ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2011 р. Справа №25/153

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36000

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс", вул. Магістральна, 1, с. Залізничне, Полтавський район, Полтавська область, 38702

2. ОСОБА_2 (вул. Першотравнева, 7, с. Паськівка, Полтавський район, Полтавська область).

про переведення прав і обов'язків покупця

Суддя Босий В.П.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_3

від третьої особи: ОСОБА_2, пасп. КН 634468 від 08.05.98р.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про переведення на позивача прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс" від 17.02.2006р., укладеного між покупцем ОСОБА_2 і продавцем - ТОВ "Моторсервіс".

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує.

Відповідач- 2 проти позову заперечує, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

23.12.1997р. відповідно до рішення зборів засновників від 26.09.1997р., нотаріально посвідченої Установчої угоди від 11.12.1997р. та Розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 698 від 19.12.1997р. було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс", скорочена назва ТОВ "Моторсервіс".

Як вбачається з матеріалів справи 09.11.2007р. відбулися Загальні збори засновників (учасників) ТОВ "Моторсервіс". Відповідно до Протоколу Загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Моторсервіс" від 09.11.2007р., було прийнято рішення про виключення позивача як і багатьох інших учасників з Товариства, а на посаду директора ТОВ "Моторсервіс" призначено ОСОБА_2.

На сьогодні рішення, прийняті на Загальних Зборах засновників (учасників) 09.11.2007р. скасовані та визнані судом недійсними (згідно Рішення Господарською суду Полтавської області від 17.02.2011р. по справі №16/213-20/173, яке залишено без змін Постановами Харківського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України).

За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ "Моторсервіс" станом на 08.06.2010р. позивач є одним із співзасновників вказаного Товариства, та з моменту його державної реєстрації є власником частки статутного фонду в розмірі 24,53% на суму 41870 грн. Відповідач 2 ОСОБА_2 є також одним із засновників (учасників) юридичної особи ТОВ "Моторсервіс" і з моменту його державної реєстрації має частку статутного фонду в розмірі 0,48% на суму 820 грн. Директор ТОВ "Моторсервіс" ОСОБА_4 згідно даних Витягу володіє часткою Товариства в розмірі 5,60% вартістю 9560 грн.

Як зазначає позивач 17.02.2006р. відповідно до ОСОБА_5 купівлі-продажу відповідачем 2 (ОСОБА_2Л.) було придбано частку статутного капіталу ТОВ "Моторсервіс" у розмірі 12820,00 гривень.

Таким чином, позивач стверджує, що згідно даного ОСОБА_5 відбувся незаконний перерозподіл часток статутного фонду ТОВ "Моторсервіс" на користь ОСОБА_2

ОСОБА_4, будучи директором ТОВ "Моторсервіс", відповідно до ОСОБА_5 купівлі-продажу частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю від 17.02.2006р. передав у власність відповідача 2 нерозподілену частку в статутному фонді ТОВ "Моторсервіс" в розмірі 12820 гривень, яка належала Товариству з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс" на праві власності.

Відповідно до частини п'ятої ст. 53 Закону України "Про господарські товариства", у разі придбання частки (її частини) учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов'язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку, що не перевищує одного року, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 52 цього Закону. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної товариством.

Крім того, згідно вимоги частини третьої ст. 53 вказаного закону, всі без винятку учасники Товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між засновниками не встановлений інший порядок здійснення цього права.

Таким чином, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що директор ТОВ "Моторсервіс" ОСОБА_4 незаконно прийняв рішення про продаж частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс" одноособово ОСОБА_2, уклавши саме з ним Договір купівлі-продажу частки засновника (учасника) ТОВ "Моторсервіс" від 17.02.2006р. Як вказує позивач, про цей намір інших засновників (учасників) Товариства повідомлено не було, і відповідно, їх згоди чи відмови від такого продажу не отримано.

Позивач вказує, що Договір купівлі-продажу частки в статутному фонді ТОВ "Моторсервіс" є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до ст. 362 Цивільного кодексу України, позивач як і інші учасники теж мають переважне право перед ОСОБА_2, як учасником Товариства, на купівлю частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс" за ціною її вартості, та інших рівних умовах крім випадку продажу третім особам.

Таки чином, позивач стверджує, що оскільки продажу третім особам відповідної частки Товариства не було, а сам директор ТОВ "Моторсервіс" ОСОБА_4 не повідомив інших засновників (учасників) про намір продавати частку, тому при укладенні між відповідачами ОСОБА_5 купівлі-продажу частки розміром 12820 гривень в статутному фонді ТОВ "Моторсервіс" від 17.02.2006р. відбулося порушення норм Закону України "Про господарські товариства". Все це дає підстави вважати даний Договір таким, що не відповідає вимогам Закону.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників (частина друга статті 147 ЦК України, частина друга статті 53 Закону України "Про господарські товариства") не зумовлює недійсність такого правочину. У цьому разі будь-який учасник товариства має право пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця за аналогією з нормою частини четвертої статті 362 ЦК України. Особа, яка придбала частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю, здійснює права і виконує обов'язки учасника товариства з моменту набуття права власності на частку в статутному капіталі.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з вимогою про переведення на нього прав і обов'язків покупця за ОСОБА_5 купівлі-продажу частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс" від 17.02.2006р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд дійшов до висновку відмовити в позові, виходячи з наступного:

Стаття 261 ЦК передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Договір купівлі-продажу між ТОВ "Моторсервіс" та ОСОБА_2 про продаж частки був укладений 17.02.2006р.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 13.08.2010 р.

З тексту позовної заяви не вбачається коли саме позивач дізнався про порушення свого права.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно

із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

3) про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу).

Згідно ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити

до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

В матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_1 грошової суми, яку за ОСОБА_5 повинен сплатити покупець, на депозитний рахунок суду.

З дня укладення спірного ОСОБА_5 і до подання позовної заяви минуло більше чотирьох років.

В матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про поновлення процесуальних строків.

Таким чином, виходячи з приписів чинного законодавства, строк позовної давності щодо переведення на позивача прав та обов'язків покупця частки в статутному фонді товариства на день звернення позивача до суду з позовом (13.08.10р.) сплинув.

Судом враховується, що в порядку ст. 267 ЦК України, представник відповідача 2 заявив про пропуск позивачем строку позовної давності.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 258, 267, 362 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволені позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моторсервіс" та ОСОБА_2.

Суддя Босий В.П.

Повне рішення складено 14.10.2011р.