ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
19.10.11 Справа № 5015/3795/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Веламіда»(м. Львів )
на рішення Господарського суду Львівської області
від 30.08.2011р. у справі № 5015/3795/11
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»в особі Західної регіональної дирекції ПрАТ «СГ «ТАС»(м. Львів )
до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Науково виробничого підприємства «Веламіда»(м. Львів )
про стягнення 9 930,52 грн.
за участю представників:
від Позивача: ОСОБА_4;
від Відповідача: ОСОБА_5
З правами та обовязками, передбаченими ст. 22 ГПК України, представники Сторін ознайомлені.
Рішенням від 30.08.2011р. у справі №5015/3795/11 Господарського суду Львівської області (суддя Синчук М.М.) задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»в особі Західної регіональної дирекції ПрАТ «СГ «ТАС»(м. Львів ) до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Науково виробничого підприємства «Веламіда»(м. Львів) про стягнення 9 930,52 грн..

Не погоджуючись із зазначеним процесуальним документом, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємство «Веламіда»подано апеляційну скаргу, у якій Скаржник просить рішення Господарського суду Львівської області скасувати з огляду на наступне:

- ТзОВ «Веламіда»повідомила ПАТ «Страхова група «ТАС»про ДТП за участю автобуса «Богдан»(ДНЗ ВС 1177 АА) та автомобіля «Daewoo-Nubira»(ДНЗ ВС 6157 АХ) 21.01.2009 року, а затверджено факт заподіяння шкоди 06.03.2009 року;

- Страхувальник дотримувався норм п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та повідомив Страховика завчасно.

Колегія суддів, заслухавши пояснення Сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування рішення Господарського суду Львівської області - відсутні, з огляду на наступне:

Як правильно встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні та підтверджується матеріалами, наявними у справі 09.01.2009 року громадянин ОСОБА_6 в м. Львові на проспекті ОСОБА_7, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ТзОВ «Науково виробничого підприємства «Веламіда»вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись з автомобілем «Daewoo-Nubira»(ДНЗ ВС 6157 АХ), під керуванням ОСОБА_8

В результаті зіткнення автомобіль «Daewoo-Nubira», отримав механічні пошкодження.

Як вбачається з довідки Відділу Державної автомобільної інспекції у м. Львові №36/вх413ск від 04.03.2009 р. (а.с. 13), на проспекті ОСОБА_7, о 15 год. 45 хв. 09.01.2011 р. сталася ДТП, за участю транспортного засобу «БОГДАН»АО9201, яким керував ОСОБА_6 та автомобілем «Daewoo-Nubira», під керуванням ОСОБА_8

Зазначений автомобіль «БОГДАН» АО9201, власником якого є ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Наукововиробниче підприємство «Веламіда», застрахований в Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Західної регіональної дирекції ПрАТ «СГ «ТАС», згідно полісу №ВВ/1642773 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 6).

ОСОБА_6, на час вчинення вказаного ДТП, працював водієм у ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Наукововиробничого підприємства «Веламіда», що підтверджується Наказом про прийняття на роботу №14/п від 12.03.2007 р. (а.с. 28).

Відповідно до п.п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі - Закону) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з п.п.п. «ґ»п.п 38.1.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Окрім того, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

При цьому, як встановлено судом, Позивачем у справі виконано свій обовязок в частині виплати страхувальникові грошової суми в разі настання страхового випадку та виплачено за ремонт автомобіля 9930,52 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.03.2009 р. по адміністративній справі №3-378/2009, громадянина ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

При цьому, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідач у справі не пізніше трьох робочих днів з дати скоєння ДТП (09.01.2009 року) повідомив Позивача у справі про ДТП, що відбулось.

Окрім того, твердження Відповідача про те, що ним було повідомлено Позивача про настання страхового випадку 21.01.2009 року, є необгрунтованим, оскільки в метеріалах справи відсутні докази направлення відповідного повідомлення від 21.01.2009 року (а.с. 54) Позивачу у справі.

Разом з цим, вказане повідомлення датоване 21.01.2009 року, тобто датою, що слідує за граничною датою, до якої Страхувальник зобовязаний був повідомити Страховика про настання страхового випадку, відповідно до вищенаведеної норми Закону.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд належним чином дослідив усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи при вірному застосуванню норм матеріального та процесуального права, а тому воно є таким, що підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в:

Рішення від 30.08.2011р. у справі №5015/3795/11 Господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.