КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2011 № 56/47

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

при секретарі: Криворотьку В.В.

за участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 17.10.2011 року,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Інформаційні технології» на рішення господарського суду м. Києва від 10.08.2011 року

у справі № 56/47 (головуючий суддя Джарти В.В., судді Балац С.В., Ягічева Н.І.)

за позовом закритого акціонерного товариства «Укртелебуд»

до товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Інформаційні

технології»

про стягнення 132 321, 02 грн

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд міста Києва 10.08.2011 року прийняв рішення, яким позовні вимоги ЗАТ «Укртелебуд» задовольнив, а саме стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 90 720,00 грн. сума основного боргу, 961,57 грн. суму пені, 8 744, 28 суму інфляції, 2 835, 88 грн. 3% річних, та судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не виконано своїх грошових зобовязань перед позивачем, що підтверджується актом звірки та виписками з банківських рахунків.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням господарського суду міста Києва від 10.08.2011 року, ТОВ «НВО «Інформаційні технології» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим що, рішення прийняте при неповному зясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для його скасування.

На підставі апеляційної скарги ТОВ «НВО «Інформаційні технології» на рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2011 року, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2011 року, порушено апеляційне провадження по справі та призначено справу до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Представник відповідача у судових засіданнях надав пояснення суду та підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача також надав пояснення суду та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

30.01.2006 року між ЗАТ «Укртелебуд», як лізингодавцем та ЗАТ «Науково виробниче обєднання «Інформаційні технології», як лізингоодержувачем, укладений договір фінансового лізингу № 49 (т.1 а.с.12-15).

Пунктом 1.1. зазначеного договору встановлено, що позивач передає відповідачу, а відповідач отримує в платне користування на умовах фінансового лізингу майно: два оптичних волокна в кабелі на ділянці: ТК № 270 (вул. Васильківська, 37) вул. Г. Ахматової, 7/15.

Відповідно до п. 1.2 договору обладнання, що передається в лізинг є власністю позивача.

Згідно із п. 3.1 строк дії договору лізингу з моменту передачі обладнання в лізинг, яким є дата підписання сторонами «акту приймання передачі обладнання в лізинг» по 31.12.2017 року.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору обладнання передається позивачем і приймається у лізинг відповідачем на умовах сплати відповідачем позивачу лізингової плати за користування обладнанням шляхом перерахування лізингових платежів позивачу; розмір, строки та порядок сплати відповідачем лізингових платежів позивачу становить 2 500,00 грн. в місяць; перший лізинговий платіж вноситься через 1 місяць з моменту передачі обладнання в лізинг, обумовленого в п. 3.1 цього договору, коли мав бути сплачений перший платіж.

Крім того в матеріалах справи наявна додаткова угода до договору фінансового лізингу № 49 від 15.01.2006 року, підписана та скріплена печатками позивача та відповідача (т.1 а.с.16).

Згідно з п. 1.1 додаткової угоди до договору позивач додатково передає відповідачу, а відповідач отримує у позивача в платне користування на умовах фінансового лізингу наступне майно: 1 (одне) оптичне волокно, що знаходиться в кабелі на ділянках: - ТК № 121 (по вул. А. Ахматової) шахта ВАТ «Укртелеком» по вул. Володимирська, 54а; - шахта ВАТ «Укртелеком» по вул. Володимирській, 54а ТК № 121 (по проспекту Ген. Ватутіна). Обладнання, що передається в лізинг належить позивачу на праві власності (п. 1.2 додаткової угоди).

Відповідно до умов додаткової угоди до договору розмір, строки та порядок оплати відповідачем лізингових платежів позивачу 5 050,00 грн. Також пунктами додаткової угоди до договору передбачено внести п. 10.4 до договору № 49 наступні зміни: позивач до моменту передачі майна в лізинг здійснює підготовку до експлуатації резервного волокна на ділянці, вказаної в п. 1.1. У випадку виникнення аварійних ситуацій, повязаних з неможливістю експлуатації переданого в лізинг майна, позивач передає відповідачу резервне волокно у користування до моменту усунення аварійної ситуації.

Також між сторонами укладена додаткова угода до договору фінансового лізингу № 49 від 30.01.2006 року, відповідно до умов якої позивач додатково передає відповідачу, а відповідач бере у позивача у платне користування на умовах фінансового лізингу наступне майно: 2 оптичних волокна, що знаходяться в кабелі на ділянках: - ТК № 121 (по вул. А. Ахматової) оптичний крос в будинку по вул. Леонтовича, 9а; - оптичний крос в будинку по вул. Леонтовича, 9а ТК №121 (по проспекту Ген. Ватутіна). Обладнання, що передається в лізинг належить позивачу на праві власності (п. 1.2 додаткової угоди) (т.1 а.с.17).

