ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
13.10.11 Справа № 5015/2002/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого-судді Скрипчук О.С.
Суддів Дубник О.П.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ОСОБА_2) «МВЗ»б/н від 11.07.2011 року;
на рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2011 року;
у справі № 5015/2002/11 (23/224);
за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Львів;
до відповідача ОСОБА_2 «МВЗ», м. Львів;
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: відкрите акціонерне товариство «Кінескоп», м. Львів;
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівська міська рада, м. Львів;
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради в особі відділу комунального господарства, м. Львів;
за участю прокуратури Франківського району м. Львова, м. Львів;
про визнання права власності та усунення перешкод у володінні та користуванні майном;
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МВЗ», м. Львів;
до відповідача 1: фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Львів;
до відповідача 2: відкритого акціонерного товариства «Кінескоп», м. Львів;
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Львівська міська рада, м. Львів;
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, м. Львів;
за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів;
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів за зустрічним позовом: Товарна біржа «Наша», м. Львів;
про визнання недійсною біржової угоди.
за участю представників (по первісному позову):
від позивача: ОСОБА_4 довіреність б/н від 15.09.2009 року;
ОСОБА_5 довіреність б/н від 06.11.2009 року;
від відповідача: ОСОБА_6 довіреність б/н від 25.08.2009 року;
від третьої особи на стороні позивача: не зявився;
від третьої особи 1 на стороні відповідача: не зявився;
від третьої особи 2 на сторонні відповідача: не зявився;
від прокурора: не зявився;
від третьої особи 2 на стороні позивача за зустрічним позовом: не зявився;
від третьої особи 3 на стороні позивача за зустрічним позовом: не зявився;
від третьої особи на стороні відповідача за зустрічним позовом: не зявився;
Фізична особа підприємець ОСОБА_3Й звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 «МВЗ»за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ВАТ «Кінескоп»та за участю третіх осіб, якій не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівської міської ради, Франківської районної адміністрація Львівської міської ради в особі відділу комунального господарства, про визнання права власності на чавунні плити розміром 80x80x4 см в кількості 2064 штуки, які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 93а, де покривають частину дороги та промислового майданчика, та усунення перешкод у володінні та користуванні цим майном.
Пізніше ОСОБА_2 «МВЗ»звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, ВАТ «Кінескоп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, РВ ФДМ України по Львівській області та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів за зустрічним позовом - Товарної біржі «Наша»про визнання недійсною біржової угоди договору купівлі-продажу №0-061-8 від 04.07.2008 р. укладеної між ВАТ «Кінескоп»та ФОП ОСОБА_3.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.04.2010 р. у справі №23/224 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, а зустрічний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2010 р. рішення Господарського суду Львівської області від 29.04.2010 р. у справі №23/224 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2011 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2010 р. та рішення Господарського суду Львівської області від 29.04.2010 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

В постанові Вищого господарського суду України від 15.03.2011 року зазначено, що судом першої та апеляційної інстанції не надавалась оцінка та не зясовувалось питання стосовно підстав звернення як позивача, так і відповідача із позовами, з урахуванням приписів законодавства, а також наявності порушеного права цих осіб та підтвердження ними своїх вимог.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.06.2011 року у справі № 5015/2002/11 (суддя Кітаєва С.Б.) у первісному позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_3Й відмовлено та в зустрічному позові ОСОБА_2 «МВЗ»також відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 «МВЗ»подало апеляційну скаргу б/н від 11.07.2011 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2011 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що обєктом договору купівлі-продажу від 04.07.2008 року № о-061-8 є дорога та її невідємна частина покриття (в даному випадку чавунні плити). Асфальтні площадки відносяться до обєктів комунальної інфраструктури, а тому вони не включаються до ліквідаційної маси підприємства і повинні бути передані в порядку встановленому законодавством до комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Відповідач 1 за зустрічним позовом подав до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 01.07.2011 року, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2011 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники третіх осіб та прокурор явку уповноважених представників у судове засідання (яке відбулось 13.10.2011 року) не забезпечили, не зважаючи на те, що були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2001 р. між ВАТ «Кінескоп»(продавець) та ОСОБА_2 «МВЗ»(покупець) від імені та в інтересах яких діяли брокери, був укладений біржовий контракт №013/2001 - договір купівлі-продажу, зареєстрований на Львівській філії Товарної біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості». Згідно умов договору ОСОБА_2 «МВЗ»придбало складські приміщення корпусу №4 "Б" загальною площею 7066,2 кв.м. в літ. Б-3 за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 95.

Приміщення були передані відповідачу по акту прийому-передачі майна від 09.04.2001 р.

Право власності ОСОБА_2 «МВЗ»на складські приміщення корпусу №4 "Б" загальною площею 7066,2 кв.м. в літ. Б-3 за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 95, оформлене свідоцтвом про право власності на приміщення від 20.08.2001 р.

Пізніше, 06.03.2008 р. між ОСОБА_2 «МВЗ»(орендар) та Львівською міською радою (орендодавець) був укладений договір оренди землі. Згідно умов якого орендодавець отримав в оренду на 10 років до 14.02.2018 р. земельну ділянку кадастровий №:07:001:0012 за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 93а загальною площею 0,5795 га, у т.ч. 0,3976 га під забудовою, 0,1819 га під твердим покриттям для обслуговування виробничих - складських приміщень.

