ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.11 Справа № 18/5009/1849/11

Суддя Носівець В.В.

за позовом: прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 74) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

концерну Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, 69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 79А)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69063, АДРЕСА_1)

про стягнення 2 704,70 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 04/27 від 04.01.2011 р.;

від відповідача: не прибув;

від прокурора: Штін Д.С., наказ № 208к від 01.04.2011 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 11.04.2011 року звернувся прокурор Жовтневого району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: концерну Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району з позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 2 574,63 грн. основного боргу, 81,73 грн. пені, 15,87 грн. 3 % річних та 32,47 грн. втрат від інфляції, на підставі договору № 733 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.08.2002 р. та ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру, ст.ст. 193, 276 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 2, 54, 56, 57 ГПК України.

Ухвалою суду від 12.04.2011 року порушено провадження у справі № 18/5009/1849/11, судове засідання призначено на 21.04.2011 р.

У судовому засіданні 21.04.2011 р. представник позивача надав суду заяву, в якій вказав про сплату відповідачем суми основного боргу та просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення 2574,63 грн. основного боргу. Прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, просили суд позов задовольнити в цій частині. Представник відповідача у судове засідання 21.04.2011 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце судового засідання відповідач був попереджений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 15.04.2011 р. поштового відправлення (ухвала суду від 12.04.2011 р. про порушення провадження у справі № 18/5009/1849/11).

Згідно п. 3.6 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню спору.

У судовому засіданні 21.04.2011 р. розгляд справи закінчений, оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2002 року концерн Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району (надалі позивач) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі відповідач, споживач) уклали договір № 733 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі договір) .

За вказаним вище договором, позивач взяв на себе зобовязання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно п. 1.3., а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі відповідача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. (п.1.2. договору).

Згідно п.п. 6.2, 6.3, 6.5. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Позивач після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає відповідачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Відповідач зобовязаний оформити акт надання послуг і до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його позивачу. Відповідач зобовязаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

Відповідачу за період з серпня 2010 р. по лютий 2011 р. відпускалася теплова енергія, що підтверджується актами приймання передачі теплової енергії, на загальну суму 2698,79 грн. Відправка позивачем відповідачу зазначених актів підтверджується реєстрами рознесених та направлених рахунків та актів філіалу концерну Міські теплові мережі Жовтневого району, які містяться у матеріалах справи. Позивач виконав свої зобовязання належним чином. Відповідачем вартість отриманої теплової енергії була сплачена частково, а саме: у сумі 124,16 грн., таким чином заборгованість відповідача перед позивачем склала 2574,63 грн., що і призвело до звернення прокурора із позовом до суду.

Відповідно до вимог ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Факт порушення відповідачем умов договору та факт несплати вартості отриманої теплової енергії в гарячій воді за період з серпня 2010 р. по лютий 2011 р., підтверджується матеріалами справи.

Також, судом встановлено, що після звернення прокурора із позовом до суду, відповідач сплатив 2574,63 грн. основного боргу, що підтверджується квитанціями та двосторонньо підписаним актом звірки взаємних розрахунків, які містяться у матеріалах справи.

Згідно з п. 11 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Вивчивши матеріали справи, надані документальні докази, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення 2574,63 грн., підлягає припиненню, на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України, в звязку з відсутністю предмету спору в цій частині позову.

Крім того, прокурор та позивач просили суд стягнути з відповідача 32,47 грн. втрат від інфляції за період часу з жовтня 2010 р. по лютий 2011 р. та 15,87 грн. 3 % річних за період часу з 21.09.2010 р. по 29.03.2011 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Заявлені вимоги прокурора та позивача про стягнення з відповідача 32,47 грн. втрат від інфляції за період часу з жовтня 2010 р. по лютий 2011 р. та 15,87 грн. 3 % річних за період часу з 21.09.2010 р. по 29.03.2011 р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також прокурор та позивач просили суд стягнути із відповідача 81,73 грн. пені за період часу з 21.09.2010 р. по 29.03.2011 р.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі 1,0 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100 % загальної суми боргу (п.п. 7.2., 7.2.3. договору).

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано. Згідно із ст. ст. 252, 253 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З огляду на зазначені норми права, наданий прокурором та позивачем розрахунок суми пені у розмірі 81,73 грн. суд вважає обґрунтованим, вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому судом задовольняться вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 81,73 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В цілому позов задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 29, 33, 44, 49, 75, п. 11 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення 2574,63 грн. основного боргу, на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69063, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь концерну Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 79 А, , поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 1951, філія Запорізьке обласне управління ВАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) 81,73 (вісімдесят одну) грн. 73 коп. пені, 15,87 (пятнадцять) грн. 87 коп. 3 % річних, 32,47 (тридцять дві) грн. 47 коп. втрат від інфляції. Видати наказ.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69063, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк отримувача: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області, р/р № 0007, МФО 813015, , код бюджетної класифікації 22090200, символ банку 095) 102 (сто дві) грн. державного мита. Видати наказ.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69063, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк отримувач: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області, р/р № 0007, МФО 813015, , код бюджетної класифікації 22050003, символ звітності банку 264) 236 (двісті тридцять шість) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя В.В. Носівець

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису. Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 28.04.2011 р.