ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.11 Справа № 10/31/5022-732/2011

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства «Обнова С»(м. Тернопіль)

на рішення Господарського суду Тернопільської області

від 12.08.2011р. у справі № 10/31/5022-732/2011

за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 (м. Тернопіль)

до відповідача ОСОБА_3 підприємства «Обнова С»(м. Тернопіль)

про визнання договорів укладеними та стягнення дебіторської заборгованості в сумі 6197,68 грн.

за участю представників: не зявились

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2011р. у справі № 10/31/5022-732/2011 (суддя Півторак М.Є.) задоволено позов Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 (м. Тернопіль) до ОСОБА_3 підприємства «Обнова С»(м. Тернопіль) про визнання договорів укладеними та стягнення дебіторської заборгованості в сумі 6197,68 грн.

Не погоджуючись із вказаним процесуальним документом, ОСОБА_3 підприємства «Обнова С»подано апеляційну скаргу, у якій Скаржник просить його скасувати, з огляду на наступне:

- після закінчення строку дії договору №15-10 від 01.08.2010 «Обнова С»в особі директора та СПД ФО ОСОБА_4 уклали між собою новий договір №15-10а на один місяць та після його припинення підписали новий договір №15-11 на виконання підрядних робіт строком до 31.01.2011 року. Дані договори є строковими та згідно їх умов пунктів щодо пролонгації договорів немає;

- усі факти, що були викладені у позовній заяві, є безпідставними та такими, що не мають змісту, інше.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області у даній справі підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до припису ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

При цьому, як зазначено місцевим господарським судом, однією з позовних вимог, поданих на розгляд суду у даній справі є визнання договорів підряду на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів та договорів про надання послуг аварійною диспетчерською службою укладеними.

Місцевим господарським судом зазначені вимоги були задоволені та визнано вказані договори укладеними.

Разом з цим, пославшись в оскаржуваному рішенні на норми ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, місцевий господарський суд не дослідив тієї обставини, чи відповідає зазначений в позовній заяві Позивачем у справі спосіб захисту порушеного права способам, передбачений вищенаведеними нормами, та чи передбачають інші норми чинного законодавство України можливість особи, яка звертається до суду, на захист свого порушеного права, вказавши у позовній заяві вимогу про визнання договору укладеним.

Так, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що ні норми цивільного, ні господарського права не передбачають такого способу захисту права, як визнання договору укладеним.

Таким чином, оскільки Позивач у справі невірно обрав спосіб захисту порушеного, на його думку, права, у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на наведене, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що рішення Господарського суду Тернопільської області у даній справі в частині задоволення позовної вимоги про визнання укладеними договорів підряду на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів та про надання послуг аварійною диспетчерською службою укладеними прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому його слід скасувати, а в позові в цій частині відмовити.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 підприємства «Обнова С»на користь суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 заборгованості в сумі 6197,68 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до Преамбули до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ч. 2 ст. 33 ГПК України ).

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, беручи до уваги системний аналіз зазначених норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що належним та допустимим доказом існування між Сторонами у справі договірних відносин як підстави для виконання певних робіт чи надання послуг, у даному випадку, є лише укладений договір.

Разом з тим, оскільки, як вже було зазначено вище, договори на новий термін не пролонговувались та нові з Позивачем не укладались, твердження Позивача у справі виконання ним робіт та надання послуг відповідно до договорів, є необґрунтованими.

Окрім того, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з Відповідача у справі коштів, СПД ОСОБА_4 послався на договори, які не були підписані Відповідачем у справі а також на акти виконаних робіт, які підписані від імені Відповідача у справі невстановленою особою, без посилання на документ, який надав повноваження особі, що підписувала відповідний акт на таке підписання та без відтиску печатки Відповідача у справі.

При цьому, як випливає зі змісту самої апеляційної скарги, Відповідач у справі заперечує факт виконання будь-яких робіт та надання послуг Позивачем у справі.

Разом з цим, Скаржник зазначає, що після закінчення строку дії договору №15-10 від 01.08.2010 «Обнова С»в особі директора та СПД ФО ОСОБА_4 уклали між собою новий договір №15-10 на один місяць та після його припинення підписали новий договір №15-11 на виконання підрядних робіт строком до 31.01.2011 року. Однак у подальшому, по закінченню строку дії договору, жодних інших договорів Сторони між собою не укладали.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд викладених обставин не врахував, що призвело до прийняття неправильного по суті рішення, що, в свою чергу призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, та, як наслідок, до прийняття необґрунтованого рішення, а тому воно є таким, що підлягає скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу задоволити.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2011р. у справі № 10/31/5022-732/2011 скасувати. Прийняти нове рішення: В задоволенні позову відмовити.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.