КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2011 № 8/168-10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Авдеєва П.В.

ОСОБА_1

при секретарі:

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2І на рішення господарського суду Київської області від 21.06.2011 року у справі № 8/168-10 (суддя Скутельник П.Ф.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Індустріально-експортний банк

до Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 21.061.2011 у справі № 8/168-10 задоволений позов ПАТ „Індекс-Банк до СПД ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та залишити позов без розгляду .

Представник позивача в судовому засіданні, проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причина суду не відома, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, оскільки у матеріалах справи є поштове повідомлення про отримання ухвали суду з зазначенням часу та місця розгляду справи .

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 17.01.2008 між Банком та третьою особою укладено кредитний договір № 6/08Ж, за умовами якого позивач надає кредит у сумі 284 800доларів США на придбання земельних ділянок та будинку по вул.. Будівельна 8 у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, строком повернення до 16.01.2028 року.

17.01.2008 між Банком та відповідачем укладено договір поруки № 6/08-Ж П 1, за умовами якого відповідач зобовязався перед Банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позивальника-третя особа, що виникають з кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що зі свого боку зобовязання по кредитному договору виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером, проте третя особа не виконує зобовязання щодо повернення кредиту, у передбачений графіком строк, не сплачуються проценти за користування кредитними коштами. Повідомлення про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків та інших платежів в звязку з невиконанням умов договору, залишено без виконання. Банк направив вимогу про виконання зобовязань відповідачеві, але дана вимога також залишена без виконання.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань позичальником, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту зі сплатою відсотків за користування, комісій, тощо. Враховуючи, що на день розгляду справи, третя особа має заборгованість в розмірі 360 823,76 доларів США, позивач правомірно вимагає повернення коштів зі сплатою штрафних санкцій. Задовольняючи позовні вимоги за рахунок відповідача, суд першої інстанції вказав на те, що предмет іпотеки (будинок та земельні ділянки) на який позивались кошті на третю особу не переоформлений, в звязку з чим Банк не може реалізувати вимоги шляхом звернення стягнення на майно третьої особи.

Заперечуючи проти рішення, відповідач звертає увагу суду на те, що при розгляді справи порушені приписи щодо підсудності та підвідомчості, справа розглянута у його відсутність, посилання у рішенні на те, що він надавав пояснення не відповідають дійсності.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення відповідача викладені в апеляційній скарзі, в звязку з наступним.

Відповідач зазначає, що не брав участі у судових засіданнях, але у рішенні суду зазначено, що він надавав пояснення, що є недостовірним. Колегія суддів, звертає увагу на те, що трактовка відповідача є вибірковою, оскільки господарський суд зазначив, що відповідач та третя особа не зявились, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами справи з урахуванням наданих суду пояснень. В той же час, з клопотання ( а.с.139-140 т.2) випливає позиція відповідача щодо заявленого позову, тому стверджувати про взагалі відсутність яких-нібито його пояснень, не можна.

Щодо підсудності та підвідомчості, то слід звернути увагу на пункти 1, 2 рекомендації президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 р. N 04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" де зазначається, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

По суті.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судова колегія не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що він не має відношення до зобовязань ОСОБА_3, які виникли з первинного договору, оскільки згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За умовами ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. На даний час, договір поруки № 6/08ЖП 1 від 17.01.2008 укладений між позивачем та відповідачем є дійсним та не припинив дії.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (стаття 554 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Господарським судом встановлено що, 26.05.10 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис № 4482 на договорі іпотеки, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки. 11.06.2010 постановою ДВС Києво-Святошинського РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису.

В межах процедури виконавчого провадження було зясовано, що третя особа в КП БТІ житловий будинок № 8 по вул. Будівельна у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області щодо переоформлення не зверталась, будинок зареєстрований за колишнім власником, в звязку з чим виконавчий напис повернуто без виконання. Встановлені факти надали суду першої інстанції підставі для задоволення позову.

Проте, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню, з огляду на те, що рішення створює передумови для понадмірного відшкодування.

Так, наявні у справі документі свідчать про те, що Банком у Фастівському міськрайонному суді Київської області ініційовано розгляд його позову (справа № 2-2354/10) про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як поручителя, заборгованості за кредитним договором № 6/08Ж від 17.01.2008р . В межах вказаної справи, за заявою Банку, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме одно-, дво-, та трикімнатну квартири, та на шість нежилих приміщення, оціночною вартістю 4 855 000грн. ( а.с.177 т.1), що вдвічі забезпечує вимоги Банку про стягнення загальної заборгованості в розмірі 2 824 667,87грн.

Згідно долучених до справи документів вбачається, що виконавчий лист № 2-2354/10 Фастівського міського районного суду Київської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стягнення 2 796 705,57грн. боргу за кредитним договором № 6/08Ж від 17.01.08р. на користь Банку, знаходиться на стадії виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення господарського суду скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті відповідачем державного мита за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду покладаються на ПАТ «Індекс Банк».

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення господарського суду Київської області від 21.06.2011 року у справі № 8/168-10 скасувати.

Прийняти нове рішення. У задоволенні позову ПАТ „Індекс-Банк до СПД ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

2. Матеріали справи повернути господарському суду Київської області.

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Авдеєв П.В.

ОСОБА_1

25.10.11 (відправлено)