ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.11 р. Справа № 39/9пд

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіної Н.С.

при секретарі Несвіт О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача: Донецької міської ради, м. Донецьк

про зобовязання укласти договір

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 особисто;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Донецької міської ради, м. Донецьк, про зобовязання укласти договір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на розпорядження Донецького міського голови № 1482 від 18.12.2003 р., договір оренди земельних ділянок від 03.06.2008 р., технічний паспорт від 04.02.2011 р., рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку ради № 31/1 від 26.01.2011 р., висновок по робочому проекту головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради № 01/17-2845 від 11.07.2005 р., повторний комплексний експертний висновок Донецької обласної служби Української державної інвестиційної експертизи „ДОНОБЛІНВЕСТЕКСПЕРТИЗА № 491/2 від 25.11.2004 р.

25.02.2011 р. позивачем через канцелярію суду подано заяву про зміну предмету позовних вимог, згідно якої останній в порядку ст. 22 ГПК України, змінив предмет позову та просив суд визнати за ним право власності на будівлю магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, зазначивши, що спірне майно було збудовано на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Донецька. Новостворений обєкт містобудування вважається відповідачем самочинним будівництвом, що в свою чергу тягне за собою певні правові наслідки.

В порядку статті 41 ГПК України, суд провів судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої, згідно положень чинних будівельних норм та правил будівля магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а відповідає положенням (приписам) чинних будівельних норм та правил, є нерухомим майном та придатна для подальшої експлуатації за призначенням. При здійсненні будівництва будівлі магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешівська, 144а, позивачем дотримано положення чинних будівельних норм та правил.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, господарський суд встановив.

Як зазначає позивач, задля задоволення власних потреб, повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності та маючи намір здійснити будівництво магазину продовольчих товарів, він звернувся до Донецького міського голови з заявою про виділення земельної ділянки для розміщення будівлі магазину продовольчих товарів.

Розпорядженням Донецького міського голови № 1482 від 18.12.2003 р. позивачеві погоджено місце розташування будівлі магазину продовольчих товарів на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0511 га по вул. Старобешевській в Ленінському районі м. Донецька та надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт для будівництва будівлі магазину продовольчих товарів.

Згідно вказаного розпорядження позивача було зобовязано:

здійснити геодезичні та геологічні роботи в обсязі, необхідному для проектування, матеріали надати до Головного управління містобудування та архітектури міської ради;

погодити проектну документацію в Донецькій обласній службі Української державної інвестиційної експертизи та представити її на дослідження до Головного управління містобудування та архітектури міської ради;

після затвердження проектної документації оформити у виконавчому комітеті відвід земельної ділянки та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт у встановленому порядку.

На виконання вказаного Розпорядження позивачем було підготовлено робочий проект, який погоджено висновком Головного управління містобудування та архітектури № 01/17-2845 від 11.07.2005 р., а також висновком Донецької обласної служби Української державної інвестиційної експертизи № 491/2 від 25.11.2004 р.

У встановленому законом порядку для будівництва будівлі магазину продовольчих товарів та розміщення гостьової автостоянки позивачеві згідно з договором оренди земельної ділянки від 03.06.2008 р. було виділено земельну ділянку площею 0,0436га та земельну ділянку площею 0,0075 га по вул. Старобешевській, 144 у Ленінському районі м. Донецька.

У відповідності до затвердженого проекту будівництва позивачем на відведеній земельній ділянці було забудовано будівлю магазину продовольчих товарів, якій згідно з рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку ради № 31/1 від 26.01.2011 р. було присвоєно самостійну поштову адресу: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а.

04.02.2011 р. КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька в порядку передбаченому Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 проведено технічну інвентаризацію спірного нерухомого майна будівлі магазину продовольчих товарів, та виготовлено технічний паспорт з відміткою про самовільне будівництво.

Відсутність порушень будівельних норм і правил при будівництві будівлі магазину продовольчих товарів по вул. Старобешевській, 144а у м. Донецьку випливає з висновку будівельно-технічної експертизи Донбаського центру технологічної безпеки ТОВ „Український інститут сталевих конструкцій ім. В.М. Шимановського, згідно з яким будівля магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а відповідає положенням (приписам) чинних будівельних норм та правил, є нерухомим майном та придатна для подальшої експлуатації за призначенням. При здійсненні будівництва будівлі магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а, позивачем дотримано положення чинних будівельних норм та правил.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим будівлі магазину продовольчих товарів, оскільки за матеріалами справи цей майновий обєкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення, про що також свідчать висновки будівельно-технічної експертизи № 3681591.11.01 від 28.02.2011 р. та технічний паспорт КП „Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, за яким Бюро проведено технічну інвентаризацію саме обєкту нерухомого майна.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно забудовану будівлю магазину продовольчих товарів може бути визнано судом за умови надання позивачу земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб.

Оскільки за матеріалами справи позивач є законним користувачем земельної ділянки площею 0,0436га по вул. Старобешевській 144 у м. Донецьку, суд вважає, що у позивача виникло право власності на будівлю магазину продовольчих товарів з моменту завершення її будівництва.

До моменту розгляду справи Донецька міська рада, до компетенції якої відносяться повноваження щодо розпорядження землями в межах території міста, та її виконавчі органи, до повноважень яких належить здійснення контролю за дотриманням місцевих правил забудови, та зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу, не здійснювала жодних дій та не приймала жодних рішень, спрямованих на ліквідацію вказаного недобудованого обєкту самочинного будівництва, та не інформувала його власників щодо неможливості подальшого існування спірного майна.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності особи є право особи на певну річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України, встановлюється, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти до свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 320 ЦК України передбачено право власника використовувати своє майно для підприємницької діяльності. Наразі, стаття 321 ЦК України гарантує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише в випадках, прямо передбачених законом.

На час розгляду справи позивач відкрито володіє майном, що утворилося в результаті будівництва магазину продовольчих товарів по вул. Старобешевська, 144а у м. Донецьку. Право позивача на вказане майно не спростовується жодною особою, але не може бути визнано та зареєстровано з огляду на порушення встановленої процедури отримання дозвільної документації для проведених будівельних робіт.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності.

Виходячи зі змісту норм статей 316-328 ЦК України, а також статті 66 ГК України позивач є добросовісним набувачем та власником будівлі магазину продовольчих товарів, забудованої позивачем на відповідній (орендованій) земельній ділянці.

Позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідач не визнає право власності позивача на будівлю магазину продовольчих товарів, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будівлю магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

З огляду на наведене, позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати за клопотанням позивача покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 27, 30, 33, 34, 35, 36, 41-43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк задовольнити.

Визнати за Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м. Донецьк право власності на будівлю магазину продовольчих товарів літ. А-1 загальною площею 182,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Старобешевська, 144а.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Суддя Морщагіна Н.С.