ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
12.10.11 Справа № 5015/3379/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м. Львів)
на рішення Господарського суду Львівської області
від 17.08.2011р. у справі № 5015/3379/11
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м.Львів)
до відповідача ОСОБА_4 комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (м. Львів)
про визнання договору оренди продовженим
за участю представників:
від Позивача: ОСОБА_5;
від Відповідача: ОСОБА_6
З правами та обовязками, передбаченими ст. 22 ГПК України, представники Сторін ознайомлені.
В судовому засіданні 19.10.2011 року представником Позивача у справі було подане клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення повязаної з нею справи, що розглядається Галицьким районним судом м. Львова №2а-1237/11 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 комунальної власності Департаменту економічно політики Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про проведення комерційного конкурсу та продовження дії договору оренди №Ф-5551-7 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 13.09.2007 року.
При цьому, Позивачем у справі не обґрунтовано, всупереч вимог норми ст. 79 ГПК України, у звязку з чим розгляд даної справи є неможливим до розгляду справи в Галицькому районному суді м. Львова. Не встановлено зазначених підстав і судом апеляційної інстанції, а тому в його задоволенні було відмовлено.
Рішенням від 17.08.2011р. у справі №5015/3379/11 Господарського суду Львівської області (суддя Синчук М.М.) відмовлено у позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м.Львів) до ОСОБА_4 комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (м. Львів) про визнання договору оренди продовженим.

Не погоджуючись із зазначеним процесуальним документом, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (м. Львів) подано апеляційну скаргу, у якій Скаржник просить рішення Господарського суду Львівської області скасувати з огляду на наступне:

- розглядаючи позов, суд повинен був встановити чи отримав Відповідач повідомлення про припинення договірних правовідносин;

- судом не надано належної правової оцінки діям Відповідача та не досліджено, чому Відповідач після відправлення повідомлення про припинення договірних відносин двічі повідомляв Позивача, що питання продовження договору оренди обєкта нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. А. Горської, 2, розглядались на комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова та, що розгляд по суті звернення Позивача щодо продовження договору оренди відкладено, інше.

Колегія суддів, заслухавши пояснення Сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування рішення Господарського суду Львівської області - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

З огляду на наведені норми матеріального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що оскільки предметом спору у даній справі є визнання договору оренди продовженим, Позивач у справі обрав невірний спосіб захисту, який чинним законодавством не передбачений, а тому у задоволенні такого позову слід відмовити.

Окрім того, здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду встановила наступне:

Між Сторонами у справі укладено Договір оренди №Ф-5551-7 нерухомого майна від 13.09.2007 р. (надалі Договір). За умовами цього Договору орендодавець (Відповідач) відповідно до наказу управління комунальної власності від 04.05.2007 р. №347-О та договору оренди нерухомого майна від 19.05.2006 р. №Ф-4339-6 передає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування нерухоме майно (надалі обєкт оренди), що знаходиться на балансі Львівського комунального підприємства «Навколо базару», надалі балансоутримувач.

Відповідно до умов Договору, обєктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. А. Горської, 2, загальною площею 20,7 м кв, з індексами 60, ІІІ, відповідно до даних технічного паспорта ЛМБТІ від 09.01.1997 р., інвентаризаційний №83.

Відповідно до п. 4.1. Договору термін дії Договору визначений з 13.09.2007 р. до 11.09.2010 р.

04.10.2010 р. Відповідач скерував на адресу Позивача повідомлення №2302-вих-1864 про припинення договірних відносин з 11.09.2010 р. у звязку із закінченням терміну дії договору оренди.

При цьому в матеріалах справи наявний реєстр поштових відправлень рекомендованих листів №268, який підтверджує факт направлення Позивачу вказаного повідомлення.

Окрім того, Відповідач у справі виставляв Позивачу рахунки за фактичне позадоговірне користування приміщенням (рахунки, виставлені за період з від 31.08.2010 р. по 31.05.2011 р.).

30.08.2010 р. Львівською міською радою зареєстровано заяву Позивача №5-8861 щодо продовження договору оренди нерухомого майна або внесення змін до договору оренди.

01.11.2010 р. Відповідачем на адресу Позивача скеровано лист №2302-2471 в якому зазначено, що розгляд звернення відкладено.

01.08.2011 р. Відповідачем на адресу Позивача скеровано повідомлення про проведення перевірки обєктів комунальної власності на 2011 рік щодо дотримання орендарями (користувачами) істотних умов договору оренди №Ф-5551-1 від 13.09.2007 р., в період з 08.08.2011 12.08.2011 р., за вказаною вище адресою.

Відповідно до п. 4.3. Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Згідно ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічну норму містить і ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно п. 4.8. Договору, чинність Договору припиняється внаслідок закінчення строку на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено в судовому засіданні, 04.10.2010 р. Відповідач скерував на адресу Позивача повідомлення про припинення договірних відносин з 11.09.2010 р. у звязку із закінченням терміну дії договору оренди.

При цьому, твердження Скаржника про те що після спливу терміну оренди він продовжував фактично користуватись обєктом оренди не може слугувати обставину, що підтверджує продовження договірних відносин за вказаним вище договором, а лише свідчить про невиконання орендарем свого обовязку повернути майно в порядку, визначеному ч. 9 ст. 785 ЦК України.

Прийняття управлінням коштів за фактичне користування приміщенням (таке призначення вказано у рахунках, що скеровувались на адресу Позивача після закінчення терміну дії Договору) не свідчить про надання згоди на продовження договірних відносин.

Посилання Позивача на норми Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» не підтверджує факт чинності договірних відносин, оскільки майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває у комунальній власності, врегульовує Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» визначено правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності та встановлено порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та державних адміністраторів.

Згідно ст. 1 цього Закону документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобовязаний видати субєкту господарювання у разі надання йому права провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого субєкт господарювання не може продовжувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Таким чином, договір оренди за своєю суттю не є документом дозвільного характеру, а питання чинності договірних відносин є предметом регулювання спеціального закону у сфері відносин оренди комунального майна.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначені обставини додатково підтверджують безпідставність та необґрунтованість вимог Позивача у справі.

З огляду на наведене, приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд належним чином дослідив усі обставини, які мають значення для справи при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а тому воно є таким, що підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в:

Рішення від 17.08.2011р. у справі №5015/3379/11 Господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.