ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.11 Справа № 26/22/10-22/129/10

Суддя Ярешко О.В.

за позовом: Відкритого акціонерного товариства Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма, м. Мелітополь, Запорізької області (72301, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Профінтерна, буд. 15)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Ріст (70002 , Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Червоноармійська, буд. 5)

про стягнення 456 986,98 грн.

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Ріст (70002 , Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Червоноармійська, буд. 5)

за відповідача: Відкритого акціонерного товариства Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма, м. Мелітополь, Запорізької області (72301, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Профінтерна, буд. 15)

про визнання договору № 25/13 від 25.05.2009р. недійсним

Суддя Ярешко О.В.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1, довіреність № 1171/юр від 30.12.2010р.

ОСОБА_2, довіреність б/н від 12.10.2010р.

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2010р. по справі № 26/22/10 скасовано постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 25.06.2010р. та рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2010р., справу № 26/22/10 передано на новий розгляд господарському суду Запорізької області.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 848 від 23.11.2010р. справа № 26/22/10 передана судді Ярешко О.В. на новий розгляд.

Ухвалою від 25.11.2010р. справа № 26/22/10 прийнята суддею Ярешко О.В. до провадження, справі присвоєно № 26/22/10-22/129/10, судове засідання призначено на 16.12.2010р., у сторін витребувані необхідні документи та матеріали.

В судовому засіданні 16.12.2010р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 27.12.2010р.

В судовому засіданні 27.12.2010р., у звязку з неподанням витребуваних судом доказів, оголошено перерву до 05.01.2011р.

05.01.2011 р. на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло клопотання, в яком він просить суд зробити перерву у слуханні даної справи та перенести слухання на інший термін, в звязку з хворобою представника відповідача. Доказів хвороби чи інших доказів на підтвердження поважності відсутності представника відповідача не надано, клопотання відповідача було відхилено. Документів, витребуваних ухвалою суду від 27.12.1010 р., зокрема документів на підтвердження своїх доводів, відповідач не надав.

Представник позивача ОСОБА_1 до судового засідання 05.01.2011 р. зявився, проте поданий ним оригінал довіреності на підтвердження повноважень представника ВАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма»не відповідав вимогам закону (сплив термін дії довіреності), тож ОСОБА_1 не був допущений до участі в судовому засіданні 05.01.2011 р.

Ухвалою суду від 05.01.2011р., у звязку з ненаданням витребуваних судом доказів в порядку ст. 77 ГПК України та неявкою уповноважених представників сторін судове засідання відкладалось на 21.01.2011р.

20.01.2011 р. на адресу господарського суду Запорізької області від позивача за первісним позовом надійшов реєстр направленої документації, у звязку із розглядом справи № 26/22/10-22/129/10, в якому знаходилася заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 428 931,97 грн., суму інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції 20 159,80 грн., суму процентів (у розмірі 3%) 8 179,09 грн., а разом (за мінусом вже стягнутої суми у розмірі 283,88 грн.) 456 986,98 грн. Також цією заявою позивач за первісним позовом відмовився від стягнення 50 000,00 грн. послуг адвоката.

У судовому засіданні 21.01.2011р. позивач за первісним позовом надав уточнення до заяви про уточнення позовних вимог, в якій просив з метою конкретизації позовних вимог, для визначення суми основного боргу, рахувати його наступним чином: стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суму основного боргу у розмірі 428 648,09 грн., суму інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції 20 159,80 грн., суму 3% річних 8 179,09 грн., а всього 456 986,98 грн.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, клопотання невстановленої судом особи ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, підписане самим ОСОБА_3 відхилене. До судового розгляду 21.01.2011 р. відповідач не виконав вимоги ухвали від 05.01.2011 р., заперечень на пояснення позивача, подані позивачем докази не заявив, будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів та заяв не надав.

В судовому засіданні 21.01.2011р. суд прийняв до розгляду заяву в частині стягнення основного боргу у розмірі 428 648,09 грн., суми інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції 20 159, 80 грн., суми 3% річних 8 179,09 грн., а всього 456 986,98 грн.

Ухвалою від 21.01.2011р. за клопотанням представника позивача за первісним позовом продовжено строк вирішення спору до 07.02.2011р. та відкладено розгляд справи на 07.02.2011р.

