ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

29.09.11 Справа № 12/194

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Михалюк О.В.

при секретарі судового засідання Бохонок В.З.,

за участю представників позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3,

розглянувши постанову Вищого господарського суду України від 19 липня 2011 року у справі №12/194,

апеляційну скаргу Виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль»

на рішення господарського суду Львівської області

від 09.12.2010р. у справі №12/194

порушеній за позовом Виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль»

до приватного підприємства «Стиль меблів»(відповідач 1)

та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (відповідач 2)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

про зобовязання відповідачів припинити використання знака для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року ВТПП Стиль звернулося до господарського суду Львівської області з позовом (з урахуванням його уточнення) про:

- припинення дій, що порушують права позивача, шляхом заборони ПП Стиль меблів та ФОП ОСОБА_4 використовувати знак для товарів і послуг, що складається з будь-якої комбінації слів Стиль та Меблі, які є словесною частиною комерційного найменування Меблі стиль ВТПП Стиль згідно з свідоцтвом № 81843 від 10.09.2007 [за свідоцтвом України від 10.09.2007 № 81843 (заявка від 19.12.2005) на знак для товарів і послуг Меблі стиль для товарів 20 класу та послуг 35, 39 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, далі свідоцтво України на знак для товарів і послуг № 81843], у тому числі при виготовленні та запровадженні (введенні) в господарський обіг мяких меблів та рекламних матеріалів;

- зобовязати ПП Стиль меблів та ФОП ОСОБА_4 знищити рекламні матеріали, зокрема, вивіски, каталоги, флаєри, календарі в яких використовується комерційне найменування Стиль меблів та знак для товарів і послуг, що складається з будь-якої комбінації слів Стиль, Меблі, які є словесною частиною комерційного найменування Меблі стиль ВТПП Стиль згідно з свідоцтвом № 81843 від 10.09.2007.

Рішенням господарського суду Львівської області від 09.12.2010 року (суддя Запотічняк О.Д.) у задоволенні позову відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що ПП Стиль меблів правомірно володіє свідоцтвом України № 131830 на знак для товарів та послуг Стиль Меблів.

Не погоджуючись із рішенням суду, у січні 2011 року Виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль»звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Львівської області 09.12.2010 року скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги з підстав порушення матеріальних та процесуальних норм, а саме:

· Судом першої інстанції порушено приписи статті 35 ГПК України, не враховано свідоцтво на знак для товарів і послуг №81843 від 10.09.2007 року, яке зареєстровано в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, де словесною частиною знаку для товарів і послуг є комерційне найменування «МЕБЛІ СТИЛЬ»; рішення Антимонопольного комітету № 13/05-1212 від 27.08.2007 року; не доведено факт наявності у відповідача 1 свідоцтва на знак для товарів та послуг №311830 від 25.11.2010 року;

· Не враховано судом першої інстанції факт подання заперечення ВТПП «Стиль»від 18.11.2010 року проти заявки №m201001576 від 08.02.2010 року на знак щодо невідповідності наведеного в ній позначенні умовам надання правової охорони до ДП «Український інститут промислової власності», та те, що державна реєстрація свідоцтва на знак для товарів і послуг за заявкою №m201001576 від 08.02.2010 року була проведена 25.11.2010 року;

· Місцевим господарським судом порушено приписи ст..ст.2,13,15,16 закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст..ст. 1,4 закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»;

· Судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, а також у задоволенні клопотання про залучення Державного Департаменту інтелектуальної власності.

21 січня 2011 року ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Скрипчук О.С., суддів Дубник О.П., Процик Т.С прийняв апеляційну скаргу Виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль»до провадження.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2011 (колегія суддів у складі: суддя Скрипчук О.С., судді Дубник О.П., Процик Т.С.) провадження у справі 12/194 зупинено до вирішення окружним адміністративним судом міста Києва справи № 2а-1579/11/2670 за позовом ВТПП Стиль до Департаменту про визнання протиправним рішення від 01.10.2010 № 48102 про реєстрацію знака для товарів і послуг Стиль Меблів, про невідповідність цього позначення умовам надання правової охорони та визнання недійсним свідоцтва України № 131830 на знак для товарів та послуг Стиль Меблів.

У червні 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про перегляд ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2011 року у справі № 12/194, у якій просить скасувати дану ухвалу та передати справу № 12/194 до Львівського апеляційного господарського суду для розгляду.

Постановою Вищий господарський суд України від 19 липня 2011 року (у складі колегії: головуючий суддя Селіваненко В.П., судді Бенедисюк І.М. і ОСОБА_5Ю.) у справі №12/194 касаційну скаргу відповідача задовольнив: ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 16 березня 2011 року про зупинення провадження у справі скасовано, справу передано на розгляд Львівського апеляційного господарського суду з наступних підстав:

· Апеляційним господарським судом при прийнятті рішення у даній справі не враховано, що рішення господарського суду першої інстанції не може бути визнано незаконним і необґрунтованим в апеляційному порядку з огляду на обставини, встановлені у справі 2а-1579/11/2670, тобто з огляду на обставини, які виникли пізніше прийняття рішення господарського суду Львівської області з цієї справи і на підставі яких місцевий господарський суд застосовував до правовідносин сторін норми права;

· Апеляційним господарським судом допущене неправильного застосування норми процесуального права частини першої статті 79 ГПК України, в звязку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України, а справа на підставі частини четвертої статті 11113 названого Кодексу підлягає передачі на розгляд суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25 серпня 2011 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Михалюк О.В., Новосад Д.Ф., було призначено до розгляду справу №12/194 порушену за позовом Виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль»до приватного підприємства «Стиль меблів»та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про зобовязання відповідачів припинити використання знака для товарів і послуг.

