ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" липня 2011 р. Справа № 25/040-11

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОМАЖ», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе

про стягнення 102 815,58 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 19.01.2011 № б/н);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 09.03.2011 № 86/03-УРБ-11).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРОМАЖ» (далі Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД»(далі Відповідач) про стягнення 102 815,58 грн., з яких: 99 985,44 грн. основний борг та 2 830,14 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем грошових зобовязань за Договором поставки від 01.09.2010 № 585.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.05.2011 порушено провадження у справі № 25/040-11 та призначено її до розгляду на 07.06.2011.

У судове засідання 07.06.2011 представник Позивача зявився, позовні вимоги підтримав повністю, вимоги ухвали суду від 20.05.2011 виконав частково.

У судове засідання 07.06.2011 представник Відповідача зявився, надав докази сплати основного боргу у сумі 99 985,44 грн., позов, в частині нарахування пені, не визнав, надав відзив на позовну заяву, вимоги ухвали суду від 20.05.2011 виконав частково.

У судовому засіданні 07.06.2011 оголошено перерву до 21.06.2011.

У судове засідання 21.06.2011 представник Позивача зявився, позовні вимоги підтримав, вимоги ухвали суду від 20.05.2011 виконав частково.

У судове засідання 21.06.2011 представник Відповідача зявився, позов, в частині нарахування пені, не визнав, вимоги ухвали суду від 20.05.2011 виконав частково.

У судовому засіданні 21.06.2011 оголошено перерву до 12.07.2011.

25.06.2011 за вхідним № 1067 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання Позивача про залучення до справи Державної податкової інспекції Києво-Святошинського району Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В задоволенні клопотання Позивача відмовлено.

У судове засідання 12.07.2011 представник Позивача зявився, позовні вимоги підтримав, вимоги ухвали суду від 20.05.2011 виконав частково.

У судове засідання 12.07.2011 представник Відповідача зявився, позов, в частині нарахування пені, не визнав, вимоги ухвали суду від 20.05.2011 виконав частково.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12.07.2011 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, керуючись законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРОМАЖ» (за договором Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД»(за договором Покупець) укладено договір поставки від 01.09.2010 № 585 (далі Договір), відповідно до якого Постачальник зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов Договору.

01.09.2010 до Договору укладено протокол розбіжностей та додаток № 8.

Відповідно до частини 2 статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Дослідивши Договір (оригінал оглянутий судом у судовому засіданні, копія наявна в матеріалах справи), суд дійшов висновку про те, що Договір є укладеним, так як сторони дійшли згоди з усіх істотних умов Договору, що засвідчено підписами повноважних представників сторін та скріплено їх печатками.

На виконання умов Договору Позивачем поставлено товар Відповідачу відповідно до видаткових накладних: від 18.01.2011 № ФР-0000197 на суму 19 483,20 грн.; від 21.01.2011 № ФР-0000234 на суму 22 852,80 грн.; від 25.01.2011 № ФР-0000294 на суму 18 489,60 грн.; від 28.01.2011 № ФР-0000325 на суму 28 425,60 грн.; від 01.02.2011 № ФР-0000383 на суму 27 086,40 грн., які підписані уповноваженими особами Позивача і Відповідача та скріплені їх печатками. Всього з 18.01.2011 по 01.02.2011 поставлено товар на загальну суму 116 337,60 грн.

Між Позивачем та Відповідачем складено акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2011, відповідно до якого заборгованість Відповідача за поставлений Позивачем товар по Договору складає 159 985,44 грн., з урахуванням часткової сплати 09.03.2011 у розмірі 60 000,00 грн. ОСОБА_1 звірки взаєморозрахунків підписаний уповноваженими представниками Позивача та Відповідача та скріплений їх печатками.

05.04.2011 на виконання зобовязання за Договором Відповідач частково сплатив Позивачу за поставлений товар 60 000,00 грн., що підтверджується копією виписки Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»з розрахункового рахунку Позивача, що засвідчена підписом уповноваженої особи банківської установи та скріплена її печаткою (копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З урахуванням статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України судом беруться до уваги: вищенаведені видаткові накладні у якості письмових доказів поставки товару Позивачем та належним шляхом оформленого прийняття товару Відповідачем; акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2011 у якості письмового доказу визнання Відповідачем заборгованості за Договором на суму 159 985,44 грн. станом на 31.03.2011; виписку з розрахункового рахунку Позивача у якості письмового доказу часткової сплати Відповідачем за поставлений Позивачем товар.

У судовому засіданні 07.06.2011 Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що після подання позову до господарського суду Відповідачем виконане грошове зобовязання за Договором у повному обсязі, сплачено заявлену до стягнення суму основного боргу в розмірі 99 985,44 грн. та додано доказ сплати платіжне доручення від 23.05.2011 № 1017158, видане Публічним акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» на суму 99 985,44 грн.

