ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.11 р. Справа № 33/133

Господарський суд Донецької області у складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Макіївка (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до відповідача ОСОБА_2 підприємства „Красноармійськводоканал, м.Красноармійськ ()

про стягнення основного боргу в сумі 151 153грн.60коп.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_3 за довіреністю №748 від 07.06.2011р.,

від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю №32 від 01.02.2011р.

Позивач, Субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Макіївка звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_2 підприємства „Красноармійськводоканал, м.Красноармійськ про стягнення основного боргу в сумі 153 153грн.60коп., пені у сумі 13 268грн.16коп.

Ухвалою від 22.07.2011р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №33/133, сторони зобовязані надати документи та виконати певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем договірних зобовязань в частині оплати грошових коштів, право вимоги на які позивачу передано на підставі угоди про відступлення права вимоги №2 від 01.06.2010р., внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 153 153грн.60коп. та підстави для нарахування пені у розмірі 13 268грн.16коп.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії угоди про відступлення права вимоги №2 від 01.06.2010р., договору б/н від 2008р., додаткової угоди № 1 до зазначеного договору, довідки про вартість виконаних підрядних робіт за липень 2009р., акту приймання виконаних підрядних робіт б/н від 28.07.2009р., підсумкової відомості ресурсів, розрахунку загально виробничих видатків, гарантійного листа №012/3092 від 03.08.2010р., довідки №17 від 15.02.2011р., претензії №1 від 21.02.2011р., відповіді на претензію №012/1107 від 02.03.2010р., банківських виписок, акту звіряння взаємних розрахунків станом на 01.08.2011р., видаткової накладної №РН-0000008 від 28.07.2009р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 875 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 49 Господарського процесуального кодексу України.

05.09.2011р. представником позивача наданий розрахунок пені, відповідно за яким останній визначив суму нарахованої пені за період з 15.01.2011р. по 13.06.2011р. у розмірі 11 642грн.16коп.

06.09.2011р. позивачем надано заяву у відповідності зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої останній відмовляється від стягнення пені у розмірі 11 642грн.16коп. та частково від суми боргу у розмірі 2 000грн.00коп. Та просить стягнути основну заборгованість у розмірі 151 153грн.60коп.

Відповідно до вищевикладеного позовні вимоги судом розглядаються з урахуванням заяв позивача про зменшення позовних вимог.

Представником відповідача 06.09.2011р. через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 151 153грн.60коп., зазначає, що частково суму заборгованості у розмірі 37 000грн.00коп. сплатив, на підтвердження чого надав платіжні доручення №1889 від 01.09.2011р., №1678 від 16.12.2010р., №1609 від 29.11.2010р., №1510 від 04.11.2010р., №1490 від 28.10.2010р., №1345 від 11.10.2010р., №678 від 05.04.2011р., №1247 від 16.06.2011р., №295 від 19.11.2010р., №57 від 12.01.2011р., №131 від 01.03.2011р., №1624 від 02.12.2010р. Проти стягнення пені заперечує, посилаючись на безпідставність зазначеного нарахування та закінчення строку позовної давності для стягнення пені.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

Розгляд справи судом відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представників сторін, суд встановив:

01.06.2010р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Гольфстрім плюс (кредитор) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено угоду №2 про відступлення права вимоги (далі Угода), за умовами якої кредитор передає новому кредитору у повному обсязі всі права вимоги, які виникли з договірних правовідносин: договір б/н від 2008р., який укладено з ОСОБА_2 підприємством „Красноармійськводоканал (боржник), , який розташовано за адресою: 85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Шевченко, 90.

Згідно з умовами вказаної Угоди новий кредитор отримує право вимоги від боржника належного виконання договірних зобовязань, а саме: здійснити оплату заборгованості за виконані роботи, поставлену продукцію, надані послуги у розмірі 188 153грн.60коп. (п.2. Угоди).

За п.4 Угоди кредитор зобовязаний протягом 3 (трьох) днів повідомити новому кредитору відомості, які мають значення для здійснення вимоги, та передати оригінали всіх документів, які посвідчують право вимоги.

Так, в матеріалах справи містяться копії документів, які посвідчують право вимоги сплати грошових коштів у сумі 188 153грн.60коп., а саме: договір б/н від 2008р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Гольфстрім плюс (підрядник) та ОСОБА_2 підприємством „Красноармійськводоканал (замовник), довідка про вартість виконаних підрядних робіт за липень 2009р., акт приймання виконаних підрядних робіт б/н від 28.07.2009р., підсумкова відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих видатків.

Згідно п. 4 додаткової угоди до договору б/н від 21.07.2008р., яка укладена між кредитором та боржником, сума заборгованості у розмірі 188 153грн.60коп. підлягає сплаті новому кредитору протягом трьох календарних днів з моменту підписання цієї додаткової угоди.

Відповідно до чого, кінцевим строком оплати зазначеної заборгованості є 24.07.2008р.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість у розмірі 188 153грн.60коп. у зазначений термін сплачена не була.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.Як, вбачається з матеріалів справи відповідачем частково сплачено грошові кошти у розмірі 37 000грн.00коп., що підтверджується платіжними дорученнями №1889 від 01.09.2011р., №1678 від 16.12.2010р., №1609 від 29.11.2010р., №1510 від 04.11.2010р., №1490 від 28.10.2010р., №1345 від 11.10.2010р., №678 від 05.04.2011р., №1247 від 16.06.2011р., №295 від 19.11.2010р., №57 від 12.01.2011р., №131 від 01.03.2011р., №1624 від 02.12.2010р.

Однак, заборгованість у розмірі 151 153грн.60коп. не сплачена відповідачем до теперішнього часу, що підтверджується матеріалами справи, відзивом на позовну заяву та актом звіряння взаємних розрахунків станом на 01.08.2011р., відповідно до яких відповідач визнає наявність заборгованості у розмірі 151 153грн.60коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 151 153грн.60коп. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32-36, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Макіївка до відповідача, ОСОБА_2 підприємства „Красноармійськводоканал, м.Красноармійськ про стягнення основного боргу в сумі 151 153грн.60коп. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 підприємства „Красноармійськводоканал (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Шевченко, буд.90, , р/р 6469 в АК ПІБ м.Красноармійськ, МФО 334497) на користь Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (86184, Донецька область, м.Макіївка, вул.Садова, буд.10-а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р 0917 в ПАТ „Родовид Банк, МФО 321712) заборгованість в сумі 151 153грн.60коп., державне мито в розмірі 1 511грн.54коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 214грн.35коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 06.09.2011р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2011р.

Суддя Сич Ю.В.

< Список > < Довідник >

< Список > < Довідник >

< Текст >