07.02.2011р. судом отримано клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою представника відповідача ОСОБА_4 та відрядженням другого представника відповідача ОСОБА_5 до м. Київ з 07.02.2011р. по 11.02.2011р., що унеможливлює представлення інтересів ТОВ «НВП «Ріст»по даній справі. Доказів на підтвердження обставин, заявлених в клопотанні відповідач не надав

Отже, представник відповідача за первісним позовом у судове засідання 07.02.2011р. втретє не зявився. До судового розгляду 07.02.2011 р. відповідач втретє не виконав вимоги попередніх ухвал; заперечень на пояснення позивача, подані позивачем докази не заявив; будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів та заяв не надав.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи та пояснив, що ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст зловживає своїми правами, оскільки, протягом розгляду справи відповідач за первісним позовом неодноразово надавав клопотання про відкладення розгляду справи, а саме 05.01.2011 р. просив відкласти розгляд справи у звязку із хворобою представника відповідача; 21.01.2011 р. відповідач за первісним позовом просив відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю прийняти участь у засіданні по причині відрядження єдиного представника Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Ріст ОСОБА_3 та у звязку з браком часу за для ознайомлення з матеріалами справи, до того ж відкладення є неможливим у звязку із тим, що 07.02.2011р. є останнім днем строку розгляду даного спору.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом, з урахуванням статусу юридичної особи відповідача за первісним позовом, який мав можливість направити до суду іншого представника. Оскільки причина неявки представника ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст не є поважною, відкладення розгляду справи є неоправданим затягуванням строку розгляду справи по суті та оскільки, 07.02.2011р. є останнім днем розгляду даного спору, відповідно до ст. 69 ГПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст.

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За клопотанням представника позивача за первісним позовом, розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Представники позивача в судовому засіданні 07.02.2011р. підтримали вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог зазначали, що 25.05.2009р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 25/13. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, позивач за первісним позовом зобовязався виготовити та поставити, а відповідач оплатити та прийняти продукцію зазначену в специфікації договору п. 1.2., а саме компресори на рамі 1П20РМ1-1-02 в кількості 7 шт. (далі Товар) на загальну суму 428 931,97 грн. з урахуванням ПДВ. Отже, виходячи з умов договору обовязок позивача по виготовленню товару за відсутності вказівки про інше в договорі наступав для позивача негайно після підписання договору, а обовязок по поставці товару згідно п. 3.1. договору - на умовах EXW з м. Мелітополь, протягом 60 днів після надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача. При цьому відповідач за первісним позовом згідно п. п. 1.2, 5.1, 5.2 договору, зобовязаний здійснити оплату за виготовлену продукцію в два етапи: 70% від суми договору у п'ятиденний строк з дати підписання договору; 30% від суми договору у десятиденний строк після письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження. Виходячи з листа позивача за первісним позовом № 608/ОМ від 23.09.09 р., яким відповідач за первісним позовом був повідомлений про готовність продукції до відвантаження, позивач за первісним позовом у повному обсязі виконав свої зобовязання за договором щодо виготовлення товару та був готовий після виконання відповідачем за первісним позовом зобовязань по сплаті виконати другу частину своїх зобовязань, щодо поставки товару, але з боку ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст згідно листа № 864 від 22.10.2009 року здійснено односторонню відмову від зобовязань за договором шляхом відмови від здійснення оплати. Таким чином, зважаючи на виконання ВАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма, умов договору в частині виготовлення товару, понесення витрат на це, зберігання товару по сьогоднішній день на складі за власні кошти, та не виконанням відповідачем за первісним позовом свого зобовязання по сплаті за виготовлений товар згідно умов договору, у ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст перед позивачем за первісним позовом виникла заборгованість, яка складала 428 931,97 грн. (після сплати відповідачем за первісним позовом 283,88 грн., заборгованість складає 428 648,09 грн.). Позивач за первісним позовом, зважаючи на тривале невиконання ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст своїх грошових зобовязань у відповідності до приписів ст. 625 ЦК України був змушений нарахувати останньому інфляційні втрати у розмірі середнього індексу інфляції за весь час прострочення з суми першого етапу передоплати 300 252,38 грн. (70 % від суми договору) за період з 31.05.2009 року (наступний день з граничної дати здійснення першого платежу) по 18.01.2010 року у розмірі 15 012,62 грн., при цьому розрахунок інфляційних втрат з суми другої частини передплати 128 679,59 грн. (30 % від суми договору) за період з 04.10.2009 року (наступний день з граничної дати здійснення останнього платежу) по 18.01.2010 року складає 5 147,18 грн. Також позивач за первісним позовом був змушений у відповідності до тієї ж ст. 625 ЦК України нарахувати відповідачу 3 % річних за користування чужими коштами з суми першого етапу передоплати 300 252,38 грн. (70 % від суми договору) за період з 31.05.2009 року (наступний день з граничної дати здійснення першого платежу) по 18.01.2010 року у розмірі 5 725,36 грн. та з другої частини передплати 128 679,59 грн. (30 % від суми договору) за період з 04.10.2009 року (наступний день з граничної дати здійснення останнього платежу) по 10.12.2009 року у розмірі 2 453,73 грн. Таким чином, позивач за первісним позовом просить стягнути з ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст 428 648,09 грн. основного боргу, 20 159, 80 грн. інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції, 8 179,09 грн. 3% річних, а всього 456 986,98 грн.