Оскільки Відповідачем сплачено на користь Позивача вказану суму, то предмет спору, в частині стягнення 99 985,44 грн. основного боргу за Договором, у даній справі відсутній.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд припиняє провадження у справі в частині стягнення 99 985,44 грн. заборгованості за поставлений товар відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку зі сплатою Відповідачем вказаної суми.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобовязань за Договором, в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, Позивачем заявлено стягнення 2 830,14 грн. пені відповідно до пункту 7.2. Договору.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених цим Договором, Покупець оплачує на користь Постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05 % від простроченої суми оплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

З огляду на зазначене, умовами Договору у даних правовідносинах сторонами передбачена господарська санкція у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, встановлена відповідно до Господарського кодексу України.

Відповідач проти стягнення 2 830,14 грн. пені заперечує, обґрунтовуючи це тим, що обов'язок по оплаті вартості поставленого товару за спірними накладними не настав і, таким чином, ним не порушено строків виконання зобовязання, а, отже, немає підстав для нарахування пені.

Відповідачем стверджується, що ним в односторонньому порядку застосовано оперативно-господарську санкцію у вигляді зміни порядку оплати товару, передбачену пунктом 2.6. Договору, так як Позивачем при передачі Товару за Договором порушені вимоги Договору щодо оформлення документів.

Пунктом 2.6. Договору визначено, що оплата за товар здійснюється протягом 45 календарних днів від дати поставки за умови, що Постачальник належним чином виконав вимоги пункту 2.5. Договору. Якщо Постачальник виконав вимоги пункту 2.5. Договору пізніше 7 денного строку, передбаченого пунктом 2.5. Договору, термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання Постачальником всіх умов пункту 2.5. Договору.

Відповідно до пункту 2.5. Договору обовязковою умовою для оплати поставленого за Договором товару є наявність у Покупця, оформлених у встановленому чинним законодавством України порядку, відповідної накладної і податкової накладної та інших документів, які передбачені статтею 4 Договору, а також відповідність цін в накладній діючій специфікації. При відсутності одного з зазначених документів, включаючи неналежне їх оформлення, розбіжності у відомостях чи даних, Постачальник повинен виправити помилки протягом семи днів з дати поставки.

Стаття 4 Договору «Супровідні та дозвільні документи. Гарантії» передбачає перелік необхідних документів.

Судом встановлено, а Відповідачем не заперечується, що у момент поставки товару, стягнення пені за порушення строків оплати якого входить до предмету позову, Позивачем були надані всі документи, що передбачені Договором, а також те, що всі документи відповідали вимогам пункту 4.3. Договору, зокрема, відповідали уніфікованим формам первинної облікової документації та містили всю необхідну інформацію, передбачену для таких документів законодавством України.

Застосування оперативно-господарської санкції Відповідачем обґрунтовується невиконанням Позивачем пункту 4.2. Договору, відповідно до якого Постачальник повинен зазначати в усіх документах, що стосуються поставки таку інформацію: номер замовлення, адресу магазину або розподільчого центру, дату замовлення, найменування та кількість товарів, що поставляються, найменування Постачальника, дату та номер Договору, зокрема, Відповідач стверджує, що вказані дані не були зазначені у видаткових та податкових накладних.

Судом встановлено, що відповідні видаткові та податкові накладні не містять даних, передбачених пунктом 4.2. Договору, проте, суд не бере до уваги твердження Відповідача про застосування ним оперативно-господарської санкції, і, у звязку з цим, відсутності порушення ним строків оплати товару, з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що на виконання умов Договору Позивачем поставлено Товар, а Відповідачем його прийнято. Документація щодо поставки товару відповідає переліку, встановленому Договором, її оформлення відповідає уніфікованим формам первинної облікової документації, документи містять всю необхідну інформацію, передбачену законодавством України.

При прийнятті Товару на недоліки оформлення документації Постачальнику не вказано, товар прийнято. Позивачем надано суду письмові пояснення, що Відповідач ніколи не вказував йому про недоліки в оформленні будь-яких документів.

Відповідач частково оплатив товар, отриманий за накладними, що оформлені без додержання вимог пункту 4.2. Договору.

У матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2011, тобто після поставки товару за всіма спірними накладними, підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками. У вказаному акті зазначено про наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором, яка, з урахуванням часткової оплати 05.04.2011 (підтверджується наявними в матеріалах справи банківською випискою) відповідає заборгованості, стягнення якої входить до предмету позову.

Зважаючи на те, що акт підписаний повноважними особами сторін та скріплений їх печатками, суд бере до уваги вищезазначений акт взаєморозрахунків у якості доказу того, що Відповідач заборгованість за Договором у розмірі 159 985,44 грн. станом на 31.03.2011 визнав, а, отже, і підтвердив своєму контрагенту за Договором, що зобовязання за Договором виконані Постачальником, Покупцем прийняті і він визнає свій обовязок щодо оплати товару, а, відтак, і те, що термін оплати настав.