Згідно з п. 1.5 додаткової угоди до договору розмір, строки та порядок оплати відповідачем лізингових платежів позивачу встановлено у розмірі 5 050,00 грн.

Пунктом ч. 2 п. 1.5 додаткової угоди до договору передбачено внести п. 10.4 до договору № 49 наступні зміни: позивач до моменту передачі майна в лізинг здійснює підготовку до експлуатації резервного волокна на ділянці, вказаної в п. 1.1

Пунктом 1.6 додаткової угоди до договору погоджено, що у випадку виникнення аварійних ситуацій, повязаних з неможливістю експлуатації переданого в лізинг майна, позивач передає відповідачу резервне волокно у користування до моменту усунення аварійної ситуації.

Між сторонами підписані акти приймання передачі від 01.02.2007 року, відповідно до яких позивач передав, а відповідач прийняв в експлуатацію 2 оптичних волокна в кабелі на ділянці: ТК № 121 по вул. Г. Ахматової, 7/15 - оптичний крос в будинку по вул. Леонтовича, 9а лізинговий платіж складає 2525,00 грн. та акт від 31.05.2007, відповідно до якого позивач передав а відповідач прийняв в експлуатацію 2 оптичних волокна в кабелі на ділянці: ТК № 121 по вул. Г.Ахматової, 7/15 пл. Амурська, ТК № 270, лізинговий платіж складає 2515,00 грн. (т.1 а.с.18-19)

Також в матеріалах справи наявний лист від 09.06.2011 року № 825200/2840-2/1368 (т. 3 а.с. 7) за підписом начальника центру телекомунікаційних послуг № 2, де зазначено що згідно технічної документації ДТОП ЦТП № 2 колодязь № 270 числиться по вулиці Васильківській, але його географічним розташуванням є Амурська площа.

Відповідно до умов договору, між сторонами підписані та скріплені печатками акти здачі прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2007 № ОУ-0000064 за лютий 2007 року на загальну суму 2525,00 грн., від 31.03.2007 № ОУ-0000100 за березень 2007 року на загальну суму 2525,00 грн., від 30.04.2007 № ОУ-0000130 за квітень 2007 року на загальну суму 2525,00 грн., від 31.05.2007 № ОУ-0000158 за травень 2007 року на загальну суму 2525,00 грн., від 29.06.2007 № ОУ-0000207 за червень 2007 року на загальну суму 2525,00 грн., від 29.06.2007 № ОУ-0000186 за червень 2007 року на загальну суму 2515,00 грн., від 31.07.2007 № ОУ-0000234 за липень 2007 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.08.2007 № ОУ-0000284 за серпень 2007 року на загальну суму 5040,00 грн., від 28.09.2007 № ОУ-0000322 за вересень 2007 року на загальну суму 5040,00 грн., від 29.12.2007 № ОУ-0000427 за грудень 2007 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.01.2008 № ОУ-0000030 за січень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 29.02.2008 № ОУ-0000066 за лютий 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.04.2008 № ОУ-0000159 за квітень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.06.2008 № ОУ-0000272 за червень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.07.2008 № ОУ-0000363 за липень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.08.2008 № ОУ-0000416 за серпень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.09.2008 № ОУ-0000455 за вересень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.10.2008 № ОУ-0000490 за жовтень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.11.2008 № ОУ-0000537 за листопад 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.12.2008 № ОУ-0000575 за грудень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.01.2009 № ОУ-0000036 за січень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 28.02.2009 № ОУ-0000073 за лютий 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.03.2009 № ОУ-0000110 за березень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.04.2009 № ОУ-0000147 за квітень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.05.2009 № ОУ-0000184 за травень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.06.2009 № ОУ-0000218 за червень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.07.2009 № ОУ-0000241 за липень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.08.2009 № ОУ-0000294 за серпень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.09.2009 № ОУ-0000331 за вересень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., від 01.01.2010 № ОУ-0000002 за листопад 2009 року на загальну суму 7994,14 грн., від 31.12.2009 № ОУ-0000452 за грудень 2009 року на загальну суму 7994,14 грн., від 31.01.2010 № ОУ-0000018 за січень 2010 року на загальну суму 7994,14 грн., від 28.02.2010 № ОУ-0000061 за лютий 2010 року на загальну суму 28 800,00 грн.., (т.1 а.с.21-32, 34-36,38,40-55,57-60)