В справі міститься зустрічний позов ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст про визнання договору 25/13 від 25.05.2009 року недійсним на підставі укладання його особою, яка не мала на те повноважень, не відповідність договору умовам Правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року).

Відповідач проти позову в судовому засіданні 16.12.2011 р. заперечив з підстав, описаних у відзиві. Відповідно до п. 5.1 договору, передбачена оплата обладнання в два етапи: 70% договірної суми відповідач за первісним позовом мав перерахувати протягом 5 днів з моменту підписання договору, 30 % вартості договору після письмового повідомлення позивача за первісним позовом про готовність до відвантаження. Пунктом 3.1 договору встановлено, що відвантаження товарів позивачем за первісним позовом здійснюється протягом 60 днів після надходження грошових коштів від відповідача за первісним позовом. Листом від 23.09.2009р. ВАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма повідомив про готовність обладнання до відвантаження, до цього листа додано рахунок-фактуру № СФ-001263 від 22.09.2009р. на загальну суму 428 931,97 грн., на що відповідач за первісним позовом листом від 22.10.2009р. відповів, що він не мав змоги здійснити попередню оплату за договором, ВАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма своєчасно не поставлено компресори і виконання зобовязання за договором втратило інтерес для покупця. Пунктом 11.5 договору закріплено термін його дії до 31.12.2009р. З позовними вимогами до відповідача ВАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма звернулося 20.01.2010р. Крім того, позивач свої зобовязання за договором не виконав взагалі: саме повідомлення позивача за первісним позовом про готовність продукції до відвантаження не є доказом того, що позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання за договором щодо виготовлення товару. Відповідно до п. 11. договору № 25/13 від 25.05.2009р. продавець зобовязався виготовити та поставити продукцію, а покупець прийняти та оплатити продукцію. Однак, як зазначає відповідач за первісним позовом, продавцем зазначена продукція самостійно не виготовляється. За словами відповідача, «позивач за первісним позовом придбаває її у третіх осіб та у подальшому продає іншим особам. Зазначена обставина свідчить, що ВАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма не міг виконати своїх обовязків в частині її виготовлення». Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Таким чином, оскільки договір укладений строком до 31.12.2009р., на даний час, за словами відповідача, обидві сторони не виконали своїх зобовязань за договором, також не існує нових домовленостей щодо виконання зобовязань, тому підстави для виконання зобовязань поза строком договору немає. До того ж, згідно зі статутом відповідача за первісним позовом, до компетенції загальних зборів, а фактично ОСОБА_6 відноситься погодження договорів, під яким розуміється погодження вже укладеного договору. Власником підприємства ОСОБА_6 схвалення цього договору не було. Керівництво підприємства повідомило про укладений договір ОСОБА_7, яка даний договір не схвалила. Тому, після отримання рахунку-фактури № СФ-001263, який надійшов на адресу відповідача за первісним позовом лише 22.09.2009р., через 4 місяці після укладення договору, тобто взагалі після спливу строку, встановленого для здійснення передоплати, для відповідача за первісним позовом вже було втрачено інтерес в розумінні п. 3 ст. 612 ЦК України, про що було направлено позивачу за первісним позовом відповідного листа. Отже, наступного схвалення договору не було, тому не виникають права та обовязки. Також, відповідач за первісним позовом зазначив, що сторони не погодили ціну як істотну умову договору, доказом чого є в п. 4.1 невідповідність ціни договору у цифрах та ціни, що зазначена в специфікації, а саме: прописом чотириста двадцять вісім тисяч девятсот тридцять одна грн. 00 коп., а цифрами 428 931 грн. 97 коп. На підставі