КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2011 № 25/85

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

при секретарі: Криворотьку В.В.

за участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 29.08.2011 року,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» на рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2011 року

у справі № 25/85 (суддя Морозов С.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Компас»

про стягнення 9 501,15 грн.,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2011 року господарський суд міста Києва прийняв рішення, яким припинив провадження в частині стягнення з відповідача 8 765, 70 грн., в іншій частині у задоволенні позову відмовив.

Припиняючи провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8 765, 70 грн. боргу за поставлену теплову енергію згідно договору № 7560244 від 26.11.2009 року суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем відсутній предмет спору у вказаній частині, оскільки борг відповідачем погашений у повному обсязі. Щодо відмови в задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3 % річних та індексу інфляції суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено фактичного перевищення відповідачем у період з 01.12.2010 року по 01.03.2011 року рівня споживання теплової енергії понад встановленої кількості, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням господарського суду міста Києва, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду від 17.05.2011 року по справі № 25/85 скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог, щодо стягнення, пені, 3% річних та інфляційних втрат та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги у вказаній частині задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених в письмових поясненнях по даній справі, що надійшли до апеляційного господарського суду 14.07.2011 року.

На підставі апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» на рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2011 року, згідно ст. ст. 65, 86, 98, 99 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ухвалою від 16.06.2011 року порушив апеляційне провадження по даній справі та призначив розгляд справи за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 29.08.2011 року надав пояснення суду та підтримав доводи апеляційної скарги. У цьому ж судовому засіданні представник відповідача також надав пояснення суду та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

В судовому засідання колегією суддів Київського апеляційного господарського суду 29.08.2011 року було оголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

26.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 7560244 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі договір, а.с. 15 31).

Предметом вказаного договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Частиною 1 ст. 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з п. 2.2.1 та 2.3.1 договору позивач постачає теплову енергію у гарячій воді відповідачу для потреб опалення в період опалювального сезону, гарячого водопостачання протягом року, в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до договору, яку відповідач зобовязаний оплачувати щомісяця своєчасно та в повному обсязі.

Відповідно до звертання-доручення (а.с. 18) визначення кількості спожитої протягом розрахункового періоду (місяця) теплової енергії здійснюється по приладах обліку згідно договірних навантажень. Викладене, сторони також передбачили і пунктом 5.1. Договору від 26.11.2009 року.

Додатком № 4 до Договору сторони визначили порядок розрахунків за теплову енергію.

Пунктом 3 вказаного додатку сторони визначили, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, ця кількість перевищення самостійно сплачується «Абонентом» не пізніше 28 числа поточного місяця;

- у випадку, якщо фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Із змісту п. 2 Додатку № 4 до Договору від 26.11.2009 року вбачається, що відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця (а.с. 23).

Проте свої зобовязання за договором відповідач належним чином не виконав, у звязку з чим за період з 01.12.2010 року по 01.03.2011 року виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка на 01.03.2011 року становила 8 765, 70 грн., що підтверджується табуляграмами споживання теплової енергії та довідкою про надходження коштів (а.с. 32, 62).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем на підставі договору № 7560244 від 26.11.2009 року в сумі 8 765, 70 грн., надав суду першої інстанції платіжні доручення № 308 від 22.03.2011 року та № 474 від 22.04.2011 року (а.с. 56 57).

Викладені обставини свідчать про відсутність між сторонами предмету спору в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8 765, 70 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо між сторонами відсутній предмет спору.

Таким чином, суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення провадження по справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8 765, 70 грн. боргу.

Колегія суддів, також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 320, 15 грн. пені., 61, 97 грн. 3 % річних та 353, 33 грн. інфляційних втрат, з огляду на таке.

Згідно п. 3 Додатку 4 до Договору від 26.11.2009 року строк виконання відповідачем зобовязання по сплаті вартості використаної теплової енергії за показниками приладів обліку поставлений в залежність від рівня фактичного використання відповідачем теплової енергії та встановлено, що до 28 числа поточного місяця сплачується кількість перевищення фактичного споживання теплової енергії понад заявленого.

Позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції в розумінні ст. 33, 34 ГПК України не було надано доказів на підтвердження обставин щодо перевищення відповідачем у період з 01.12.2010 року по 01.03.2011 року рівня фактичного споживання теплової енергії понад заявленої кількості, а тому не доведено обставин щодо настання строку сплати відповідачем вартості теплової енергії.

З врахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 320, 15 грн. пені, 61, 97 грн. 3 % річних та 353, 33 грн. інфляційних втрат.

Викладене в сукупності підтверджує, що доводи апеляційної скарги не являються обґрунтованими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, враховуючи положення ч. 2 ст. 104 ГПК України зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до прийняття неправильного рішення по справі, що також спростовує доводи апеляційної скарги у вказаній частині.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на наведене та на переконання колегії суддів Київського апеляційного господарського суду, представником позивача не обґрунтовано належним чином доказами, наявними в матеріалах справи, тих обставин, які б могли бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку, рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2011 року по справі № 25/85 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» на рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2011 року у справі № 25/85 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2011 року у справі № 25/85 залишити без змін.

3. Постанова Київського апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

4. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

5. Матеріали справи № 25/85 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Федорчук Р.В.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1