, зазначивши про цю помилку, не взяв до уваги, що внаслідок такої помилки, тобто через неправдивість відомостей, зазначених у виконавчому написі, він є недійсним;

- Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував, що умовами кредитного договору від 29.11.07 № 625/02-040 передбачено, що кредит надається в гривнях, а тому розрахунок у доларах США, наданий Відповідачем для вчинення виконавчого напису, є незаконним та не відповідає дійсності.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення Господарського суду Львівської області підлягає залишенню без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 29.11.07 між Третьою особою-2, як позичальником, та Відповідачем, як банком, був укладений кредитний договір № 612/02-04, відповідно до умов якого Відповідач надав Третій особі-2 кредит в сумі 149000,00 доларів США, а третя особа-2 зобовязалася в свою чергу повернути кредит з кінцевим терміном погашення 28.11.12 і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних, а також інші платежі, передбачені вказаним договором. Погашення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (п. 2.5. договору) (надалі по тексту кредитний договір).

Банк свої зобовязання в частині надання кредиту відповідно до умов кредитного договору виконав, що сторонами не заперечується.

Згідно з п. 4.2 кредитного договору № 612/02-04 від 29.11.07 у разі прострочення Позичальником строків платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів згідно графіку, визначених п. п. 1.1, 2.5, 2.8.3, 3.2.4, 3.3.4, 3.3.6, 4.5, 5.4 цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі один процент в національній валюті України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязання.

Відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору № 612/02-04 від 29.11.07 у разі порушення Позичальником протягом більше, ніж 30 календарних днів вимог п. 3.3.4 договору, він сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від суми невиконаного (простроченого) зобовязання за кожен випадок.

Як вбачається з графіку погашення кредиту, що є додатком № 1 до договору кредиту, Третя особа-2 зобовязана щомісячно сплачувати банку частину кредиту та проценти за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобовязання Третьою особою-2 перед Відповідачем за кредитним договором № 612/02-04 від 29.11.07 (основне зобовязання) між Позивачем та Відповідачем був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_8 29.11.07 і зареєстрований в реєстрі за № 3978.

Відповідно до умов іпотечного договору (п. 2.4.3.) від 29.11.07 Іпотекодержатель (банк) має право у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем та/або Позичальником основного зобовязання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 4.5 кредитного договору у разі невиконання позичальником зобовязань, визначених п.п. 3.3.2.- 3.3.16 цього договору, порушення позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобовязання за кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3. цього договору, протягом більше 30 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та, відповідно, позичальник зобовязаний не пізніше наступного робочого дня погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення поштового відправлення, Банком 03.11.11 були надіслані на адресу Позивача та Третьої особи-2 претензії за № 08.4-05/395, № 08.4-05/396 про погашення заборгованості за кредитним договором № 612/02-04 від 29.11.07 в розмірі 121 400 доларів США та 11308,03 доларів США заборгованості по прострочених відсотках протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги про усунення порушення та вказівкою про те, що у разі неповернення Позичальником цієї заборгованості у 30-денний строк з дня отримання вимоги, Банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку»(а.с. 41-44).

Факт отримання зазначених претензій ні Позивач, ні Третя особа-2 не заперчують.

Проте, ці претензії були залишені Позичальником та Іпотекодавцем без належного реагування. Докази, що підтверджують сплату цих коштів або доказів на спростування суми заборгованості Позичальником ні під час розгляду даної справи в місцевому господарсьому суді, ні при її перегляді в апеляційному порядку, не подано.

Оспорюваним виконавчим написом № 108 від 26.03.10, вчиненим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, було запропоновано звернути стягнення на виробничий корпус № 3, допоміжний корпус, арочний склад, компресорну, що знаходяться під № 14 на вул. Раневицькій у м. Дрогобичі Львівської області, а за рахунок коштів, отриманих від його реалізації, задовольнити вимоги відповідача в 143634,46 дол. США та 32669,22 грн., в тому числі 121400,00 дол. США заборгованості за кредитом, 16926,14 дол. США відсотків за користування кредитом станом на 26.03.2010 р., 22655,68 грн. пені за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, 10013,54 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту та 5308,32 дол. США штрафних санкцій.

