РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 55/353-19/24 28.09.11

За позовом Служби безпеки України

До Товариства з обмеженою відповідальністю Будова центр-1

Про стягнення 6 815 171,44грн.

Суддя Шаптала Є.Ю.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1В, за дов. № 22/591 Д від 22.03.2010 р.

ОСОБА_2С за дов. № 22/579-Д від 22.03.2010 р.

від відповідача ОСОБА_3 за дов. № 26 від 28.01.2011 р.

ОСОБА_4 за дов. № 6 від 13.01.2011 р.

ОСОБА_5 - директор

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба безпеки України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Будова-Центр-1м. Київ про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6 815 171,44 грн.

Ухвалою суду від 22.10.2011 порушено провадження у справі № 55/353, розгляд справи призначено на 18.11.10 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2010р. розгляд справи призначено на 09.12.2010р. у звязку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. на лікарняному.

В судовому засіданні від Позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2010р. розгляд справи був продовжений на 15 днів та відкладено розгляд справи до 23.12.2010р.

22.12.2010р. через канцелярію суду від Позивача надійшли додаткові пояснення та додаткові документи, а саме: Довідку з ЄДРПОУ щодо статусу та місцезнаходження Відповідача станом на 09.12.2010р., ОСОБА_5 з ЄДРПОУ станом на 09.12.2010р. щодо статусу та місцезнаходження Відповідача.

22.12.2010р. через канцелярію суду від Позивача надійшла Заява про уточнення позовних вимог (збільшення), відповідно до якої просив стягнути з Відповідача 8 825 798,52 грн. штрафних санкцій. Крім того, просив залучити до матеріалів справи розрахунок штрафних санкцій та лист від 28.09.2010р. № 112/908-898 Комунального комерційного унітарного підприємства Фінансова компанія Житло-інвест щодо ринкової вартості житла та докази сплати державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги розглядаються з урахуванням їх збільшення на підставі ст..22 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 23.12.2010р. від Позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2010р. було відкладено розгляд справи на 29.12.2010р. у звязку з необхідністю направлення позовної заяви та уточнення до позовної заяви Відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2010р. продовжити строк розгляду справи на 15 днів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2011 року позовні вимоги Служби безпеки України задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «Будова-Центр-1»на користь СБУ штраф у розмірі 8 825 798,52 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2011 року апеляційну скаргу ТОВ «Будова-Центр 1»задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2010 року по справі № 55/353 скасовано.

Постановою Вищого Господарського суду України від 19.07.2011 року касаційну скаргу Служби безпеки України та прокуратури міста Києва задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 29.12.2010 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2011 р. скасовано, справу передано на новий розгляд.

Розпорядженням заступника керівника апарату від 26.07.2011 року призначеного повторний автоматичний розподіл справи № 55/353. Згідно повторного автоматичного розподілу справу передано для розгляду судді Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2011 року справу № 55/353 прийнято до розгляду з присвоєнням № 55/353-19/24, розгляд справи призначено на 12.08.2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні подав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав.

Ухвалою суду від 12.08.2011 року розгляд справи відкладено на підставі ст.. 77 ГПК України.

08.09.2011 року представником відповідача до відділу діловодства суду подано письмові пояснення у справі № 55/353-19/24, згідно письмових пояснень відповідач позов не визнав, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

09.09.2011 року по справі оголошено перерву до 28.09.2011 року

В судовому засіданні 28.09.2011 року представники позивача надали пояснення, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні надали письмові пояснення по справі, згідно пояснень просили суд відмовити в задоволенні позову позивача у звязку з нікчемністю додаткового договору № 8-19/2-18 від 21.09.2009 року до Угоди № 60 від 21.04.2003 року.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, долучивши до матеріалів справи надані сторонами докази та заслухавши в засіданні пояснення представників позивача, представників відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобовязань за Угодою № 60 про продовження інвестування будівництва прибудови житлового будинку з підземною автостоянкою до існуючого будинку-гуртожитку із реконструкцією гуртожитку під житло в м. Києві від 21.04.2003р.