Вказаний доказ спростовує твердження відзиву про те, що Відповідачем застосовано оперативно-господарську санкцію у вигляді зміни порядку оплати товару.

Відповідно до статей 235, 236, 237 Господарського кодексу України оперативно-господарські санкції застосовуються з метою припинення або попередження повторення порушень, які застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання, у тому виді та порядку, що визначені договором.

З системного аналізу норм Господарського кодексу України вбачається, що законодавством передбачено застосування оперативно-господарських санкцій без попередження порушника зобов'язання, однак, стороні, яка потерпіла від правопорушення не надано права приховувати застосування таких санкцій, визнаючи наявну заборгованість та частково її сплачуючи, що, у тому числі, не відповідає меті встановлення оперативно-господарських санкцій - припинення або попередження повторення порушень.

З огляду на встановлені судом факти визнання Відповідачем наявної заборгованості за спірними накладними та часткової оплати за ними, немає підстав вважати, що Відповідачем в односторонньому порядку у спірних правовідносинах було застосовано оперативно-господарську санкцію у вигляді зміни порядку оплати товару, а, отже, строк виконання зобовязання з оплати товару визначається відповідно до пункту 2.6. Договору: протягом 45 календарних днів від дат поставок.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено строк прострочення виконання зобов'язання Відповідачем по сплаті за поставлений товар, з урахуванням часткової сплати заборгованості 05.04.2011 на суму 60 000,00 грн. та повною сплатою боргу 23.05.2011 у сумі 99 985,44 грн., у звязку з чим, період прострочення за накладними: № ФР-0000197 з 05.03.2011 по 18.05.2011 на суму зобовязання 3 131,04 грн. (75 календарних днів); № ФР-0000234 з 08.03.2011 по 18.05.2011 на суму зобовязання 22 852,80 грн. (72 календарних дня); № ФР-0000294 з 12.03.2011 по 18.05.2011 на суму зобовязання 18 489,60 грн. (68 календарних днів); № ФР-0000325 з 15.03.2011 по 18.05.2011 на суму зобовязання 28 425,60 грн. (65 календарних днів); № ФР-0000383 з 19.03.2011 по 18.05.2011 на суму зобовязання 27 086,40 грн. (61 календарний день).

З метою всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи, суд здійснив власний перерахунок пені, з урахуванням строку, визначеного законодавством, періоду, який вказує Позивач та положень Договору, а саме:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3131.0405.03.2011 - 18.05.2011757.7500 %0.042 %99.72
22852.8008.03.2011 - 18.05.2011727.7500 %0.042 %698.73
18489.6012.03.2011 - 18.05.2011687.7500 %0.042 %533.92
28425.6015.03.2011 - 18.05.2011657.7500 %0.042 %784.62
27086.4019.03.2011 - 18.05.2011617.7500 %0.042 %701.65
Оскільки вірний розмір пені становить 2 818,64 грн., то вимога Позивача про стягнення з Відповідача 2 830,14 грн. пені підлягає частковому задоволенню.

Позивачем подано клопотання про залучення до справи Державної податкової інспекції Києво-Святошинського району Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у звязку з тим, що Відповідачем заперечується факт порушення термінів оплати по Договору, що, на думку Позивача, є порушенням діючого податкового законодавства з метою незаконного отримання податкового кредиту та може вплинути на права і обовязки Державної податкової інспекції Києво-Святошинського району Київської області.

Оскільки питання щодо податкового зобовязання платника податків не є предметом даного спору суд відмовив у задоволенні клопотання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт порушення Відповідачем строків виконання зобовязання по оплаті за поставлений Позивачем товар належним чином доведений, документально обґрунтований, Відповідачем не спростований та підтверджується поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, пояснення представників Позивача і Відповідача та докази, досліджені судом, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача 2 830,14 грн. пені підлягає частковому задоволенню у сумі 2 818,64 грн.

Враховуючи сплату суми основного боргу Відповідачем після звернення Позивача з позовом до господарського суду та встановлення судом порушення строків виконання зобовязання зі сплати основного боргу, відшкодування витрат по сплаті державного мита в частині припиненого провадження покладається судом на Відповідача відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Решта витрат по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу згідно з частинами 1, 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на Позивача та Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 25/040-11 в частині стягнення 99 985,44 грн. основного боргу припинити.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД»(08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідентифікаційний код 32294926) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРОМАЖ» (03194, м. Київ, б-р. Кольцова, буд. 1-А, ідентифікаційний ) 2 818 (дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 64 коп. пені, 1 028 (одна тисяча двадцять вісім) грн. 05 коп. державного мита та 235 (двісті тридцять пять) грн. 97 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.О. Саванчук

Повне рішення складено 18.07.2011.