В подальшому 04.07.2008 р. між ВАТ «Кінескоп»(продавець) та ФОП ОСОБА_3 (покупець), від імені та в інтересах яких діяли брокери, була укладена біржова угода - договір купівлі-продажу №0-061-8. Згідно умов якого продавець зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти і оплатити чавунні плити 80x80x4 см - 2064 шт. б/в за 8800 грн. (розд. 1). Порядок поставки - самовивіз (п. 2.4.) після оплати (п. 2.5.). Право власності переходить до покупця після оплати товару (п. 2,6.). Продавець протягом 3-х днів після оплати надає покупцю необхідні документи (п. 2.7.). Покупець зобов'язується після демонтажу плит з дороги та майданчика за власний рахунок відновити тверде покриття дороги та промислового майданчика №3 (п. 2.9.). Угода зареєстрована на товарній біржі "Наша".

ФОП ОСОБА_3 була здійснена оплата за товар (чавунні плити), що підтверджується платіжними дорученнями №2 від 04.07.2008 р. на суму 150 грн. та №1 від 04.07.2008 р. на суму 7920 грн., квитанціями до прибуткових касових ордерів про сплату гарантійних внесків від 18.06.2008 р. на суму 860,00 грн. та 20.06.2008 р. на суму 20,00 грн.

07.07.2008 р. сторонами був підписаний акт приймання-передачі майна, за яким ВАТ «Кінескоп»здав, а ФОП ОСОБА_7 прийняв зазначені чавунні плити у кількості 2064 шт. З матеріалів справи, зокрема, планів земельної ділянки, вбачається, що спірні плити розташовані біля належного ОСОБА_2 «МВЗ»приміщення. Позивач за зустрічним позовом (апелянт) просить визнати недійсною біржову угоду - договір купівлі-продажу №0-061-8 від 04.07.2008 р. між ВАТ «Кінескоп»та ФОП ОСОБА_3, посилаючись, зокрема, на ст. 187 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно із ст. ст. 203, 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п. 7).

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, але лише тією, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (п. 5).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом не є стороною оскаржуваного ним правочину. Свої права, згідно із зустрічною позовною заявою, ОСОБА_2 «МВЗ» вважає порушеними у зв'язку із тим, що внаслідок демонтажу чавунних плит буде пошкоджено доїзд до належних йому споруд. Зазначене підтверджує ту обставину, що за твердженням самого апелянта не оскаржуваним правочином, а лише діями ФОП ОСОБА_3, не пов'язаними із виконанням оскаржуваного правочину (оскільки такі пов'язані з реалізацією ним правомочностей власника) порушуватимуться його права.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права або інтересу, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, жодних доказів наявності передбачених законом підстав для визнання недійсним оскаржуваного договору та порушення ним прав позивача за зустрічним позовм суду не надано. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про невідповідність обраних ОСОБА_2 «МВЗ»способів захисту його стверджуваних прав обставинам справи та характеру стверджуваного порушення.

Посилання відповідача на ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно із якою об'єкти комунальної інфраструктури не включаються до ліквідаційної маси і в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансування, суд оцінює критично. Адже, відповідач не уповноважений представляти інтереси органів місцевого самоврядування, а такі органи, залучені до участі у даній справі, відповідних вимог не заявляли. Документів, передбачених інструкцією із складання звітності за формою №1-ДГ "Звіт про наявність автомобільних доріг загального користування та їх благоустрій", затвердженої наказом Державної служби автомобільних доріг України №284 від 19.07.2006 р., які підтверджують облік спірного майна як елементу автомобільної дороги суду надано не було.

Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні зустрічного позову.

Позивач за первісним позовом просив суд визнати за ним право власності на чавунні плити розміром 80x80x4 см в кількості 2064 штуки, які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 93а, де покривають частину дороги та промислового майданчика, та усунути перешкоди у володінні та користуванні цим майном.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, доказів такого оспорювання чи невизнання права власності позивача за первісним позовом на чавунні плити розміром 80 х 80 х 4 см. в кількості 2064 шт., що знаходяться за адресою м.Львів, вул. Тургенєва,73 (вул. Кульпарківська, 93а частина дороги та промислового майданчика № 3), суду не надано.

Позивач за первісним позовом посилається на ту обставину, що він 22.08.2009 р. прибув на територію ВАТ "Кінескоп", щоб демонтувати плити, однак, у цьому йому перешкодив відповідач. Проте, належних доказів цього суду не надано, а посилання позивача грунтуються лише на матеріалах постанови від 27.08.2009 р. про відмову в порушенні кримінальної справи за його заявою, у якій цей факт констатується за заявою самого позивача за первісним позовом.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, лише 12.01.2010 р. між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та Львівським комунальним підприємством "Шляхово-ремонтне підприємство Франківського району м. Львова" (підрядник) був укладений договір №03/01-10, за яким замовник доручив підряднику виконання робіт по демонтажу чавунних плит в кількості 2064 штук з подальшим влаштуванням асфальтобетонного покриття згідно рекомендації НУ "Львівська політехніка" по вул. Кульпарківській, 93а (на території складів ВАТ "Кінескоп"). Проте, доказів прибуття спеціалізованої організації для виконання зазначених робіт, демонтажу плит та не допуску її працівників відповідачем, суду не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України, лише той власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючи наведене, належних доказів наявності у позивача за первісним позовом передбачених у ст. 15 ЦК України підстав для звернення із позовом суду, не надано. Тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні первісного позову.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2011 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2011 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Процик Т.С.

Постанова підписана «18»жовтня 2011 року