вищенаведеного, відповідач за первісним позовом просить суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Позивачем надано заперечення на відзив відповідача за первісним позовом, наступного змісту. Твердження про те, що відповідач за первісним позовом листом від 22.10.2009 року відповів, що він не мав змоги здійснити попередню оплату за договором, позивачем за первісним позовом своєчасно не поставлені компресори, і виконання зобов'язання втратило інтерес для покупця не відповідають дійсності. На час направлення цього листа на адресу ТОВ «НВП «РІСТ»позивач за первісним позовом вже виконав свої договірні зобов'язання (виготовив і поставив компресори): відповідач за первісним позовом направив цього листа лише 22.10.2009 року, тобто майже через 5 (п'ять) місяців після дати укладення договору, та й то лише після повідомлення позивача про готовність продукції. Цим листом відповідач лише чітко визнав вчинене ним господарське порушення, а саме -повідомив, що ТОВ НВП „РІСТ" не мало змоги здійснити передплату. Про відмову від договору або про те, що передплата не буде здійснена взагалі, мова не йшла, за весь час з моменту укладення договору від ТОВ „НВП „РІСТ" інших пропозицій про зміну умов договору або його припинення - не було. Це підтверджується фактичною (з боку ТОВ „НВП "РІСТ") відсутністю належним чином оформлених пропозицій, додаткових угод або іншим чином вираженого волевиявлення про: дострокове розірвання договору; припиненнями договору; відмову від договору тощо. З приводу цього позивач за первісним позовом наголошує, що лист від ТОВ НВП «РІСТ»(вих. № 864 від 22.10.2009 року), на який є посилання в ухвалі ВГСУ, не є відмовою від договору або підставою його розірвання. В цьому листі ТОВ НВП «РІСТ»визнає, що не має змоги здійснити передплату; вказав на начебто порушення договору з боку позивача в частині термінів виготовлення продукції; роз'яснив приписи ст. 612 ЦК України, де зазначено, з яких причин покупець може відмовитися від прийняття виконання. Повідомлення про неможливість сплати коштів не є відмовою від договору, а навпаки, саме і є порушенням з боку відповідача за первісним позовом, з урахуванням положень ст. 218, ч. 2 Господарського Кодексу України. До того ж, в розділі 5 договору №25/13 чітко визначено: перший платіж - 70% - протягом 5-ти банківських днів з моменту укладення договору (отже, підставою для здійснення оплати є саме факт укладення договору, а не виставлення рахунку); другий платіж - 30% - протягом 10-ти днів після письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження (інші процедури в договорі не прописані). Таким чином, обов'язок відповідача здійснити оплату по договору виникав на підставі двох юридичних-фактів: укладення договору і письмове повідомлення позивача за первісним позовом про готовність товару. Твердження відповідача за первісним позовом про те, що продавцем зазначена в договорі продукція самостійно не виготовляється, і що він є лише перепродувачем цього товару, як зазначає позивач за первісним позовом, є безгрунтовним та зазначено відповідачем з метою затягнути процедуру розгляду справи.

Розгляд справи закінчено 07.02.2011р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача за первісним позовом, суд

ВСТАНОВИВ:

25.05.2009р. між ВАТ Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма (надалі постачальник) та ТОВ Науково-виробниче підприємство Ріст (надалі покупець) був укладений договір № 25/13 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобовязався виготовити та поставити, а покупець оплатити та прийняти продукцію в номенклатурі, кількості та по цінам, зазначеним в специфікації (п. 1.2. договору), а саме: компресор на рамі 1П20РМ1-1-02 в кількості 7 шт. на загальну суму з ПДВ 428 931,97 грн.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що відвантаження здійснюється на умовах ЕХW-г. Мелитополь, відповідно термінам ІНКОТЕРМС-2000 протягом 60 днів після надходження грошових коштів на р/р постачальника (з правом дострокової поставки).

