ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" серпня 2011 р. Справа № 7/081-11

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта», м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська область, м. Біла Церква,

про стягнення 162 400,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №57103 від 26.03.2011 року,

від відповідача: не зявились,

секретар судового засідання: Мельничук Л.В.

Обставини справи:

25.06.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта»(далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою вих. №117/06 від 06.06.2011 року (вх. №2466 від 25.06.2011 року) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 162 400,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором безоплатного користування майном №171 від 18.03.2008 року та договорів користування майном, укладених сторонами у спрощений спосіб, зокрема, щодо своєчасного повернення відповідачем орендованого майна в повному обсязі після досягнення сторонами згоди про припинення дії договорів та на вимогу позивача про повернення вказаного обладнання, а тому просить суд зобовязати відповідача повернути частину майна в кількості 56 шт., загальною вартістю 162 400,00 грн. без ПДВ, що залишилась неповернутою відповідачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.06.2011 року було порушено провадження у справі №7/081-11 та призначено її розгляд на 28.07.2011 року.

У судовому засіданні 28.07.2011 року представник позивача у справі надав суду уточнення позовних вимог (додаткове нормативно-правове обґрунтування заявленого позову) вих. №118/06Ю від 28.07.2011 року та на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2011 року надав докази часткового повернення відповідачем орендованого майна (копію акту прийому-передачі №457-09в за грудень 2009 року) та письмові пояснення щодо строку дії договору безоплатного користування майном №171 від 18.03.2008 року. Подані документи залучені судом до матеріалів справи.

У звязку з неявкою у судове засідання представників відповідача, який у відповідності до ч. 1 ст. 64 ГПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду спору, розгляд справи було відкладено на 11.08.2011 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.08.2011 року, враховуючи повторну неявку у судове засідання представників відповідача та невиконання відповідачем вимог ухвал суду, розгляд справи було відкладено на 18.08.2011 року.

В судовому засіданні 18.08.2011 року представник позивача з урахуванням поданої у судовому засіданні заяви б/н від 18.08.2011 року, підтримав позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими і правомірними та просив суд задовольнити позов і зобовязати відповідача на підставі ст. 785 ЦК України повернути частину майна в кількості 56 шт., загальною вартістю 162 400,00 грн., що залишилась неповернутою відповідачем після припинення дії договорів користування вказаного майна.

У судове засідання 18.08.2011 року представники відповідача у справі, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, повторно не зявились. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

На підставі ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відзиву на позовну заяву та без участі представників відповідача за наявними в ній матеріалами, так як їх незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

У судовому засіданні 18.08.2011 року господарським судом на підставі ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення і доводи представника позивача, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив

18.03.2008 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (користувач за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дольче Віта»(позичкодавець за договором) був укладений договір безоплатного користування майном №171 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого позичкодавець зобовязується надати у тимчасове безоплатне користування, а користувач зобовязується прийняти, користуватися за призначенням та у визначений цим договором термін повернути обладнання (майно).

Майно передається на підставі актів прийому-передачі, які є невідємною частиною даного договору. (п. 1.2. договору).

Як визначено п. 1.4. договору, цільовим призначенням майна, яке передається користувачу в тимчасове безоплатне користування є зберігання виключно продукції ТОВ «Дольче Віта».

Згідно п. 2.1. договору користувач набуває право користування майном з моменту підписання сторонами цього договору та акту прийому-передачі майна.

Господарським судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дольче Віта»у березні 2008 року передало в користування відповідачу обладнання (морозильні скрині) в кількості 10 шт., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі обладнання №15-08 за березень 2008 року.

В подальшому, 05.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дольче Віта»(продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дольче Віта»(покупець за договором, позивач у справі) було укладено договір №3816 (далі договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти холодильні скрині (обладнання) та оплатити за нього встановлену договором вартість.

Відповідно до п. 1.2. договору поставки, перехід права власності і всіх ризиків на обладнання (випадкового знищення або ушкодження обладнання) здійснюється в момент передачі обладнання від продавця покупцеві, що оформлюється належним чином (видаткові накладні) у письмовій формі та у порядку визначеному п. 2.4. цього договору.

