Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО ПОРУШЕННЯ

СПРАВИ ПРО БАНКРУТСТВО ОСОБА_1

від "05" грудня 2011 р. № 3/5007/41/11-П

Господарський суд у складі судді Машевської О.П. , розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_2 підприємства "Житомирська обласна друкарня" (м. Житомир)

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2011 року до господарського суду надійшла заява ОСОБА_2 підприємства "Житомирська облдрукарня" за підписом голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон №2343).

Відповідно до ст. 9 Закону №2343, суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду , якщо, зокрема, у заяві не вказано відомості, перелічені в ст. 7 цього Закону №2343. Так, у ч. 7 ст. 7 Закону №2343 визначено, що заява кредитора повинна містити докази обгрунтованості його вимог для застосування положень статті 51 Закону №2343.

Згідно ст. 51 Закону №2343, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якої прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідовується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

При цьому, приписи цієї статті застосовуються з врахуванням вимог ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України, ч. 5 ст. 60 Господарського кодексу України, ст. 36, 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", оскільки відповідно до ст. 5 Закону №2343 провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Для цього, заява боржника має містити посилання на докази, які підтверджують вжиття ним заходів, передбаченими вище наведеними нормами чинного законодавства України, за наслідками яких виявлено кредиторів та встановлено факт недостатності майна для задоволення їх вимог.

В свою чергу, вказані докази, виходячи з вимог Закону №2343, повинні бути в наявності на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України у постановах Вищого господарського суду України від 06 липня 2011р. у справі №7/490-10-5033, від 11.01.11р. у справі №7/228-10-2655, від 22.06.11р. у справі №Б-23/5 та інші).

Однак заява боржника ОСОБА_2 підприємства "Житомирська облдрукарня" (м. Житомир) про порушення провадження у справі про банкрутство за спрощеною процедурою зазначеним вимогам не відповідає, оскільки не містить доказів затвердження органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи проміжного ліквідаційного балансу підприємства, вимоги до змісту якого наведені у ч.1 ст. 111 ЦК України.

У доданому до заяви Статуті підприємства зазначено, що Вищим органом управління підприємством є Конференція уповноважених організації орендарів, до компетенції якої належить вирішення питання припинення діяльності підприємства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

У п.9.6 Статуту зазначено, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами, ліквідаційна комісія складає проміжний ліквідаційний баланс, який повинен містити відомості про склад майна підприємства, перелік пред'явлених кредиторами вимог та про результати їх розгляду. Проміжний баланс подається на затвердження органу, який призначив ліквідаційну комісію.

У заяві про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про те, що Конференція уповноважених організації орендарів це те ж саме, що загальні збори трудового колективу. Оскільки всі працівники звільнені, то функції вищого органу управління підприємством перейшли до ліквідаційної комісії, якою і затверджено проміжний ліквідаційний баланс.

Натомість, у Статуті підприємства ( розділи 7 та 8) чітко відокремлюються поняття "організація орендарів" та "трудовий колектив". Зокрема, до складу останнього входять як члени організації орендарів, так і особи, які працюють з трудовими угодами.

При цьому, припинення членом організації орендарів трудових відносин з підприємством з тих чи інших підстав не призводить до автоматичного припинення його членства в організації орендарів, яке відбувається або на підставі заяви про вихід з її складу, або у разі самовільного виходу із її складу ( п.8.6 Статуту). Наведене свідчить, що одна і та ж особа могла мати одночасно статус як члена організації орендарів, так і найманого працівника за трудовим договором, що надавало їй певні переваги ( право на додаткові соціальні пільги).

У зв'язку з цим, у Статуті підприємства (п. 6.6) йдеться також про загальні збори членів організації орендарів, а не про загальні збори трудового колективу.

Про створення організації орендарів членами трудового колективу, про затвердження положення про організацію орендарів, про його державну реєстрацію та про набуття організацією орендарів статусу юридичної особи йшлося у ст. 9 Закону України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" в редакції, що діяла до 16.05.1995 року.

У положенні про організацію орендарів, як того вимагала ст. 9 вище зазначеного Закону , мало бути зазначено найменування організації, її місцезнаходження, цілі її діяльності, порядок вступу в організацію і виходу з неї, права та обов'язки членів організації, її органи управління, порядок розподілу доходу (прибутку), у м о в и п р и п и н е н н я д і я л ь н о с т і організації орендарів.

У заяві про порушення провадження у справі про банкрутство відсутній виклад тих обставин, що зазначені у протоколі загальних зборів трудового колективу № 4 від 08.06.2011 року особи були членами організації орендарів, а тому фактично 08.06.2011 року було проведено загальні збори членів організації орендарів.

У заяві про порушення провадження у справі про банкрутство відсутній виклад тих обставин, що сама організація орендарів припинила свою діяльність після 08.06.2011 року у зв'язку з припиненням у ній членства всіх членів.

У статті 105 та 111 ЦК України не передбачено право ліквідаційної комісії затверджувати проміжний та остаточний ліквідаційний баланс юридичної особи.

У протоколі зборів ліквідаційної комісії від 31.10.2011 року вирішено: затвердити проміжний ліквідаційний баланс, який до самого протоколу не додано. Баланс підприємства станом на 31.10.2011 року міститься у додатку до аудиторського висновку та підписаний ОСОБА_4 як керівником підприємства. Згідно витягу з ЄДР станом на 05.10.2010 року керівником підприємства вважається голова ліквідаційної комісії - ОСОБА_3

Окрім того, згідно статті 111 ЦК України проміжний ліквідаційний баланс повинен містити відомості, зокрема, перелік пред'явлених кредиторами вимог та про результати їх розгляду. Баланс станом на 31.10.11 року таким вимогам не відповідає.

У заяві відсутній виклад обставин п е р с о н а л ь н о г о письмового п о в і д о м л е н н я ліквідаційною комісією явних (відомих) к р е д и т о р і в про порядок та строк заявлення вимог до неї відповідно до ч. 3 ст. 60 ГК України, ч. 4 ст. 105 ЦК України.

Отримання ліквідаційною комісією від органу державної виконавчої служби виконавчих документів не звільняє останню від виконання зазначеного обов'язку. Зокрема, у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство не викладено жодної обставини про звернення кредиторів з вимогами до боржника в процедурі його самоліквідації та про результати розгляду їх вимог ліквідаційною комісією.

За наведених обставин, заява ОСОБА_2 підприємства "Житомирська облдрукарня" (м. Житомир) про порушення провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 51 Закону №2343 підлягає поверненню без розгляду в порядку абз. 5 ч.1 ст. 9 Закону № 2343, п.3 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2343 повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 7,9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 63 та 86 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_2 підприємства "Житомирська облдрукарня" (м. Житомир) про порушення справи про банкрутство без розгляду.

Додаток на 128 аркушах в тому числі квитанція № 6413963 від 16.11.2011 року.

Ухвалу про повернення заяви без розгляду може бути оскаржено через господарський суд Житомирської області до Рівненського апеляційного господарського суду.

Суддя Машевська О.П.

1 - в наряд

2 - заявнику ( рек. з пов.)