ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.11 р. Справа № 39/110пд

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Морщагіна Н.С., судді Величко Н.В., Курило Г.Є.,

при секретарі Котенко Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агентство маркетингових досліджень АМІ, м. Донецьк

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

про визнання договору про надання маркетингових послуг № 1 від 28.08.2009 р. недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агентство маркетингових досліджень АМІ, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк, про визнання договору про надання маркетингових послуг № 1 від 28.08.2009 р. недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невідповідність оспорюваного договору купівлі-продажу вимогам ст.ст. 631, 638, 901 ЦК України, ст. 180 ГК України, у звязку з чим вважав, що вказаний договір в порядку ст. 215 ЦК України повинен бути визнаний судом недійсним.

Провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України згідно ухвал господарського суду від 07.07.2010 р. та від 20.12.2010 р. зупинялося, у звязку з оскарженням ухвал господарського суду від 05.07.2010 р. та від 16.12.2010 р.

Ухвалами господарського суду від 02.12.2010 р. та від 14.06.2011 р. провадження у справі № 39/110пд на підставі ч. 3 ст. 79 ГПК України поновлено.

Строк судового розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України продовжений за клопотанням позивача.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 15.06.2011 р. справу призначено до колегіального розгляду.

Відповідач наданими йому ст. 22 ГПК України правами не скористався, письмового відзиву на позов не надав, незважаючи про належне повідомлення судом про час та місце судового засідання. В матеріалах справи міститься поштове повідомлення з відміткою підприємства звязку про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам та учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Керуючись ст. 75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки останні надають господарському суду можливість провести належну кваліфікацію спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, господарський суд встановив.

28.08.2009 р. між позивачем, Товариством обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агентство маркетингових досліджень АМІ, м. Донецьк (Замовник), та відповідачем, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м. Донецьк (Виконавець), укладено договір про надання маркетингових послуг № 1, відповідно до умов якого Замовник доручає та сплачує, а Виконавець надає маркетингові послуги з аналізу, обробки та консолідації даних для складання інвестиційного меморандуму для Замовника (надалі - послуги).

Договір згідно з п. 2.1 набирає чинності з 28.09.2009 р. та, враховуючи визначені розділом 2 договору умови, залишається чинним до моменту виконання сторонами зобовязань за цим Договором.

Перелік послуг, що надаються замовником Виконавцю згідно предмету даного договору викладений в додатку до цього Договору (п. 1.2 Договору).

Додатком № 1 до договору про надання маркетингових послуг № 1 від 28.08.2009 р. сторони визначили перелік послуг, які будуть надаватися Виконавцем за даним Договором, а саме:

- експертний аналіз внутрішньої інформації ТОВ НВФ Агентство маркетингових досліджень АМІ та маркетинговий аналіз ринкової макро- та мікросереди, в якій працює компанія АМІ, в розрізі ринку рішень для юридичних осіб або В2В-ринку.

- експертний аналіз внутрішньої інформації ТОВ НВФ Агентство маркетингових досліджень АМІ та маркетинговий аналіз ринкової макро- та мікросереди, в якій працює компанія АМІ, в розрізі ринку послуг для фізичних осіб або В2С-ринку.

- технічний звіт по аналізу, обробці та консолідації даних для складання інвестиційного меморандуму для компанії АМІ. Блок Корпоративні продажі.

- технічний звіт по аналізу, обробці та консолідації даних для складання інвестиційного меморандуму для компанії АМІ. Блок Роздрібні продажі.

Строк надання послуг, передбачених предметом цього договору, згідно з п. 1.3 Договору, становить 40 календарних днів від дати укладання договору.

За надання послуг за цим Договором, Замовник оплачує Виконавцю грошову винагороду у розмірі 370000,00грн. (п. 3.1 Договору).

Надані послуги приймаються Замовником за Актом прийому-передачі наданих послуг і є наданими при дотриманні всіх умов, передбачених при підписанні договору (п. 3.2 Договору).

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про визнання недійсним означеного договору про надання маркетингових послуг № 1 від 28.08.2009 р., з підстав передбачених ст. 215 ЦК України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на той факт, що всупереч, вимог ст.ст. 631, 638, 901 ЦК України, ст. 180 ГК України сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих умов, передбачених для даного виду договорів, а саме предмету договору та терміну його дії.

Оцінивши в сукупності представлені в обґрунтування заявлених позовних вимог та наданих заперечень докази та викладені сторонами доводи, суд вважає, що позов Товариства обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агентство маркетингових досліджень АМІ, м. Донецьк задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст представленого договору про надання маркетингових послуг № 1 від 28.08.2009 р., з якого виникли цивільні права та обовязки Замовника та Виконавця, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором про надання послуг, правове регулювання якого визначається положеннями ст.ст. 901-907 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, може на вимогу однієї з сторін визнано господарським судом недійсним повністю або в частині.