Як визначено п. 2.4. договору поставки, керуючись нормами ст. 770 ЦК України, сторони домовились, що моментом переходу права власності від продавця до покупця на майно, яке в даний час фактично знаходиться в оренді у третіх осіб, є день підписання цього договору обома сторонами.

Видатковою накладною №ДВ-0000002 від 05.09.2008 року та Актом прийому-передачі обладнання б/н від 05.09.2008 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дольче Віта», як продавець, поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дольче Віта», як покупцеві, морозильне обладнання, серед переліку якого (п/н 1-10 згідно Акту б/н від 05.09.2008 року) було і морозильне обладнання, що знаходилось у користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договором №171 від 18.03.2008 року.

Відтак, враховуючи п. 2.4. договору поставки господарським судом встановлено, що з 05.09.2008 року (з моменту підписання договору поставки) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дольче Віта» перейшло право власності на морозильне обладнання, яке було передано відповідачеві на підставі договору безоплатного користування майном №171 від 18.03.2008 року, згідно акту приймання-передачі обладнання №15-08 за березень 2008 року.

Приписами ч. 1 ст. 770 ЦК України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Тобто, новий власник речі автоматично набуває прав та обовязків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд зазначає, що фактично у договорі безоплатного користування майном №171 від 18.03.2008 року була здійснена заміна первісного позичкодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольче Віта», на нового, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дольче Віта».

Пунктом 2.9. договору користування майном передбачено, що у разі дострокового припинення або закінчення дії цього договору користувач зобовязаний повернути отримане в тимчасове безоплатне користування майно у тому стані, в якому він його отримав. З урахуванням нормального зносу. При поверненні майна виконується перевірка комплектності і техогляд в присутності користувача. У випадку виявлення некомплектності або несправності майна складається акт, який є підставою для предявлення претензій. Якщо користувач відмовляється підписувати акт, про це робиться відповідна відмітка у акті.

Відповідно до п. 6.1. договору, він діє з моменту підписання та діє до 31 грудня 2008 року, якщо по закінченню строку договору жодна із сторін не виявила бажання розірвати, то договір вважається пролонгованим на 1рік.

Дія цього договору припиняється, згідно ч. 1 п. 6.2. договору, внаслідок закінчення строку, на який він був укладений.

Про припинення використання майна користувач за місяць письмово повідомляє позичкодавця, який зобовязаний по закінченню цього строку в тижневий термін прийняти від користувача майно, про що складається акт прийому-передачі майна. (п. 6.6. договору).

Господарським судом з врахуванням положень пунктів 6.1., 6.2. договору, встановлено, що після закінчення встановленого строку дії договору (31.12.2008 року) жодна із сторін не заявила про намір його розірвання, а відтак договір безоплатного користування майном №171 від 18.03.2008 року був пролонгованим сторонами на 1 рік, тобто до 31.12.2009 року.

У поданих суду 28.07.2011 року письмових поясненнях позивач зазначає, що після 31.12.2009 року сторони не мали наміру продовжувати строк дії договору і дійшли згоди про його припинення, що підтверджується також діями відповідача по поверненню частини переданого в користування обладнання та його прийняття позивачем.

Відтак, господарським судом встановлено, що договір безоплатного користування майном №171 від 18.03.2008 року припинив свою дію 31.12.2009 року у звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

Також, господарським судом встановлено, що позивач у період з квітня 2008 року по вересень 2008 року передав, а відповідач прийняв в користування обладнання (морозильні скрині) в кількості 110 шт. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі обладнання №45-08 від 15.04.2008 року у кількості 30 шт., №109-08 від 28.05.2008 року у кількості 4 шт., №108-08 від 22.05.2008 року у кількості 24 шт., №146-08 серпень 2008 року в кількості 2 шт., №180-08 від 04.09.2008 року у кількості 50 шт. Всі акти приймання-передачі обладнання у користування підписані уповноваженими представниками позивача та особисто відповідачем та посвідчені печатками сторін.

Таким чином, господарським судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав в користування морозильне обладнання у кількості 120 шт. (10 шт., згідно договору користування №171 від 18.03.2008 року + 110 шт., згідно актів приймання-передачі обладнання).

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (частина 2 ст. 642 ЦК України).

