ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
02.11.11 Справа № 5015/3461/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами «АКРОПОЛЬ» (м. Львів)
на рішення Господарського суду Львівської області
від 30.08.2011р. у справі № 5015/3461/11
за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (м.Львів)
до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами «АКРОПОЛЬ» (м. Львів)
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 підприємство «Науково-дослідний інститут метрології вимірювання і управляючих систем» (м. Львів)
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Національна компанія Укрексперт»(м. Київ)
про зобовязання здійснити зарахування зустрічних вимог та визнання зобовязань припиненими
за участю представників:
від Позивача: ОСОБА_6;
від Відповідача: ОСОБА_7;
від Третьої особи-1: не зявився;
від Третьої особи-2: ОСОБА_7
З правами та обовязками, передбаченими ст. 22 ГПК України, представники Сторін ознайомлені.
В судовому засіданні 26.10.2011 року оголошувалась перерва до 02.11.2011 року.
Рішенням від 30.08.2011р. у справі №5015/3461/11 Господарського суду Львівської області (суддя Матвіїв Р.І.) частково задоволено позов, зобовязано ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Компанія управління проектами «Акрополь»(юридична адреса: 79000, місто Львів, вул. Вітовського, буд. 18; ) зарахувати як плату за користування Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (юридична адреса: 79008, АДРЕСА_1 ; код ДРФО НОМЕР_1) нежитловими приміщеннями по договору найму №02/10 від 18.10.2007р. за період з 01.02.2009р. по час фактичного закінчення терміну їх використання вартість проведених в орендованих Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 приміщеннях ремонтних робіт на загальну суму 221497,53 грн. та відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання грошових зобовязань припиненими.

Не погоджуючись із зазначеним процесуальним документом, ТзОВ «Компанія управління проектами «АКРОПОЛЬ» (м. Львів) подано апеляційну скаргу, у якій Скаржник просить рішення Господарського суду Львівської області частково скасувати з огляду на наступне:

- ТзОВ «Компанія управління проектами «Акрополь»як наймодавець за договором найму від 18.10.2007 року № 02/10, жодного дозволу на виконання будь-яких ремонтних робіт у орендованих приміщеннях фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, не надавало;

- Відповідач уступив право вимоги ТзОВ «Національна компанія «Укрексперт»та повідомив Позивача про таку уступку, інше.

Колегія суддів, заслухавши пояснення Сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування рішення Господарського суду Львівської області - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 2 ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 33 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, з огляду на вищенаведене та беручи до уваги системний аналіз зазначених норм процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що звертаючись до суду з позовом, позивач у справі повинен довести наявність порушеного права.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Аналогічна норма міститься і в Господарському кодексі України, відповідно до ч. 3 ст. 203 якого господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

З огляду на норми вищенаведених статей Цивільного та Господарського кодексів України колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає наступне:

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

При цьому, заяви однієї сторони достатньо для проведення відповідного зарахування.

Таким чином, зарахування є одностороннім правочином, за яким з двох зустрічних однорідних вимог з предмета зобов'язань одна - менша за сумою - погашається повністю, а інша - більша за сумою - припиняється у частині, рівній меншій вимозі. Якщо обидва зобов'язання за сумою рівні, то вони повністю погашаються зарахуванням.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема і у п. 31 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року №01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України»

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що обовязок здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог виникає у сторін за такими вимогами з моменту подання однією з них заяви про відповідне зарахування, а сам правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, з моменту подання відповідної заяви, є таким, що обєктивно існує в силу вимог закону та поданої заяви.

При цьому, як правильно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними у справі матеріалами 18.04.2005р. між ТзОВ «Акрополь»та ДП «НДІСистема»укладено договір про довірче управління нерухомим майном, відповідно до умов якого третя особа передала відповідачу в довірче управління майно окремі нежитлові приміщення будинку, позначеного в технічній документації літерою А-4, розташовані за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 30.

18.10.2007р. між ТзОВ «Акрополь» (Наймодавець) та ФОП ОСОБА_4В.(Наймач) було укладено договір найму № 02/10 про передачу Позивачу в найм окремих нежитлових приміщень будинку, позначеного в технічній документації літерою А-4, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, 30 загальною площею 713,5 м кв. Наймане приміщення надається Наймачу для розміщення дитячого лікувально-профілактичного (оздоровчого) комплексу (п. 2.1. договору найму). Відповідно до ОСОБА_7 приймання-передачі від 01.02.2008р., Відповідач передав Позивачу визначені договором найму приміщення.