Підставою недійсності правочину (яким є і двосторонній господарський договір) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, про що вказано у ч. 1 ст. 215 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 203 вище названого Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, та іншим актам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як і погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Для того щоб договір юридично відбувся, сторони повинні узгодити всі його істотні умови. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Якщо в такому двосторонньому правочині відсутня хоча б одна істотна умова, весь договір є неукладеним, тобто таким, що взагалі не відбувся, а отже, він не може породжувати господарські зобов'язання.

За приписами статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальними правилами викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Виходячи зі змісту ст. 628 ЦК України, ст. 180 ГК України істотними є умови щодо предмету, ціни та терміну дії договору.

Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій (наприклад, надання телефонних каналів для зв'язку, надання електромережі для поставки електрики тощо) або здійснення певної діяльності (надання туристичних послуг).

Дослідивши зміст представленого Договору, суд дійшов висновку, що сторонами погоджені усі істотні умови, як то предмет договору, ціна, термін дії договору.

Зокрема, предмет оспорюваного договору визначений сторонами в п.п. 1.1, 1.2 Договору, додатку № 1 до договору, за змістом яких Замовник доручає та сплачує, а Виконавець надає маркетингові послуги з аналізу, обробки та консолідації даних для складання інвестиційного меморандуму для Замовника, а саме:

- експертний аналіз внутрішньої інформації ТОВ НВФ Агентство маркетингових досліджень АМІ та маркетинговий аналіз ринкової макро- та мікросереди, в якій працює компанія АМІ, в розрізі ринку рішень для юридичних осіб або В2В-ринку.

- експертний аналіз внутрішньої інформації ТОВ НВФ Агентство маркетингових досліджень АМІ та маркетинговий аналіз ринкової макро- та мікросереди, в якій працює компанія АМ,І, в розрізі ринку послуг для фізичних осіб або В2С-ринку.

- технічний звіт по аналізу, обробці та консолідації даних для складання інвестиційного меморандуму для компанії АМІ. Блок Корпоративні продажі.

- технічний звіт по аналізу, обробці та консолідації даних для складання інвестиційного меморандуму для компанії АМІ. Блок Роздрібні продажі.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Твердження позивача щодо невідповідності предмету оспорюваного договору визначенню, наведеного в ст. 901 ЦК України судом до уваги не приймається, оскільки поняття маркетингових послуг включає в себе, у тому числі послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги), тощо.

Ще однією істотною умовою договору ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України визначає ціну договору.

Ціна - це грошова сума, яку одна сторона сплачує іншій за надану річ, товари, послуги, роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що за надання послуг за цим Договором, Замовник оплачує Виконавцю грошову винагороду у розмірі 370000,00грн

Так само до істотних умов Договору положення ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України відносять строк договору.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з частиною сьомою статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Більш того, згідно до ч. 1, 3 ст. 251, ч. 2 ст. 255 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що договір набирає чинності з 28.09.2009 р. та, враховуючи визначені розділом 2 договору умови, залишається чинним до моменту виконання сторонами зобовязань за цим Договором.

Згідно з частиною третьою статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, строк дії договору. Отже, строк дії господарського договору є його істотною умовою. Разом з тим строк дії договору, який сторони зобов'язані погодити, не обмежений будь-яким максимальним строком. Тому сторони можуть визначити, що договір діє до припинення прав та обов'язків, які з нього виникли.

Згідно зі звичаєм, що склався в діловому обороті, не зазначення в договорі строку дії договору свідчить про волю сторін на встановлення правила про те, що договір діє до припинення зобов'язання, що виникло з договору, виконанням або з інших підстав відповідно до закону або погодженого в договорі. Отже, за відсутності в господарському договорі строку дії договору у суду немає підстав вважати його неукладеним, якщо докази, наявні у справі, не свідчать про те, що справжня воля сторін полягала у намірі досягнути згоди про строк дії договору в майбутньому.

Крім того, господарський суд зазначає, що в силу положень п. 8 ст. 181 ГК України недосягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору тягне за собою настання правових наслідків у вигляді неукладеності договору, та не є правовою підставою визнання такого договору недійсним, окільки недійним можна визнати існуючий правочин, зокрема оспорюваний. У разі коли договору не існує, коли договір у зв'язку з тим, що сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, не відбувся як факт, можна констатувати факт неукладеності договору, проте не можна визнати та визнавати його недійним.

Одночасно, господарський суд приймає до уваги, що відповідно до приписів п. 8 ст. 181 ГК України визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання цього договору сторонами.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33-34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст. ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

Таким чином, за висновком суду, позивач з допомогою належних та допустимих, у розумінні ст. 34 ГПК України не довів наявності обставин щодо недійсності укладеного між сторонами договору про надання маркетингових послуг № 1 від 28.08.2009 р. недійсним. з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, його невідповідність ч. 1 - 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, тобто не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З огляду на наведене, в позовних вимогах Товариства обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агентство маркетингових досліджень АМІ, м. Донецьк слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Агентство маркетингових досліджень АМІ, м. Донецьк - відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Головуючий суддя Морщагіна Н.С.

Суддя Величко Н.В.

Суддя Курило Г.Є.

< Текст >