В силу частини 1 ст.644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи вищевикладене, господарським судом встановлено, що в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства між сторонами склалися правовідносини оренди обладнання, що підтверджуються, зокрема, пропозицією відповідача укласти договір оренди шляхом надання визначеного майна відповідачу. При цьому, факт прийняття пропозиції відповідачем підтверджують його дії, які засвідчують бажання укласти договір оренди, а саме: прийняття переданого обладнання в користування, про що сторонами були підписані відповідні акти приймання-передачі обладнання.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України унормовано, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У звязку з закінченням строку дії договору користування майном №171 від 18.03.2008 року та небажанням сторін продовжувати дію правовідносин, що склалися на основі вказаного договору та укладених договорів у спрощений спосіб, відповідач повернув частину отриманого в користування обладнання, а саме в кількості 64 шт. Даний факт підтверджується поданими позивачем копією акту прийому-передачі обладнання №457-09в за грудень 2009 року (який підписаний уповноваженим представниками як позивача, так і відповідача і скріплений печатками сторін) та актом повернутого обладнання вих. №189/08 від 17.08.2011 року за підписом директора та головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта».

Враховуючи те, що решту частину обладнання в кількості 56 шт. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 позивачу не повернув, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта»направило на адресу відповідача вимогу вих. №269/11 від 16.11.2010 року про повернення переданого в оренду морозильного обладнання, а у разі неможливості такого повернення про сплату його вартості.

Відповіді на вказаний лист відповідач не надав, орендоване обладнання в порушення умов договору не повернув, вартість неповернутого обладнання не сплатив.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було повернуто позивачу лише частину орендованого майна у кількості 64 шт. і станом на момент розгляду спору частина майна в кількості 56 шт. (120 шт., загальна кількість переданого майна-64 шт., частина повернутого майна) загальною вартістю 162 400,00 грн. без ПДВ залишилась не повернутою, а саме:

№ п/пНазваЛітражСерійний номерІнвентарний номерВартість грн. (без ПДВ)
1Морозильний ларь300160216H 2552900,00
2Морозильний ларь300160217H 2612900,00
3Морозильний ларь300160145H 2622900,00
4Морозильний ларь300160236H 2632900,00
5Морозильний ларь042900,00
6Морозильний ларь082900,00
7Морозильний ларь162900,00
8Морозильний ларь172900,00
9Морозильний ларь182900,00
10Морозильний ларь192900,00
11Морозильний ларь202900,00
12Морозильний ларь212900,00
13Морозильний ларь252900,00
14Морозильний ларь262900,00
15Морозильний ларь312900,00
16Морозильний ларь322900,00
17Морозильний ларь332900,00
18Морозильний ларь342900,00
19Морозильний ларь362900,00
20Морозильний ларь372900,00
21Морозильний ларь382900,00
22Морозильний ларь392900,00
23Морозильний ларь402900,00
24Морозильний ларь432900,00
25Морозильний ларь442900,00
26Морозильний ларь452900,00
27Морозильний ларь462900,00
28Морозильний ларь472900,00
29Морозильний ларь482900,00
30Морозильний ларь512900,00
31Морозильний ларь042900,00
32Морозильний ларь072900,00
33Морозильний ларь082900,00
34Морозильний ларь102900,00
35Морозильний ларь122900,00
36Морозильний ларь132900,00
37Морозильний ларь162900,00
38Морозильний ларь202900,00
39Морозильний ларь212900,00
40Морозильний ларь222900,00
41Морозильний ларь232900,00
42Морозильний ларь382900,00
43Морозильний ларь142900,00
44Морозильний ларь162900,00
45Морозильний ларь172900,00
46Морозильний ларь192900,00
47Морозильний ларь212900,00
48Морозильний ларь232900,00
49Морозильний ларь242900,00
50Морозильний ларь262900,00
51Морозильний ларь302900,00
52Морозильний ларь322900,00
53Морозильний ларь332900,00
54Морозильний ларь382900,00
55Морозильний ларь402900,00
56Морозильний ларь432900,00
Загальна вартість:162 400,00
Частиною 4 ст. 291 ГК України унормовано, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Як визначено ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Стаття 193 ГК України передбачає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами статті 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, обєкт оренди (морозильне обладнання) у відповідності з умовами договору та вимог чинного законодавства України відповідачем був повернутий лише частково (у кількості 64 шт.), доказів повернення решти частини майна в кількості 56 шт., загальною вартістю 162 400,00 грн., у строк встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України (після отримання вимоги вих. №269/11 від 16.11.2010 року про повернення) відповідач не надав.

