ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2011 Справа № 7/177-09

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1- уповн. предст., дов. від 15.10.2009р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: ОСОБА_2- уповн. предст., дор. № 399 від 27.11.2008р.

від відповідача-3: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м. Київ

до відповідача-1: Приватного підприємства "Примтекс", м.Херсон

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопласт", м.Херсон

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Петропласт", м.Каховка

про стягнення коштів

Про обставини справи зазначено в попередніх судових рішеннях у справі судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Справа знаходиться на новому розгляді частини вимог - щодо стягнення пені в сумі 40558,08грн.

За результатами минулого касаційного провадження у справі постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2010р. залишено без змін рішення господарського суду Херсонської області щодо стягнення з боржника і поручителів власне боргу, відсотків за користування кредитними коштами та скасовано це рішення в частині результатів розгляду вимог про стягнення пені.

За позовом у частині вимог, що знаходяться на новому розгляді, позивач просить стягнути з відповідачів як з боржника та поручителів 40558,08грн. пені у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань щодо повернення частин кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у період з 23.04.2009р. по 18.08.2009р. Вимоги обґрунтовано посиланням на неналежне виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту і сплати відсотків у відносинах за кредитним договором № СR08-217/Н00 від 07.05.2008р.

Відповідач-1 належно повідомлявся про час і місце розгляду справи, представник відповідача-1 не з'явився до суду, при новому розгляді справи відповідач-1 не проявляв свого теперішнього відношення до вимог про стягнення пені.

Відповідач-2 - ТОВ "Технопласт" проти позову заперечує, вказуючи, що у вимогах до поручителів має бути відмовлено, оскільки Дніпровським районним судом у м. Херсоні договори поруки визнано недійсними. Щодо вимог до ПП "Примтекс", за точкою зору ТОВ "Технопласт" провадження у справі має бути припинено у зв'язку з тим, що цього суб'єкта визнано банкрутом.

З аналогічних підстав проти позову заперечує ТОВ "Петропласт" - відповідач-3.

У судовому засіданні 24.02.2011р. оголошувалась перерва до 11год. 00хв. 25.02.2011р. У судовому засіданні 24.02.2011р. інтереси відповідача-3 представляв ОСОБА_3 за дорученням № 01/07 від 01.07.2010р.

С у д в с т а н о в и в:

07.05.2008р. між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є позивач, та ПП "Примтекс" (позичальник, відповідач-1) укладено кредитний договір № СR08-217/Н00 , за яким банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі, що не перевищує ліміт фінансування (2 988 000доларів США), на строк до 07.05.2014р., із зобов'язанням позичальника щомісячно повертати кредит рівними частинами та сплатою за користування кредитом фінансової індикативної процентної ставки (LIBOR) плюс 8,25%. Сторони також узгодили норму про те, що при неналежному виконанні позичальником певних зобов'язань за договором процентна ставка за користування кредитом збільшується автоматично на 2%, при цьому не потребується укладення додаткової угоди.

Зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечені двома договорами поруки № СR 08-205/Н00 та № СR08-206/Н00, за якими поручителями виступили ТОВ "Петропласт" і ТОВ "Технопласт", відповідно.

Позов про солідарне стягнення пені з поручителів підлягає задоволенню у повному обсязі, а з боржника - частково у зв'язку з наступним.

Пеня за позовом нарахована у зв'язку з прострочкою позичальником сплати відсотків за користування кредитом з 23.04.2009р. по 18.08.2009р. та порушенням строків повернення частин кредиту з 22.06.2009р. по 12.08.2009р., з 21.07.2009р. по 12.08.2009р., з 12.08.2009р. по 18.08.2009р. (розрахунок на а.с.114, 115 т.1). Цей розрахунок судом перевірено, арифметично він є правильним.

За кредитними заявками ПП "Примтекс" від 22.05.2008р., 28.05.2008р., 03.06.2008р., 02.07.2008р. (копії на а.с.45-48 т.1) банком надано позичальнику кредит в сумі 2988тис.доларів США, що підтверджується витягом з картки обліку руху коштів на банківських рахунках (т.1 а.с.49-107).

Виконання банком зобов'язань щодо надання кредиту позичальнику не є спірним, не оспорюється ні позичальником, ні поручителями.

Ні позичальник, ні поручителі не надали суду ні доказів повернення банку частин кредиту у червні, липні 2009р., ні сплати нарахованих відсотків за користування кредитом у період з 23.04.2009р. по 18.08.2009р.