У матеріалах справи наявні копії актів підписаних тільки позивачем, а саме від 31.10.2007 № ОУ-0000358 за жовтень 2007 року на загальну суму 5040,00 грн., від 30.11.2007 № ОУ-0000396 за листопад 2007 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.03.2008 № ОУ-0000124 на загальну суму 5040,00 грн., від 31.05.2008 № ОУ-0000214 за травень 2008 року на загальну суму 5040,00 грн., від 31.10.2009 № ОУ-0000371 за жовтень 2009 року на загальну суму 5040,00 грн., в31.03.2010 № ОУ-0000101 за березень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 01.08.2010 № ОУ-0000276 за квітень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 01.08.2010 № ОУ-0000277 за травень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 01.08.2010 № ОУ-0000278 за червень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 01.08.2010 № ОУ-0000279 за липень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 01.09.2010 № ОУ-0000351 за серпень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 30.09.2010 № ОУ-0000350 за вересень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 31.10.2010 № ОУ-0000389 за жовтень 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 30.11.2010 № ОУ-0000429 за листопад 2010 на загальну суму 5040,00 грн., від 31.12.2010 № ОУ-0000465 за грудень 2010 на загальну суму 5040,00 грн.. (т.1 а.с.32, 33, 37, 39, 56, 61-70)

Щодо відсутності підписів лізингоодержувача на вищевказаних актах здачі прийняття робіт (надання послуг) то даний факт не звільняє відповідача від сплати лізингових платежів, оскільки умовами договору складення та підписання таких актів не передбачено.

Натомість пунктами 4.1 - 4.7 договору № 49 встановлений обовязок відповідача сплачувати лізингові платежі, визначені їх розміри, встановлені строки та порядок сплати.

З врахуванням вищенаведених доказів колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими посилання скаржника на відсутність належних доказів передачі предмету оренди по договору № 49 позивачем відповідачу повністю та нездійснення відповідачем оплати по зазначеному договору.

Відповідно до умов договору та актів приймання передачі від 01.02.2007 року та від 31.05.2007 року, відповідач зобовязаний був здійснити перший лізинговий платіж до 01.03.2007 року у розмірі 2 525,00 грн. та з 31.06.2007 року у розмірі 5 040,00 грн., а наступні платежі з інтервалом в 1 місяць з дати, коли мав бути сплачений перший платіж.

Згідно із актом звірки між ЗАТ «Укртелебуд» та ТОВ «НВО» Інформаційні технології» (т.1 а.с. 71-72), відповідач свої зобовязання по договору виконав не у повному обсязі, за період з 28.02.2007 по 30.11.2010 відповідач зобовязаний був сплатити 22 5602,42 грн., а сплатив 12 6020,00 грн., заборгованість станом на 08.12.2010 року становила 99 582,42 грн.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч. 1 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Провівши повторний математичний обрахунок суми, що підлягає стягненню колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача 90 720,00 грн.

Частиною 1 ст. 292 ГК України визначено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. (ч. 2 ст. 806 ЦК України).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч. 1 ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія апеляційного господарського суду, перевіривши правильність математичного розрахунку розміру пені, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 961,57 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 4.4 договору № 49 у випадку прострочки лізингоодержувачем сплати лізингодавцю лізингових платежів, лізингоодержувач сплачує пеню у розмірі 0,1% від належної до сплати суми за кожен день прострочки.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Також колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, провівши повторний математичний перерахунок, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для стягнення 3% річних у розмірі 2 835,88 грн., та інфляційних втрат у розмірі 8 744,28 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки інфляційні втрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то нарахування позивачем інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних є правомірним.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає правомірною відмову місцевого господарського суду у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 9 000 грн., витрат, що повязані з оплатою послуг адвоката оскільки матеріалами справи не підтверджується сплата вказаної суми адвокату у якості гонорару.

В матеріалах справи відсутні докази звернення скаржника до позивача із пропозицією провести переоцінку переданого у лізинг обладнання за наслідками якої змінити розмір лізингових платежів, чи змінити будь які інші умови укладеного договору лізингу. Що свідчить про належне та безспірне виконання сторонами умов укладеного договору.

Отже посилання апелянта, які правомірно залишенні поза увагою місцевим господарським судом, на невиконання відповідачем п.10.2 договору, як на підставу для скасування рішення господарського суду м. Києва від 10.08.2011 року є необґрунтованими.

Також не знаходять свого документального підтвердження доводи апелянта, щодо існування та дії між позивачем та відповідачем, окрім зазначеного договору лізингу буд-якого іншої угоди, оскільки скаржником не подано доказів на підтвердження зазначених доводів, як до місцевого господарського суду так і до суду апеляційної інстанції.

Статтею 33 ПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведене та на переконання колегії суддів Київського апеляційного господарського суду, скаржником не обґрунтовані належним чином доказами, наявними в матеріалах справи, тих обставин, які б могли бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано відповідну правову оцінку, рішення господарського суду м. Києва від 10.08.2011 року у справі № 56/47 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Інформаційні технології» на рішення господарського суду м. Києва від 10.08.2011 року по справі № 56/47 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду м. Києва від 10.08.2011 року по справі № 56/47 залишити без змін.

3. Постанова Київського апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

4. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

5. Матеріали справи № 56/47 повернути до господарського м. Києва.

Головуючий суддя Федорчук Р.В.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1