ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.11 Справа № 19/5009/455/11

Суддя Даценко Л.І.

За позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

Суддя Даценко Л.І.

Присутні:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт серії СА № 954471

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт серії СА № 298973

Заявлено позов про визнання договору купівлі продажу № 22/12/01 від 22.06.2010р. дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 02.02.2011р. порушено провадження у справі № 19/5009/455/11, судове засідання призначено на 28.02.2011р.

В порядку ст.. 77 ГПК України судове засідання ухвалою від 28.02.2011р. відкладено на 10.03.2011р.

Справу розглянуто 10.03.2011р. В засіданні суду, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог посилається на ст.. ст. 15, 16, 203, 220, 316-321, 328, 334, 392, 526, 527, 664, 689, 691, 692, Цивільного кодексу України.

Відповідач в судовому засіданні визнав заявлені позовні вимоги.

Визнання відповідачем позовних вимог судом до уваги не приймаються, як безпідставні та такі, що суперечать нормам діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

22.06.2010р. між Позивачем та Відповідачем укладений договір купівлі-продажу / нерухомого майна №22/12/01 (далі - Договір).

У відповідності до пункту 1.1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю майно, яке належить йому на праві власності, а саме: 9/25 (дев'ять двадцять п'ятих) частини жилого будинку №12 (дванадцять), який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, та розташований на земельній ділянці - 1033 кв.м., а Покупець зобов'язується прийняти його та оплатити.

Згідно додатку № 1 до Договору (акт приймання передачі), Продавець передав, а Покупець прийняв 9/25 (дев'ять двадцять п'ятих) частини жилого будинку №12 (дванадцять), який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Райдужна, та розташований на земельній ділянці - 1033 кв.м.

На зазначеній земельній ділянці розташовано: «А»- жилий будинок -шлакоблочний, житловою площею 62,2 кв.м., «А4»- жила прибудова - шлакоблок 50%, цегла 40%, житловою площею 17,4 кв.м., «Б»- літня кухня, «Г»- сарай, «З»- погріб, «Б'»сарай, 1,2 - паркан, 5, 6, 8 - водопровід.

На момент укладання Договору вищезазначене майно належало на праві власності

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23.04.2004р.,

зареєстрованого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального

округу Запорізької області за реєстраційним номером 629.

Право власності на майно зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 27.04.2004р., номер запису 715/6316 у книзі 3/26, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3448217.

Згідно пункту 2.1 Договору загальна вартість майна складає 6000,00 (шість тисяч) гривень.

Відповідно до пункту 2.1 Договору оплата здійснюється у готівковій формі, шляхом передачі Покупцем грошових коштів Продавцю протягом 5 (п'яти) днів з моменту укладання Договору. Фактом оплати є розписка надана Продавцем Покупцю про отримання грошових коштів.

При дослідженні обставин по справі судом встановлено, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 22/12/01 від 22.06.2010р., сторонами узгоджені умови договору, відбулося його виконання в частині оплати.

На виконання статей 691, 692 ЦК України та розділу 2 Договору Позивач здійснив оплату за придбане майно шляхом передачі грошових коштів Продавцю, що підтверджується відповідною розпискою та актом приймання передачі від 24.06.2010р. (додаток № 1 до Договору).

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Разом з тим, нотаріальне посвідчення Договору з вини Відповідача до сьогодні не відбулося.

Позивач листом № 18/1 від 18.01.2010 р. вимагав від Відповідача виконати дії щодо нотаріального посвідчення Договору, у відповідь на що листом № б/н від 23.08.2010 р. Відповідач повідомив про відсутність правових підстав для задоволення вимог Позивача в зв'язку з тим, що в Договорі не міститься жодного пункту, згідно якого Продавець зобов'язаний нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу.

Відповідач від нотаріального посвідчення Договору ухиляється, що порушує набуте Позивачем на підставі Договору право власності на майно.

Згідно зі ст. 220 У ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Цивільний кодекс розрізняє два випадки визнання угод недійсними внаслідок невиконання їх учасниками вимог відносно нотаріальної форми угоди:

1). визнання недійсною односторонньої угоди, здійсненої з недодержанням вимог про її нотаріальну форму (ст. 219 ЦК України);

2). визнання недійсною дво чи багатосторонньої угоди (договору), укладеної з порушенням вимог відносно нотаріальної форми її здійснення (ст. 220 ЦК України).

Стаття 657 ЦК України встановлює виключений перелік договорів купівлі продажу, які укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За своєю формою укладений договір купівлі-продажу нерухомості повинен відповідати вимогам статті 207, 209, 210 ЦК України.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і, в установленому порядку, набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду, згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ, за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом не встановлений факт (відсутні будь-які документальні докази), що підтверджує факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору. Сторонами в договорі не визначено, що саме відповідач повинен ініціювати нотаріальне посвідчення.

Позивачем не було надана суду доказів, які б підтверджували ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення. Позивач не надана суду доказів про те, що відповідач викликався чи повідомлявся про час та місце розгляду проведення нотаріального посвідчення. Позивач також не надав доказів, що він, в установленому порядку звертався до суду про захист свого порушеного права шляхом спонукання відповідача вчинити певні дії: спонукання здійснити дії за нотаріальним посвідченням договору (правова позиція суду співпадає з правовою позицією ВСУ України постанова № 15/96-05 від 26.09.2006р.).

Що стосується недодержання нотаріальної форми договору, то воно тягне за собою її нікчемність (ст. 220 ЦК України) і, згідно ч. 1 ст.216 ЦК України, в таких випадках наступає двостороння реституція: кожна сторона договору повертає іншій стороні все отримане по такому договору, а при неможливості повернути отримане в натурі повернути його вартість в грошовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, не вбачається порушення інтересів позивача з боку відповідача і не встановлено факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору, з чого слідує , що в суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

В позові слід відмовити.

Судові витрати, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Л.І. Даценко