У звязку із невідповідністю орендованого майна умовам договору, з метою його використання у господарській діяльності, Позивач звернувся до ТзОВ«Акрополь» (Наймодавця) надати дозвіл на проведення капітального ремонту у вказаних приміщеннях. В подальшому, Відповідач, за проханням ФОП ОСОБА_4, звернувся до ДП «НДІ Система» із листом № 100 від 03.12.2007р. про надання дозволу для проведення ремонту приміщень та визначення суми витрат на проведення ремонту, яка буде щомісячно зараховуватись в якості орендної плати.

ДП «Науково-дослідний інститут метрології вимірювання і управляючих систем» надало Відповідачу дозвіл на проведення ремонту нежитлових приміщень орендованих Позивачем на загальну суму 229439,00 грн. та встановило щомісячну суму вартості ремонтних робіт, яку дозволено зараховувати у якості доходу установника управління за договором управління (вих. № 10/181 від 25.01.2008р.). Окрім цього, ДП «НДІ Система» погоджено кошторис на виконання ремонтних робіт на суму 229439,00 грн.

На замовлення Позивача в орендованих приміщеннях підрядними організаціями було проведено ремонтні роботи на загальну суму понад 229439,00 грн.

Зокрема, відповідно до укладеного договору №2105091 на виконання будівельно-ремонтних робіт від 21.05.2009р., ФОП ОСОБА_8 виконано ремонтні роботи на загальну суму 208929,16 грн., а згідно договору № 0109091 на виконання будівельно-ремонтних робіт від 01.09.2009р., Приватне підприємство «Західпромінвестбуд» виконано ремонтні роботи на загальну суму 20509,83 грн., (копії договорів, кошторисів, актів виконаних робіт, документів про оплату виконаних робіт та інших документів наявні у матеріалах справи).

Окрім цього, відповідно до Договору №22 поставки товарів від 15.11.2007р., Філія ТзОВ «ГЕ-Укр система Геалан» (м. Львів) поставлено ФОП ОСОБА_4 для виконання ремонтних робіт будівельні матеріали, а саме комплектуючі для вікон та дверей, на загальну суму 30005,08 грн. (копії договору, видаткової накладної, платіжних доручень про оплату матеріалів наявні у матеріалах справи).

При цьому, як правильно встановлено Господарським судом Львівської областів оскаржуваному рішенні, фактичне виконання Позивачем вказаних ремонтних робіт підтверджується також підписаним між ДП «НДІ Система» та ТзОВ «Акрополь»ОСОБА_7 № 58 здачі-приймання робіт (надання послуг) відповідно до якого виконані роботи на суму 229439,00 грн. зараховано як дохід ДП «НДІ Система»згідно договору про довірче управління нерухомим майном від 18.04.2005р.

З огляду на наведене, загальна вартість виконаних ремонтних робіт з капітального ремонту орендованих приміщень становить 259444,07 грн.

Після проведення капітального ремонту, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою № 30 від 01.12.2010р. про оплату грошових коштів у розмірі 229439,00 грн. у семиденний термін з моменту отримання вказаної вимоги, шляхом перерахування коштів на його рахунок. Зазначена вимога надіслана Відповідачу цінним листом з описом вкладення, що підтверджується матеріалами, наявними у справі. Вказана вимога була залишена Відповідачем без відповіді та будь-якого реагування.

30.09.2010р. між ТзОВ «Акрополь» та ТзОВ «Укрексперт» було підписано Договір уступки вимоги (цесії) №31/30-09-10 з умовами якого (п. 2 договору) ТзОВ «Укрексперт»набуває право вимоги на стягнення із ФОП ОСОБА_4 заборгованості за договором найму №02/10 від 18.10.2007р. за період користування майном з 01.10.2008р. по 31.01.2009р. на загальну суму 55052,09 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 18/108 від 07.12.2010р. стягнено з Позивача на користь ТзОВ «Національна компанія «Укрексперт» 46635,30 грн. заборгованості за орендну плату за період з жовтня 2008р. по січень 2009р. Окрім цього, судовим рішенням від 07.12.2010р. встановлено, що нараховану наймодавцем плату за користуванням приміщеннями протягом періоду до жовтня 2008 року Позивачем оплачено у повному обсязі.