На підтвердження вказаних обставин Позивач надав належним чином засвідчені копії наступних документів: Угоду № 60 про продовження інвестування будівництва прибудови житлового будинку з підземною автостоянкою до існуючого будинку-гуртожитку із реконструкцією гуртожитку під житло в м. Києві від 21.04.2003р., Додатковий Договір № 8-19/2-18 до Угоди № 60 від 21.04.2003р., Додаток №1 до Додаткового Договору № 8 від 21.09.2009р. до Договору № 60 ВІД 21.04.2003р., лист Позивача Відповідачу щодо надання інформації про термін передачі квартир від 12.04.2010р., лист Позивача до Відповідача щодо сплати штрафних санкцій від 23.09.2010р., розрахунок штрафних санкцій та інше.

З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2003 між Позивачем (Замовник), Приватним підприємством Будмаш (Генпідрядник) та Відповідачем (Виконавець) укладено Угоду № 60 про продовження інвестування будівництва прибудови житлового будинку з підземною автостоянкою до існуючого будинку-гуртожитку із реконструкцією гуртожитку під житло в м. Києві (який знаходиться по пров. Лабораторному ,6 у Печерському районі м. Києва) (надалі-Договір).

Згідно п.1.1. Угоди, враховуючи неспроможність Генпідрядника-інвестора завершити свої зобовязання за Договором № 52 від 08.09.2010р. та усіма додатковими угодами до нього щодо інвестування будівництва житла у повному обсязі та з метою виконання Програми будівництва житла для військовослужбовців Служби безпеки України та членів їх сімей. Сторони за ініціативою Генпідрядника інвестора та Замовника і за узгодженням з Інвестором прийшли до згоди про продовження інвестування будівництва прибудови житлового будинку з підземною автостоянкою до існуючого будинку-гуртожитку і реконструкцією гуртожитку під житло для військовослужбовців та членів їх сімей по пров. Лабораторному,6 у Печерському районі м. Києва (далі обєкт) на умовах передбачених цією Угодою.

Відповідно до п.5.4.Угоди за взаємною згодою Замовника та Інвестора, для прискорення вирішення питання покращення житлових умов військовослужбовців, Інвестор до завершення будівництва Обєкта, в межах квоти Замовника та за його погодженням може придбавати та передавати Замовнику в обмін на житлову площу Обєкта нові квартири в інших регіонах м. Києва та регіонах України.

Згідно п.6.1. Угоди, за невиконання обовязків за даною Угодою, в тому числі його одностороннє безпідставне розірвання, порушення умов Угоди, Сторони несуть відповідальність в порядку, який передбачений чинним законодавством України.

Крім того, між Замовником (Позивачем) та Інвестором (Відповідачем) було 21.09.2009р. було укладено Додатковий договір № 8-19/2-18 до Угоди № 60 від 21.04.2003р. (далі Додаткова угода).

Відповідно до п.1.1 Додаткової угоди, у межах квоти Замовника на отримання загальної площі житла у будинку по пров. Лабораторному,6 у Печерському районі м. Києва, секції А(далі житловий обєкт), Інвестор передає Замовнику квартири у завершених будівництвом житлових будинках у м. Києві, що введені в експлуатацію 2008-2009 роках (далі новобудови у місті Києві), в обмін на право Замовника на отримання квартир у житловому обєкті.

Згідно п.4 Додаткової угоди, передача Замовнику квартир загальною житловою площею 4 367,1 кв.м. здійснюється Інвестором протягом 30 (тридцяти) діб з моменту підписання даної додаткової угоди.

Всупереч умов Угоди № 60 від 21.04.2003р. та Додаткового договору № 8-19/2-18 від 21.09.2009р. Відповідач не здійснив передачу квартир загальною площею 4 367,1 кв.м.

З метою досудового врегулювання спору Позивач 12.04.2010р. та 23.09.2010р. звернувся з вимогами про передачу квартир на виконання умов Угоди та додаткового договору до неї та сплати штрафних санкцій, проте відповіді не отримав, квартири Відповідач не передав, штрафні санкції не сплатив.