Зазначені нежитлові приміщення на підставі іпотечного договору від 29.11.07 передані ПАТ „Укрсоцбанк в іпотеку в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором № 612/02-04 від 29.11.07 (проте, нотаріусом у виконавчому написі було допущено помилку у номері кредитного договору, а саме замість № 612/02-04 було зазначено 625/02-040).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Законом України «Про нотаріат»передбачено, що для стягнення грошових сум у безспірному порядку нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах (ст. 87).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5 (надалі по тексту - Інструкція), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому, заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені цим Переліком.

Згідно пункту 1 Переліку передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Як встановлено Львівським апеляційним господарським судом, Відповідач у справі відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» (ст. 35) та положень Інструкції шляхом надіслання на адресу Позивача та Третьої особи-2 претензії від 03.11.09 інформував про заборгованість Позичальника за кредитним договором № 612/02-04 від 29.11.07 по кредиту, відсотках та попереджав, що в разі несплати суми боргу у тридцятиденний строк буде змушений звернутися до нотаріальних органів для вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки від 29.11.07, зареєстрованого за реєстровим № 3978, укладеного між сторонами у справі. Тобто, у цих документах були чітко викладені стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги.

Право банку вимагати дострокового погашення позивальником суми кредиту передбачене умовами кредитного договору № 612/02-04 від 29.11.07. У звязку з невиконанням позичальником умов договору в частині своєчасного повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування, банком було прийнято рішення про дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за цим договором, про що повідомлено позичальника претензією від 03.07.09.

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.11.09, дані претензії були отримані третьою особою-2 у справі особисто та директором ТОВ „Український центр енергоремонт, проте, залишені без належного реагування; жодних заперечень на суму боргу, яка у ньому зазначалася, ні банку, ні суду позичальником подано не було.

Факт отримання позивачем претензії 03.11.09 та наданий законом тридцятиденний строк для добровільного виконання, спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо цього.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, позичальником (третьою особою-2 у справі) жодним чином не заперечується факт укладення ним згаданого вище кредитного договору, іпотекодавцем (позивачем у справі) не заперечується факт укладення ним договору іпотеки, отримання позичальником відповідного кредиту та наявності заборгованості за кредитним договором, використання кредитних коштів, передачу позивачем в іпотеку в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 612/02-04 від 29.11.07 згаданих вище нежитлових приміщень та не спростовуються дані, які містяться у розрахунках, проведених банком. Контррозрахунку щодо заявленої банком суми заборгованості Позичальником не подано.

Окрім того, в судовому засіданні під час розгляду даної справи не заперечували суму заборгованості, звернення стягнення на заставлене майно, за якою вчинено оспорюваний виконавчий напис.

При цьому, під час розгляду даної справи в порядку апеляційного провадження, представник Позивача у справі визнав наявну заборгованість перед Кредитором (Відповідачем у справі), на яку було вчинено виконавчий напис.

Щодо посилань Скаржника на помилку щодо номера кредитного договору, яка була допущена приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, то колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ця помилка є технічною, не впливає на суму стягнення за виконавчим написом та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів Позивача, як Іпотекодавця згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 29.11.07 і зареєстрованого в реєстрі за № 3978, та Боржника за оспорюваним виконавчим написом, оскільки зазначення у виконавчому написі нотаріусом кредитного договору, його номеру і дати не є обовязковим в силу вимог ст. 89 Закону України «Про нотаріат»та п. 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За таких обставин, як правильно встановлено судом першої інстанції, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом у відповідності до ст.ст. 589, 590, 592 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, п.п. 282-292 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та іпотечного договору від 28.08.09 року, реєстровий № 1267, а тому підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія встановила, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, з повним зясуванням усіх обставин справи, а відтак підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

п о с т а н о в и в:

Рішення Господарського суду Львівської області 15.08.11 у справі № 5015/3007/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Витрати по сплаті державного мита за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Юркевич М.В.

суддя Кузь В.Л.