Згідно із п. 4.1. договору, загальна вартість договору складає 428 931,97 грн.

Відповідач згідно п. 5.1. договору зобовязався здійснити оплату за виготовлену продукцію в два етапи: 70% від суми договору у п'ятиденний строк з дати підписання договору; 30% від суми договору у десятиденний строк після письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження.

Позивач за первісним позовом, на виконання умов договору, а саме виготовлення обумовленої продукції, зробив замовлення № ЗК-0000199 від 03.08.2009р. в якому зазначено, що замовником є ТОВ «НВП «Ріст», виконавцем ВАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», продукція компресор на рамі, позначення 1П20РМ.000-01 в кількості 7 шт., загальна вартість 428 931,97 грн. з ПДВ. Після чого, був зроблений розрахунок планової вартості компресора на рамі 1П20РМ.000-01. Потім був зроблений перелік ТМЦ на виготовлення готової продукції компресор на рамі 1П20РМ.000-01 (замовлення № 0000199 від 03.08.2009р. ТОВ «НВП «Ріст»), після чого, на підставі накладних на передачу у виробництво за замовленням ЗК-0000199 (03.08.09) на виробництво були передані ТМЦ зазначені в переліку (копії окремих накладних містяться в матеріалах справи, оригінали оглянуті). Також позивачем за первісним позовом була складена відомість комплектації деталями власного виробництва на одиницю готової продукції. Потім була сформована остаточна калькуляція вартості виробництва від 22.09.2009р. № ВПр-004056 компресор на рамі 1П20РМ.000-01 7 шт. № замовлення ЗК-0000199 від 03.08.2009р. Також представником позивача за первісним позовом складено технологічні паспорти на виготовлення компресорів, із зазначенням персональних літер: Л11, Л12, Л13, Л14, Л15, Л16, та Л17. Дати проведення технологічних процесів по виготовленню компресорів, відповідно до технологічних паспортів повадилися в межах дії договору саме між позивачем та відповідачем.

22.09.2009р. ВАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма»складена приймально-здавальна накладна готової продукції № ВПр-004056, в якій зазначено: компресор на рамі 1П20РМ1-1-02, позначення 1П20РМ.000-01 в кількості 7 шт., облікова ціна за 1 один. 51 063,33 грн., № замовлення ЗК-0000199. 23.12.2010р. позивачем по первісному позову сформована оборотно-сальдова відомість «по рахунку 26 місця зберігання; партії; ТМЦ: компресор на рамі за 2 півріччя 2009р.», в якій зазначено: склад готової продукції ОСОБА_8 на суму 152 399,25 в кількості 7 та партія (вересень 2009р.) замовлення ЗК-0000199 (03.08.2009р.) на суму 152 399,25 в кількості 7.

До кожного компресора з відповідним маркуванням Л11, Л12, Л13, Л14, Л15, Л16, та Л17 був оформлений пакувальний лист з підписами пакувальника та контролера з датою пакування 18.09.2009 р.

22.09.2009 р. позивачем був оформлений сертифікат якості № 65 відповідно до якого Компресори на рамі 1П20РМ1-1-02 під номерами Л11, Л12, Л13, Л14,Л15, Л16, Л17 (7 штук), виготовлені на підставі контракту 25/13 від 25.05.2009 р., продавець ВАТ «Рефма», покупець ТОВ «НВП Ріст»відповідають по якості діючим стандартам, технічним умовам та можуть бути відвантажені на експорт.

На підтвердження своїх доводів по власному виготовленню компресорів на рамі 1П20РМ1-1-02 позивач також надав креслення, іншу документацію, що супроводжує виготовлення вказаних компресорів.

Заперечень чи заяв на подані позивачем докази відповідач не надав, доводи позивача не спростував.