Враховуючи вищенаведене, позовна вимога про зобовязання відповідача повернути вищезазначене орендоване і неповернуте майно є правомірною, обґрунтованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

При цьому господарський суд зазначає, що згідно п. б) ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»№ 7-93 від 21.01.1993 року державне мито із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів про порушення справ про банкрутство, а також із заяв кредиторів, які звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство сплачується в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85,00 грн.).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про повернення частини майна тобто заявлено немайнову вимогу, то розмір державного мита за подання даної позовної заяви становив 85,00 грн. В той час позивачем при подачі позову до суду платіжним дорученням №1180 від 07.06.20110 року було сплачено державне мито у розмірі 1 624,00 грн., тобто позивач сплатив державне мито у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Згідно зі ст. 47 ГПК України державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» сплачене державне мито підлягає поверненню повністю або частково у випадку внесення мита у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

За таких обставин, надмірно сплачене державне мито у розмірі 1 539,00 грн. (1624,00 грн. 85,00 грн.) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 44, 47, 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (09100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта»(02099, м. Київ, Бориспільське шосе, буд. 7-Б, ) майно в кількості 56 шт., загальною вартістю 162 400,00 грн. без ПДВ, а саме:

№ п/пНазваЛітражСерійний номерІнвентарний номерВартість грн. (без ПДВ)
1Морозильний ларь300160216H 2552900,00
2Морозильний ларь300160217H 2612900,00
3Морозильний ларь300160145H 2622900,00
4Морозильний ларь300160236H 2632900,00
5Морозильний ларь042900,00
6Морозильний ларь082900,00
7Морозильний ларь162900,00
8Морозильний ларь172900,00
9Морозильний ларь182900,00
10Морозильний ларь192900,00
11Морозильний ларь202900,00
12Морозильний ларь212900,00
13Морозильний ларь252900,00
14Морозильний ларь262900,00
15Морозильний ларь312900,00
16Морозильний ларь322900,00
17Морозильний ларь332900,00
18Морозильний ларь342900,00
19Морозильний ларь362900,00
20Морозильний ларь372900,00
21Морозильний ларь382900,00
22Морозильний ларь392900,00
23Морозильний ларь402900,00
24Морозильний ларь432900,00
25Морозильний ларь442900,00
26Морозильний ларь452900,00
27Морозильний ларь462900,00
28Морозильний ларь472900,00
29Морозильний ларь482900,00
30Морозильний ларь512900,00
31Морозильний ларь042900,00
32Морозильний ларь072900,00
33Морозильний ларь082900,00
34Морозильний ларь102900,00
35Морозильний ларь122900,00
36Морозильний ларь132900,00
37Морозильний ларь162900,00
38Морозильний ларь202900,00
39Морозильний ларь212900,00
40Морозильний ларь222900,00
41Морозильний ларь232900,00
42Морозильний ларь382900,00
43Морозильний ларь142900,00
44Морозильний ларь162900,00
45Морозильний ларь172900,00
46Морозильний ларь192900,00
47Морозильний ларь212900,00
48Морозильний ларь232900,00
49Морозильний ларь242900,00
50Морозильний ларь262900,00
51Морозильний ларь302900,00
52Морозильний ларь322900,00
53Морозильний ларь332900,00
54Морозильний ларь382900,00
55Морозильний ларь402900,00
56Морозильний ларь432900,00
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (09100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта»(02099, м. Київ, Бориспільське шосе, буд. 7-Б, ) судові витрати: 85 (вісімдесят пять) грн. 00 коп. державного мита і 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта»(02099, м. Київ, Бориспільське шосе, буд. 7-Б, ) з Державного бюджету України надмірно сплачене державне мито у розмірі 1 539 (одна тисяча пятсот тридцять девять) грн. 00 коп., про що видати довідку.

Рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя В.М. Антонова

Повне рішення складено 25.08.2011 року