Вказане рішення у справі № 18/108 залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2011р.

За період з 01.02.2009р. по 30.04.2010р. Відповідачем була нарахована орендна плата на загальну суму 236763,58 грн. Відповідно до умов договору найму № 02/10 від 18.10.2007р. та як встановлено судовими рішеннями по справі № 18/108, оскільки термін використання найманих приміщень закінчився, в рахунок погашення заборгованості по орендній платі за цей період (з 01.02.2009р. по 30.04.2010р.) повинен зараховуватись також здійснений позивачем 16.11.2007 р. платіжним дорученням № 37 авансовий платіж у розмірі 15266,05грн.

Таким чином, сума нарахованої ТзОВ «Акрополь» та непогашеної Позивачем плати за користування приміщеннями по вул. Винниченка, 30 у місті Львові згідно договору найму № 02/10 від 18.10.2007р. за період з 01.02.2009 року по час фактичного закінчення терміну користування орендованими приміщеннями 30.04.2010р. становить 221497,53 грн. (236763,58 грн. нарахованої орендної плати 15266,05 грн. авансового платежу = 221497,53 грн.).

Наведена обставина не заперечувалась Сторонами у справі ні під час розгляду справи в місцевому господарському суді, ні при її перегляді в апеляційному порядку Львівським апеляційним господарським судом.

Відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №17 від 01.06.2011р., керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України Позивач повідомив ТзОВ «Компанія управління проектами «АКРОПОЛЬ» про зарахування зустрічних однорідних вимог по грошових зобовязаннях, а саме: ФОП ОСОБА_4 зарахував у вартість виконаних ремонтних робіт на загальну суму 229439,00 грн. в орендованих приміщеннях суму нарахованої ТзОВ «Компанія управління проектами «АКРОПОЛЬ» плати за користування приміщеннями у сумі 229439,00 грн. за користування орендарем нежитловими приміщення по вул. Винниченка, 30 у місті Львові згідно договору найму № 02/10 від 18.10.2007р. за період з 01.02.2009 року по час фактичного закінчення терміну користування орендованими приміщеннями (заява про зарахування зустрічних однорідних вимог скерована відповідачу цінним листом; докази направлення наявні у матеріалах справи).

З огляду на наведене та беручи до уваги зазначені норми матеріального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що у звязку з поданням Позивачем на адресу Відповідача у справі заяви №17 від 01.06.2011 року про зарахування зустрічних однорідних вимог та беручи до уваги ту обставину, що ні під час розгляду даної справи в місцевому господарському суді, ні при її перегляді в суді апеляційної інстанції, Сторонами у справі не було подано відповідного судового акта, який скасовував, визнавав недійсним чи розірвав такий одностороній правочин, між Сторонами у справі виник односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що заперечення Відповідача у справі на вказану заяву, викладені у листі від 30.06.2011 року №51/30-06-11 не мають жодного значення для правової кваліфікації вчиненого одностороннього правочину та надання йому оцінки як юридичному факту, оскільки Відповідач у справі не реалізував своє право на оспорення вказаного правочину відповідно до приписів норм матеріального та процесуального права (з огляду на відсутність відповідного судового рішення).

З огляду на наведене, вимоги Позивача у справі щодо зарахування зустрічних однорідних вимог є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а тому оскаржуване рішення в цій частині є таким, що прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову про визнання припиненими зобов'язань щодо внесення плати за користування нежитловими приміщеннями за період з 01.02.2009р. по час по час фактичного закінчення терміну використання орендованих приміщень, оскільки відповідно до приписів норм зміст ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу України та ст.ст. 601, 603 Цивільного кодексу України та враховуючи, що момент припинення зобовязання зарахуванням зустрічної однорідних вимоги визначено моментом вручення заяви про зарахування Відповідачу, додаткове задоволення такої вимоги судом не вимагається, оскільки таке припиненням є таким, що відбулось в силу вимог наведених норм матеріального права.

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог про припинення зобовязання є таким, що прийняте при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Разом з цим, беручи до уваги вищевикладене та керуючись повноваженнями, наданими суду апеляційної інстанції ч. 2 ст. 101 ГПК України, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дослідила правильність прийняття оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог та визнала його таким, що обґрунтоване та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в:

Рішення від 30.08.2011р. у справі №5015/3461/11 Господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.