Після виготовлення компресорів, за умовами договору №25/13 від 25.05.2009 р. позивач за первісним позовом звернувся до відповідача з листом № 608/ОМ від 23.09.2009р., яким повідомив про готовність продукції до відвантаження, додатком до зазначеного листа був рахунок-фактура № СФ-001263 від 22.09.2009р. на суму 428 931,97 грн. Відповідач на зазначений лист відповів листом № 864 від 22.10.2009р., в якому зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника, виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання. Проте, в листі ТОВ НВП Ріст не вказало, що відмовляється від прийняття компресорів за договором № 25/13 від 25.05.09р.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи ,які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. ст.32, 33 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, заявляючи про те, що позивач не виконав договір № 25/13 від 25.05.09р., зокрема зобовязання по виготовленню компресорів на рамі 1П20РМ1-1-02, заявляючи про те, що «позивач сам придбаває цю продукцію у третіх осіб та у подальшому продає іншим особам»не надав жодних доказів на підтвердження вказаних заяв, заперечень на докази позивача не висунув, клопотань про витребування доказів не заявив.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом виконав свої зобовязання за договором щодо виготовлення товару та був готовий після виконання відповідачем зобовязань по сплаті виконати другу частину своїх зобовязань щодо поставки товару.

Згідно статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обовязку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 ЦК України.

Частиною 4 статті 538 ЦК України передбачено, що якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією стороною, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

ТОВ НВП Ріст в порушення умов договору оплату за товар згідно договору не здійснило і виготовлений товар відповідно умов договору не прийняло.

Згідно ч. 4 ст. 690 ЦК України, якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки, відповідач за первісним позовом оплату за продукцію згідно умов договору не здійснив та не надав доказів погашення суми заборгованості, вимога про стягнення з відповідача за первісним позовом 428 648,09 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Позивач за первісним позовом просить також стягнути 8 179,09 грн. 3% річних та 20 159,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування 3 % річних та втрат від інфляції грошових коштів встановлено, що розрахунок 3% річних позивачем виконаний вірно, стягненню підлягає сума 3% річних у розмірі 8 179,09 грн. Що стосується розрахунку втрат від інфляції грошових коштів, то встановлено, що розрахунок вчинено вірно, вимоги в цій частині є законні і обґрунтовані, а тому задоволенню підлягає 20 159,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Що стосується зустрічних позовних вимог про визнання договору № 25/13 від 25.05.2009р. недійсним, то позивач за зустрічним позовом в обґрунтування свої вимог зазначив, що спірний договір укладений не уповноваженою особою і в договору відсутні домовленості щодо ціни (вартості) договору та умов поставки.

Згідно ст. ст. 627, 628 ЦК України ч. 4 ст. 179 ГК України, сторони вільні у визначені змісту договору окрім випадків, встановлених чинним законодавством України, при цьому сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання угод недійсними" угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

У статті 215 Цивільного кодексу України визначено підстави, за наявності яких правочин визнається недійсним, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства та особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що спірний договір не був погоджений власником, що є порушенням п.13.6 Статуту ТОВ НВП Ріст.

Згідно п. 13.6 Статуту ТОВ НВП Ріст до компетенції загальних зборів товариства відноситься погодження договорів (угод), які укладені на суму, що перевищує триста тисяч гривень. Засновником та єдиним учасником товариства відповідно до п. 7.2 Статуту є ОСОБА_7, якою затверджено Статут ТОВ НВП Ріст. Отже п.13.6 Статуту передбачено не укладення договорів чи прийняття рішення про укладання, а їх погодження.

Як вбачається зі змісту спірного договору, від імені ТОВ НВП Ріст договір укладався в особі генерального директора ОСОБА_9 у пункті 14.4 Статуту передбачено, що генеральний директор вправі без довіреності діяти від імені товариства. Генеральний директор діє від імені товариства згідно із законами України та Статутом.

До компетенції загальних зборів, а фактично ОСОБА_7А, відноситься погодження договорів, під яким розуміється погодження умов вже укладеного договору.

Згідно ст.65 ГК України керівник підприємства без довіреності діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, у відношеннях з юридичними особами та громадянами, вирішує питання діяльності підприємства в межах, визначених установчими документами.

Статут товариства не містить обмежень щодо повноважень генерального директора у представництві інтересів товариства, зокрема в укладанні господарських договорів.

Згідно зі ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Доказів того, що відповідач за зустрічним позовом знав про обмеження, на які посилається ТОВ НВП Ріст заявником не надано.

Оскільки генеральний директор ОСОБА_9 підписав договір без порушення наданих йому повноважень, то сам лише факт непогодження (не затвердження) договору після його підписання не може бути підставою для визнання договору недійсним. Дана правова позиція викладена у розясненнях Вищого арбітражного суду N 02-5/111 від 12.03.1999р.