У звязку неналежним виконанням зобовязань за Угодою та додатковим договором до неї Відповідачем, Позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги Позивача до Відповідача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Судом встановлено, що 21.04.2003 р. Служба безпеки України(замовник), приватне підприємство «Будмаш»(генеральний підрядник-інвестор) та кооператив «Будова Центр-1»(інвестор, правонаступником якого є ТОВ «Будова-Центр-1») уклали угоду № 60 про продовження інвестування будівництва прибудови житлового будинку з підземною автостоянкою до існуючого будинку-гуртожитку і реконструкцією гуртожитку як житла військовослужбовців (Служби безпеки України) та членів їх сімей за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 6; в цій угоді зазначено, що вона підписана в звязку з тим, що генеральний підрядник-інвестор приватне підприємство «Будмаш»не може виконати в повному обсязі свої зобовязання за раніше укладеним названими сторонами договором від 08.09.200 року № 52 (з додатками) про інвестиційне будівництво житла.

21.09.2009 року Служба Безпеки України (замовник) та ТОВ «Будова Центр-1 (інвестор) підписали додатковий договір № 8-19/2-18 до додаткової угоди № 60, що є невід»ємною частиною цієї угоди , за умовами якого інвестор передає замовнику введені в експлуатацію протягом 2008-2009 років квартири загальною житловою площею 4 367,1 кв. метр в завершених будівництвом житлових будинках у місті Києві в обмін на право замовника отримати загальну площу житла на обєкті будівництва (в межах квоти замовника); передача квартир здійснюється інвестором протягом тридцяти днів з моменту підписання цього додаткового договору (пунктом 4 додаткового договору № 8-19/2-18; технічні характеристики квартир, які є предметом обміну, визначаються згідно з додатком до додаткового договору № 8-19/2-18

Посилання позивача на те, що невиконання та неналежне виконання позивачем своїх обовязків як користувача земельною ділянкою та володільця згаданого гуртожитку унеможливило виконання відповідачем будь-яких робіт на обєкті будівництва, викликало простій, та додаткові витрати на будівництво, тому потягло за собою належне виконання зобовязань за угодою № 60 та додатковим договором № 8-19/2-18 не приймаються судом до уваги.

Як вбачається з Додаткового договору № 8-19/2-18 предметом було індивідуально визначене майно квартири перелічені в Додатку № 1 до даного договору «Перелік квартир, що передаються Інвестором Замовнику», що підтверджується п. 5 Додаткового договору № 8-19/2-18 в якому вказано, що право власності на квартири в новобудовах у місті Києві переходить до Замовника з моменту підписання Інвестором та Замовником акту приймання передачі зазначеного нерухомого майна згідно з додатком договору.

Отже, змістом зобовязань за додатковим договором № 8-19/2-18 є зобовязання з передачі кожної з сторін другій стороні у власність одного товару в обмін на інший товар (міна), в звязку з чим, до цих відносин застосовуються відповідно норми законодавства.

Так, ст.. 628 Цивільного кодексу України встановлено, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договору, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 715 Цивільного кодексу України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобовязань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.. 716 Цивільного кодексу України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобовязань.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Статтею 657 Цивільного кодексу України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державні реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Додатковий договір № 8-19/2-18 від 21.09.2009 р. до додаткової угоди № 60, укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріально не посвідчений та не зареєстрований, отже він є нікчемним.

Відповідно до ст.. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальну посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Крім того, за додатковим договором № 8-19/2-18 від 21.09.2008 року права та обовязки передбачались на майбутнє, оскільки відповідно до п. 4 даного додаткового договору, передача замовнику квартир загальною житловою площею 4 367,1 кв.м. здійснюється інвестором протягом 30 (тридцяти) діб з моменту підписання даної угоди.

Відповідно до ст.. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється

Отже, додатковий договір № 8-19/2-18 від 21.09.2008 року є нікчемним, оскільки його недійсність прямо встановлена законом та є недійсним з моменту його вчинення. В звязку з чим, у позивача відсутні законні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязання, а саме невиконання зобовязання щодо передачі позивачу квартир відповідно до умов додаткового договору від 21.09.2009 року.

У частині другій статті 231 ГК України зазначено, що у разі якщо порушено господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: зокрема, за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Проте позивач, не надав доказів існування жодних підстав, для застосування ч. 2 ст. 231 ГП України.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач не довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.. 49 ГПК України витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 43, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Служби безпеки України, м. Київ - відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Є.Ю. Шаптала

Дата складання повного тексу рішення: 30.09.2011 р