Відповідно до п.п.4.2.1 кредитного договору за порушення зобов'язань щодо повернення кредиту та (або) сплати відсотків за користування кредитом позичальник має сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, у відповідності до вимог цивільного законодавства та умов договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поняття, підстави, предмет пені врегульовані ст.549-551 ЦК України, порядок її застосування - ст.232 ГК України, обмеження за розміром пені за неналежне виконання грошових зобов'язань (подвійною обліковою ставкою Національного банку України) як і норма про підстави встановлення пені за договором наведені в Законі України "Про відповідальність за неналежне виконання грошових зобов'язань".

За ст.553, 554 ЦК України по договору поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; у разі порушення боржником зобов'язань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Інших правил названими договорами поруки не встановлено.

Поряд з викладеним слід прийняти до уваги, що ухвалою господарського суду Херсонської області від 24.07.2009р. за заявою ПП "Примтекс" порушено справу № 5/45-Б-09 про банкрутство ПП "Примтекс", постановою суду від 02.09.2009р. ПП "Примтекс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. За ухвалою суду від 11.02.2010р. у справі № 5/45-Б-09 до затвердженого реєстру вимог кредиторів ПП "Примтекс" увійшли вимоги ПАТ "ОТП Банк" на суму 23474415, 49грн., з яких 27721,13грн. пені. Провадження у справі № 5/45-Б-09 про банкрутство ПП "Примтекс" не закінчено. При порушенні 24.07.2009р. справи про банкрутство ПП "Примтекс" судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Як зазначено в постанові Вищого господарського суду від 21.12.2010р. в цій справі № 7/177-09 "в силу положень статей 553, 554 Цивільного кодексу України, за догово ром поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зо бов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, борж ник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність по ручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і борж ник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено до говором поруки. Крім того, відповідно до положень статей 541, 543 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених дого вором. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у пов ному обсязі.

Відповідно до визначення, наведеного у ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторієм на задоволення вимог кредиторів є зупинення виконання боржником грошо вих зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових пла тежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийн яття рішення про введення мораторію.

При цьому, частина 4 статті 12 цього Закону визначає, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не за стосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зо бов'язань.

Статтею 26 Закону визначено, що майно банкрута, що є предметом заста ви, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що мораторій розповсю джує свою дію виключно на майно боржника, у тому числі на заставлене ним майно, яке включається до ліквідаційної маси, а не на майно іншої особи (пору чителя), яка поручилася за виконання зобов'язання боржника (банкрута), і яка є солідарним боржником. Тому закон й забороняє стягнення саме з боржника, а не з майнового поручителя.

Отже, оскільки закон встановлює особливий порядок задоволення вимог саме до боржника, тобто за рахунок виключно його майна, а не майна третіх осіб, які надали забезпечення поруки, то й передбачається, що мораторієм припиня ється застосування заходів, спрямованих на забезпечення виконання грошових зобов'язань боржника."

В розрахунку заявленої до стягнення пені (а.с.115 т.1) складовими загальної суми пені в 40558,08грн. є 28141,40грн. пені, нарахованої за період прострочки платежів з 23.04.2009р. по 23.07.2009р. та, відповідно, 12416,68грн. пені, нарахованої з 24.07.2009р. по 18.08.2009р. (всього пені 40558,08грн. = 28141,40 + 12416,68 ). З названих 28141,40грн. пені зазначені 27721,13грн. увійшли до числа кредиторських вимог банку у справі про банкрутство ПП "Примтекс" № 5/45-Б-09. Копія задоволеної у справі № 5/45-Б-09 заяви банку про визнання грошових вимог із зазначенням періоду нарахування пені в 27721,13грн. залучена до справи № 7/177-09.

Суд при новому розгляді справи щодо вимог про пеню застосовує законодавство про банкрутство та про відповідальність поручителів змістом, застосованим Вищим господарським судом України за постановою від 21.12.2010р. у цій справі № 7/177-09 при оцінці правильності задоволення місцевим господарським судом вимог щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Викладені обставини та наведені норми є підставами для задоволенні у повному обсязі вимог про стягнення пені до поручителів та в частині 28141,40грн. до позичальника. Решта пені з позичальника (нарахована за період з 24.07.2009р.) задоволена бути не може, оскільки ця пеня в сумі 12416,68грн. визначена у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ПП "Примтекс" № 5/45-Б-09.

Суд приймає до уваги, що за чинним законодавством не виключається ні одна з наступних послідовностей:

- постановлення судового рішення про стягнення коштів з боржника, а потім віднесення цієї суми до числа визнаних кредиторських вимог у справі про банкрутство;

- віднесення певної суми боргу до числа визнаних кредиторських вимог у справі про банкрутство боржника та прийняття власне рішення суду про стягнення цієї суми.

Викладені встановлені судом обставини та наведені норми є підставами для задоволення позову щодо стягнення на користь банку солідарно з поручителів 40558,08грн. пені, а з позичальника частини цієї суми, а саме 28141,40грн. Щодо вимог про стягнення з позичальника 12416,68грн. пені слід відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено держмито в максимально можливому розмірі - 25500грн. та 236грн. в якості оплати вартості послуг з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Судові витрати у справі покладено на відповідачів.

