РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 64/302 04.11.11

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 5 672,10 грн.,

Суддя Зеленіна Н.І.,

при секретарі судового засідання Наумкіній П.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Сокол-Кітаєв О.В., дов. № 16 від 25.01.2011 року,

від відповідача: не з'явився,

Суть спору:

17.10.2011 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі -позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта»(далі -відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 5 672,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2, відповідальність якої застрахована ВАТ НАСК «Оранта»згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/8282531 визнана винуватою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні збитків транспортному засобу «Субару», що є об'єктом страхування за договором страхування наземного транспорту № 206-02375-07 від 12.10.2007 року, укладеним між ТДВ «Страхова компанія «Індіго»і ОСОБА_3 В зв'язку із чим, відповідно до Закону України «Про страхування», у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 5 672,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2011 року порушено провадження у справі № 64/302, розгляд справи призначено на 04.11.2011 року та явку сторін у судове засідання визнано обов'язковою.

У судовому засіданні 04.11.2011 року представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення.

У судове засідання 04.11.2011 року представник відповідача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи за відсутності представника ВАТ НАСК «Оранта».

В судовому засіданні 04.11.2011 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.

12.10.2007 року між ТДВ «Страхова компанія «Індіго»(за договором - Страховик) і ОСОБА_3 (за договором -Страхувальник) укладено договір страхування наземного транспорту № 206-02375-07, відповідно до якого Страховик взяв на себе зобов'язання відшкодувати витрати, понесені Страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або погашення збитків, за умови їх документального підтвердження.

Згідно довідки Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в місті Києві, 14.09.2008 року в м. Києві, на вул. Труханів острів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Хонда Аккорд", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та "Субару-аутбек", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.1. Правил дорожнього руху України та яку постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31.10.2008 року визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

09.09.2008 року до ТДВ «Страхова компанія «Індіго» звернувся ОСОБА_3 із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, що відповідно до умов Договору страхування є страховим випадком.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, складеного ТДВ «Страхова компанія «Індіго» від 14.10.2008 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Субару-аутбек", державний номер НОМЕР_2, становить -5672,10 грн.

ТДВ «Страхова компанія «Індіго» на підставі Страхового акту № 3926/206/201 від 15.10.2008 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 5672,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9618 від 15.10.2008 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування»та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль "Хонда Аккорд", державний номер НОМЕР_1, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю "Субару-аутбек", державний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "Хонда Аккорд", державний номер НОМЕР_1 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта»на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ВВ/8282531).

Вина водія який керував автомобілем "Хонда Аккорд", державний номер НОМЕР_1, підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 31.10.2008 року.

Пунктом 37.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів»передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином ВАТ НСК «Оранта» є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Субару-аутбек", державний номер НОМЕР_2 відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № ВВ/8282531), а до ТДВ «Страхова компанія «Індіго» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту від 12.10.2007 року № 206-02375-07, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_2 як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови Договору, а також положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов'язання.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»(01011, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-Б, ) суму збитків в розмірі 5 672,10 грн.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»(01011, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-Б, ) державне мито у розмірі 102,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.І. Зеленіна