З метою повного та всестороннього дослідження всіх матеріалів та обставин справи, та забезпечення принципу змагальності сторін, а також для обговорення питання про призначення судової експертизи обєктів інтелектуальної власності розгляд справи відкладався ухвалою від 08 вересня 2011 року.

У звязку із тим, що суддя Новосад Д.Ф. перебувала у черговій відпустці розпорядженням голови суду від 29 вересня 2011 року на підставі п. 3.1.12. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 змінено склад судової колегії - суддю Новосад Д.Ф. замінено суддею Давид Л.Л..

Позивач (скаржник) у судове засідання зявився, підтримав доводи апеляційної скарги надав пояснення у справі, просить суд рішення господарського суду Львівської області 09.12.2010 року скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у апеляційні скарзі.

Відповідач-1 забезпечив участь представника у судовому засіданні, просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, просить залишити в силі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідач-2 у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, про причини неявки жодних клопотань чи пояснень не надіслали.

Сторони на вимогу суду не надали доказів, необхідних для всебічного, повного і обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. З огляду на ці обставини суд поставив на обговорення питання про призначення судової експертизи обєкта інтелектуальної власності

У силу ст. 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст. 159 ГК України суб'єкт господарювання, комерційне найменування якого було включено до реєстру раніше, має пріоритетне право захисту перед будь-яким іншим суб'єктом, тотожне комерційне найменування якого включено до реєстру пізніше. При цьому правовій охороні підлягає як повне, так і скорочене комерційне найменування суб'єкта господарювання, якщо воно фактично використовується ним у господарському обігу.

Відповідно до статті 8 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року фірмове найменування охороняється в усіх країнах Союзу без обов'язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знака.

Системний аналіз глави 43 ЦК України, яка містить приписи щодо права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування, дозволяє дійти висновку, що різні юридичні особи не можуть мати однакові комерційні найменування за винятком випадку визначеного частиною четвертою статті 489 ЦК України.

За правилом, встановленим ч. 1, 2 ст. 489 ЦК України правова охорона надається комерційному найменуванню, якщо воно дає можливість вирізнити одну особу з-поміж інших та не вводить в оману споживачів щодо справжньої її діяльності. Право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обов'язкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки. При цьому особи можуть мати однакові комерційні найменування, якщо це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та (або) реалізовують, та послуг, які ними надаються.

Статтею 489 ЦК України для комерційного (фірмового) найменування не встановлено будь-яких додаткових вимог щодо його складу, окрім тих, що випливають безпосередньо із цього терміну. Комерційним (фірмовим) найменуванням може бути індивідуалізуюче (розрізняльне) позначення, яке фактично використовується юридичною особою у комерційній (господарській) діяльності для вирізнення свого підприємства з-поміж інших осіб.

Частиною 1 ст. 490 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на комерційне найменування є: право на використання комерційного найменування; право перешкоджати іншим особам неправомірно використовувати комерційне найменування, в тому числі заборонити таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно п. 4 ст. 489 ЦК України особи можуть мати однакові комерційні найменування, якщо це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та (або) реалізовують та послуг, які ними надаються.

Законодавством не передбачено обов'язкової реєстрації комерційного найменування, і, відповідно, його захист жодним чином не пов'язаний з фактом такої реєстрації.

Оскільки комерційним найменуванням в даному випадку є частина назви юридичної особи (як позивача, так і відповідача), то початок його використання пов'язується з державною реєстрацією юридичних осіб.

З огляду на матеріали справи, позивач 01.07.97 р. отримав свідоцтво про свою державну реєстрацію з використанням у назві слова "Стиль", тоді як відповідач - 19.02.2008 р. Тобто, позивач має першість у використанні найменування.

Відповідно позивач і раніше почав використовувати комерційне найменування у господарській діяльності.

Тому для розяснення потрібних для законного вирішення спору питань, які потребують спеціальних знань суд призначає по справі судову експертизу обєкта інтелектуальної власності, проведення якої доручає Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Сторони не запропонували суду питань для розяснення судовим експертом, представники сторін проти призначення судової експертизи обєкта інтелектуальної власності не заперечують.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову експертизу обєкта інтелектуальної власності, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

2. На дослідження експерта поставити такі запитання :

- Чи є найменування виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль»схожим настільки, що його можна сплутати з найменуванням приватного підприємства «Стиль меблів»;

- Чи є найменування приватного підприємства «Стиль меблів»оманливим або таким, що може ввести в оману щодо товарів чи послуг (робіт), що надаються особою із найменуванням - виробничо-торгівельного приватного підприємства «Стиль».

3. Попередити експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, який буде проводити цю експертизу, про кримінальну відповідальність за статтями 384,385 КК України за відмову від виконання покладених на нього обовязків або за дачу завідомо неправдивого висновку та направити йому копію ухвали.

4. Зобовязати позивача і відповідача-1 надати Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз необхідні для проведення експертизи документи.

5. Попередньо витрати на проведення судової експертизи покласти на позивача.

6. До завершення судової експертизи провадження у справі зупинити.

7. Копію ухвали надіслати сторонам, Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

8. Справу № №12/194 на _____ аркушах надіслати Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Михалюк О.В.