Заперечення відповідачів проти позову не дають підстав для відмови у позові щодо вимог про стягнення пені з поручителів у зв'язку з наступним.

До справи залучено копію рішення Дніпровського районного суду у м. Херсоні від 14.05.2010р. у справі № 2-616/10. Цим рішенням задоволено цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПАТ "ОТП Банк" про визнання недійсними договорів поруки, з врахуванням ухвали від 18.05.2010р. про виправлення описки в зазначенні номерів оспорюваних договорів, визнано недійсними договори поруки № SR 08-205/Н00 від 15.05.2008р. (укладений ЗАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Петропласт") і № SR 08-206/Н00 від 15.05.2008р. (укладений ЗАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Технопласт").

Назване рішення Дніпровського районного суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26.08.2010р. за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ "ОТП Банк". В теперішній час за ухвалою Верховного Суду України від 28.09.2010р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "ОТП Банк" на рішення Дніпровського районного суду від 14.05.2010р. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26.08.2010р., виконання цих рішення та ухвали зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Господарським судом не встановлено невідповідності названих двох договорів поруки від 15.05.2008р. господарському законодавству, цивільному законодавству, що регулює зміст договорів поруки.

Дніпровським районним судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПАТ "ОТП Банк" та визнано недійсними договори поруки при твердженні про їх укладення в інтересах сім'ї одним з подружжя без згоди іншого в порушення ч.2 ст.61, ч.2 ст.65 СК України. При цьому суд виходив з обґрунтувань попереднього визнання районним судом 02.11.2009р. за ОСОБА_4 права власності на 50% статутного капіталу ТОВ "Технопласт" та 50% статутного капіталу ТОВ "Петропласт", внесених з моменту реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Поряд з цим суд зазначив, що через невизначеність поняття "інтересів сім'ї" до договорів, що охоплюються ч.3 ст.61 СК України, можна віднести будь-які договори, укладені одним з подружжя, щодо яких встановлена і не спростована законодавча презумпція наявності згоди другого з подружжя (ч.2 ст.65 СК України, абзац 2 ч.2 ст.369 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду лише щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Дніпровським районним судом за зазначеним рішенням від 14.05.2010р. у справі № 2-616/10 не встановлено фактів, які б мали наслідком інший результат розгляду господарського спору у справі № 7/177-09 за позовом щодо стягнення пені.

Оцінка фактів, обставин, застосування до них законодавства, вчинені судом, за природою не є встановленням факту, не є обов'язковими за ст.35 ГПК України при вирішенні іншого спору іншим судом.

Як вже зазначено, господарським судом не встановлено невідповідності господарському законодавству, цивільному законодавству, що регулює зміст договорів поруки, двох договорів поруки від 15.05.2008р., якими забезпечено зобов'язання суб'єктів господарювання - ТОВ "Технопласт" та ТОВ "Петропласт", а не інших суб'єктів, перед ПАТ "ОТП Банк".

Суд приймає до уваги, що у іншій судовій справі № 17/1-10 в числі інших вимог господарським судом Херсонської області розглядався цей же позов про стягнення цих же 40558,08грн. пені з цими ж учасниками процесу, предметом і підставами вимог. Провадження за цим позовом 11.10.2010р. у справі № 17/1-10 припинено у зв'язку з наявністю на той час ще не скасованого Вищим господарським судом України судового рішення про стягнення 40558,08грн. у справі № 7/177-09.

В теперішній час підстави для припинення провадження у справі № 7/177-09 при новому розгляді позову у зв'язку з наявністю судового рішення у справі № 17/1-10 відсутні, оскільки у справі № 17/1-10 цей позов по суті не розглядався; припинення провадження у справі № 7/177-09 за цією ознакою кваліфікувалось би як ухилення від правосуддя.

Керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги щодо пені стосовно ПП "Примтекс" задовольнити частково в сумі 28141грн. 40коп.

2. В решті вимог щодо пені стосовно ПП "Примтекс" відмовити.

3. Позовні вимоги щодо пені стосовно ТОВ "Технопласт", ТОВ "Петропласт" задовольнити.

4. Стягнути з ПП "Примтекс", ТОВ "Технопласт", ТОВ "Петропласт" на користь ПАТ "ОТП Банк" 28141грн. 40коп. пені солідарно, крім того з ТОВ "Технопласт" та ТОВ "Петропласт" стягнути на користь ПАТ "ОТП Банк" солідарно ще 12416грн. 68коп. пені.

Суддя В.В. Чернявський

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України

02.03.2011р.