ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2011 Справа № 5024/2034/2011

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1- нач. юр. відділу, дов. № 955/11.5.2

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС І А", м. Херсон

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Херсон, с.Геологів

про стягнення 220 660грн. 33коп.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом про стягнення з поручителя боргу позичальника - ОСОБА_2 у відносинах за кредитним договором № 25.49-00/08-СК від 16.05.2008р.

До ціни позову окрім боргу віднесено відсотки за користування кредитом, втрати від інфляції, 3% річних, заборгованість по сплаті комісійної винагороди та пеню.

Відповідач та третя особа належно повідомлені про час і місце проведення судового засідання у справі.

Відповідач та третя особа не проявили свого відношення до позову; заяв, клопотань від відповідача та третьої особи до суду не надходило.

Суд не викликав представників сторін в судове засідання, не визнавав обов'язковою їх явку в судове засідання.

Відповідач та третя особа не з'явились в судове засідання, не заявили про наміри прийняти участь в судовому засіданні.

Згідно зі ст.77 ГПК України за неявки в судове засідання представників сторін суд відкладає розгляд справи у випадках, коли у зв'язку з такою неявкою неможливо розглянути певну справу.

Неявка представника відповідача та третьої особи в судове засідання 22.11.2011р. не унеможливлює розгляд справи № 5024/2034/2011, не є підставою для відкладення розгляду справи.

С у д в с т а н о в и в:

20.05.2008р. між ВАТ "ВТБ Банк" в особі Херсонської філії ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є позивач, (банк) та ТОВ "ТІС ІА" (відповідач) укладено договір поруки №ДП-1 (а.с.48), за яким відповідач зобов'язався відповідати перед позивачем як поручитель ОСОБА_2 (боржник), за виконання ОСОБА_2 зобов'язань у кредитному договорі № 25.49-16/08-СК від 16.05.2008р. Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За кредитним договором № 25.49-16/08-СК від 16.05.2008р. (а.с.8-15) ВАТ "ВТБ Банк" в особі Херсонської філії ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_2 (позичальник) домовились про надання кредиту позичальнику в 197500грн. на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільовим призначенням на придбання об'єкту нерухомого майна, зі сплатою позичальником 15,75% річних за користування кредитними коштами та строком повернення кредитних коштів до 16.05.2023р., а також узгодили розмір пені за порушення кредитних зобов'язань ОСОБА_2 За названим договором поруки від 20.05.2008р. учасники при визначенні предмету договору врахували ці умови кредитного договору.

Відповідно до п.9.1 договору його учасники навели норму про відповідальність позичальника: у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з грошових зобов'язань більше 3-х банківських днів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення.

Додатковими угодами №1,2 та договорами про внесення змін №1, №2 до кредитного договору № 25.49-16/08-СК від 16.05.2008р. банк і ОСОБА_2 узгоджували графіки повернення кредиту, сплати відсотків річних та комісій, ставку за користування кредитними коштами (з 20.08.2009р. по 20.08.2010р.- 14% річних, з 13.09.2010р. по 12.09.2011р. до 15% річних, з 13.09.2011р.- 21,5% річних), (а.с.16-37). Ці зміни позивач і відповідач обумовили в договорі про внесення змін №1 від 13.09.2010р. до договору поруки.

Відповідно до статті 526, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст.1054 ЦК України кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.

ОСОБА_2 отримала у якості кредиту 197500грн., що підтверджується меморіальним ордером №ТК.11497.1 від 20.05.2008р., заявою ОСОБА_2 на перерахування 105500грн. на вказаний рахунок ( копії на а.с. 46-47).

До 16.05.2023р. ОСОБА_2 зобов'язалась виконати свої зобов'язання: погасити кредит частинами, щомісячними платежами за графіком, сплатити нараховані відсотки на користь позивача, згідно графіків, погашаючи відсотки щомісячно, та повертаючи кредит частинами згідно додаткових угод № 1,2 до договору кредиту (а.с.16-37).

За обліком позивачем зобов'язань ОСОБА_2 за договором станом на 26.09.2011р. позичальник мав невиконані зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту 185947,25грн., 9183,24грн. відсотків за користування кредитом, 24944,96грн. по сплаті комісійної винагороди.

З названого розміру зобов'язань статус боргу на вказану дату вже мали 2618,98грн. по кредиту, 9183,24грн. у зв'язку з неоплатою відсотків за користування кредитом за графіком виконання зобов'язань, узгодженим договором та 24944,96грн. по сплаті комісійної винагороди.

Прийняті позивачем позасудові заходи - направлення ОСОБА_2 та відповідачу листа з проханням погасити борг (№ 133/2100.12-2 від 14.07.2011 ) до погашення боргу в заявленій до стягнення сумі не привели.

Наведена умова про дострокове стягнення має виконуватись на підставі ст.1050ЦК України у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту частинами.

До ціни позову позивачем віднесено 64,58грн. в якості 3% річних, 186,65грн. втрат від інфляції та 333,65грн. пені у зв'язку з простроченням виконання зобов'язань по сплаті кредиту у період з 19.08.2011р. по 26.09.2011р. та час прострочення сплати процентів у період з 21.12.2010р. по 26.09.2011р.

Розрахунки пені, втрат від інфляції та 3% річних вчинені позивачем (а.с.40-45), судом перевірені.

Вимоги про стягнення пені є обґрунтованими на підставі названого п.9.1 кредитної угоди та ст.549-551 ЦК України, в яких містяться норми про визначення, предмет, підстави неустойки.

Таким чином, твердження позивача про наявність у відповідача зобов'язань з повернення кредиту в сумі 185947,25грн., зі сплати відсотків у сумі 9183,24грн., відповідальності у вигляді пені в сумі 333,65грн., 64,58грн. в якості 3% річних , 186,65грн. втрат від інфляції та 24944,96грн. боргу по сплаті комісійної винагороди за кредитним договором № 25.49-16/08-СК від 16.05.2008р. є обґрунтованим.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі викладеного позов про стягнення коштів з поручителя підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі суд покладає на відповідача.

Суд приймає до уваги неможливість розгляду в одному провадженні вимог до позичальника та поручителя. Позичальником є фізична особа, поручителем - юридична особа. Майнові вимоги банку до фізичної особи не підвідомчі господарському суду за суб'єктним складом учасників, а майнові вимоги банку до юридичної особи не підвідомчі загальному суду за суб'єктним складом учасників. Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Саме така точка зору щодо вимог про солідарне стягнення з боржника й поручителя у кредитних відносинах знайшла відображення у відповідних Узагальненнях Верховним Судом України судової практики зі спорів у кредитних відносинах та застосовується загальними судами. Спір, що розглянуто судом, підвідомчий господарському суду в т.ч. й за суб'єктним складом учасників.

Керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС І А" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" за позовом 185947 грн. 25коп. на виконання зобов'язання з повернення кредиту, 24944грн.96коп. комісійної винагороди, 9183грн.24коп. в якості відсотків за користування кредитом, 64грн.58коп. в якості 3% річних, 186грн.65коп. втрат від інфляції, 333грн.65коп. пені як з поручителя у відносинах за договором поруки від 19.02.2008р., яким забезпечено зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ "ВТБ Банк" за кредитним договором № 25.49-16/08-СК від 16.05.2008р., а також 2206грн.60коп. на відшкодування витрат по сплаті держмита та 236грн. на відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.В. Чернявський

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 22.11.2011р.