Крім того, згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами відбувалось листування з приводу виконання спірного договору, що свідчить про подальше схвалення укладання цього договору. Так у листі № 864 від 22.10.2009р. інший керівник ТОВ НВП Ріст ОСОБА_10 посилається на п.5.1 спірного договору та визнає обовязки товариства щодо сплати попередньої оплати в розмірі 70% від загальної вартості договору та зазначає, що останнє не мало змоги здійснити таку передплату.

Таким чином, відповідно до приписів ст.214 ЦК України спірний договір породжує для ТОВ НВП Ріст цивільні прав та обовязки, передбачені цим договором.

Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що сторонами у даній справі за договором № 25/13 від 25.05.2009р. не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, не приймається судом до уваги, так як названим договором передбачено предмет, порядок, строки поставки, ціну та порядок розрахунків, майнову відповідальність сторін, які є істотними умовами договору, тобто останній є укладеним згідно ст. 180 Господарського кодексу України та ст.ст. 628, 631 Цивільного кодексу України з дати досягнення сторонами, згоди щодо всіх його істотних умов, а саме з 25.05.2009р.

Доводи про те, що на даний час закінчився строк дії договору, тому підстав для виконання зобовязань у сторін немає, спростовуються тим, що відповідач за зустрічним позовом виконав свої зобовязання за договором № 25/13 від 25.05.09р., що підтверджується листом від 23.09.09р., з яким покупцю було виставлено рахунок № СФ-001263 на сплату вартості товару. Покупець взяті на себе зобовязання за договором щодо оплати товару не виконав. Тому продавець вправі вимагати оплати цього товару. Зобовязання припиняється належним виконанням. Закінчення строку дії договору не є згідно положень норм глави 50 ЦК України підставою для припинення зобовязань сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст.ст. 173,174 ГК України договірні зобовязання обовязкові для виконання сторонами договору, одностороння відмова від господарського зобовязання заборонена, якщо інше не передбачене умовами договору.

Зі змісту договору вбачається, що між позивачем та відповідачем одностороння відмова від виконання зобовязання не передбачена.

Твердження позивача за зустрічним позовом про те, що в договорі про виготовлення продукції не вказано строку виконання зобовязання заводу щодо виготовлення товару та неможливість виконання заводом поставки без здійснення покупцем передплати є безпідставним, так як п. 3.1 договору № 25/13 передбачено право постачальника на дострокову поставку. Право на дострокове виконання зобовязання встановлено і ст.531 ЦК України.

Посилання на те, що в договорі та листі про готовність товару не вказане конкретне місце поставки, не відповідає обставинам справи. У п. 3.1 договору чітко визначено, що відвантаження здійснюється на умовах ЕХW-м. Мелітополь.

Умови поставки ЕХW Франко-завод відповідно до Правил Інкотермс-2000 означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

У відношенні позначення місця, куди повинні бути доставлені товари, в Інкотермс використовуються різноманітні терміни. При цьому, термін ЕХW Франко-завод вимагається згідно Правил Інкотермс зазначати місто, у якому відбувається поставка. У п. 3.1 визначено, що пунктом поставки є місто Мелітополь. Правилами Інкотермс місцем поставки може бути вказано місцезнаходження підприємства. Точна адреса підприємства позивача вказана у п.13 договору. Тому твердження відповідача за первісним позовом про неузгодження умов договору щодо місця поставки не відповідає дійсності.

Стосовно доводів позивача за зустрічним позовом, щодо неузгодження сторонами ціни договору є помилковим, бо ціна товару узгоджена сторонами у п.1.2 та 5.1. договору № 25/13 від 25.05.09р. в розмірі 428 931,97 грн.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні зустрічного позову судом відмовляється.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача за первісним позовом, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 538, 610, 625, 629, 664, 690, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Ріст (70002 , Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Червоноармійська, буд. 5, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Мелітопольський завод холодильного машинобудування Рефма (72301, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Профінтерна, буд. 15, ) 428 648 (чотириста двадцять вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн. 09 коп. основного боргу, 8 179 (вісім тисяч сто сімдесят девять) грн. 09 коп. 3 % річних, 20 159 (двадцять тисяч сто пятдесят девять) грн. 80 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 4 572 (чотири тисячі пятсот сімдесят дві) грн. 71 коп. державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Суддя О.В. Ярешко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлене і підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 11.02.2011р.