ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
09.11.11 Справа № 5015/3662/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого судді Скрипчук О.С.
Суддів Дубник О.П.
При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 б/н від 21.09.2011 року;
на рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2011 року;
у справі № 5015/3662/11;
за позовом Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3, м. Львів;
до відповідача: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, с. Липники Пустомитівського району Львівської області;
про стягнення заборгованості у розмірі 285 809,24 грн.
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_4 довіреність б/н від 29.08.2011 року;
від відповідача: ОСОБА_5 довіреність б/н від 01.07.2011 року;
Субєкт підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 285 809,24 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 5015/3662/11 (суддя Данко Л.С.) позов Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 задоволено. Суд прийняв рішення, яким стягнув з Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 на користь Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 285 809,24 грн. основного боргу.

Не погоджуючись з даним рішенням Субєкт підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу б/н від 21.09.2011 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2011 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що поставки товару, що мали місце між сторонами не повязані з виконанням умов договору купівлі-продажу, а тому посилання позивача на умови договору купівлі-продажу від 22.09.2006 року як на підставу своїх вимог є безпідставними.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 24.10.2011 року, в якому просить залишити рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2011 року без змін.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2011 року було змінено склад колегії суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2006 року між субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 (продавець) та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу (надалі договір). Згідно умов договору продавець зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар у кількості, асортименті та в термін, згідно даного договору.

В п. 2.1. договору передбачено, що покупець купує товар в кількості та за цінами згідно з накладними.

Розрахунки за отриманий товар проводяться на умовах післяоплати протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару покупцем накладних відпуску.

В 5.1. договору зазначено, що останній вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до повного його виконання.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що ним на виконання вищевказаного договору, було продано відповідачу товар на загальну суму 292509,24 грн., що підтверджує накладними: № 98 від 12.03.2010 року на суму 555,02 грн., № 250/1 від 09.03.2010 року на суму 29 397,20 грн., № 143 від 29.09.2006 року на суму 115 113,65 грн., № 3112 від 30.12.2009 року на суму 874,11 грн., № 3111 від 29.12.2009 року на суму 949,03 грн., № 3123 від 31.12.2009 рок на суму 202,37 грн., № 3122 від 30.12.2009 року на суму 1185,68 грн., № 3109 від 30.12.2009 року на суму 608,43 грн., № 3214 від 30.12.2009 року на суму 5 232,51 грн., № 3110 від 29.12.2009 року на суму 214,04 грн., № 3121 від 28.12.2009 року на суму 218,44 грн., № 3108 від 28.12.2009 року на суму 367,98 грн., № 3212 від 26.12.2009 року на суму 2 443,14 грн., № 3114 від 25.12.2009 року на суму 152,68 грн., № 3113 від 25.12.2009 року на суму 214,62, № 3211 від 25.12.2009 року на суму 1 972,54 грн., № 3107 від 25.12.2009 року на суму 1 765,69 грн., № 3105 від 24.12.2009 року на суму 955,84 грн., № 3100 від 25.12.2009 року на суму 354,76 грн., № 3104 від 24.12.2009 року на суму 209,10 грн., № 3112 від 24.12.2009 року на суму 17 728,20 грн., № 3111 від 24.12.2009 року на суму 535,72 грн., № 3110 від 24.12.2009 року на суму 11 270,00 грн., № 3109 від 23.12.2009 року на суму 118,58 грн., № 3108 від 23.12.2009 року на суму 545,71 грн., № 3103 від 23.12.2009 року на суму 746,37 грн., № 3107 від 22.12.2009 року, на суму 3073,28 грн., № 3106 від 21.12.2009 року на суму 1 267,14 грн., № 3102 від 21.12.2009 року на суму 510,92 грн., № 3105 від 21.12.2009 року на суму 2 290,26 грн., № 3101 від 21.12.2009 року на суму 2 205,00 грн., № 3104 від 18.12.2009 року на суму 358,03 грн., № 3103 від 18.12.2009 року на суму 1 607,20 грн., № 3102 від 18.12.2009 року на суму 2 250,28 грн., № 3101 від 18.12.2009 року на суму 1 327,41 грн., № 3210 від 11.12.2009 року на суму 3447,84 грн., № 190 від 01.11.2010 року на суму 12 200,83 грн., № 251/1 від 10.03.2010 року на суму 40 547,50 грн., № 199/1 від 29.01.2010 року на суму 849,17 грн., № 60/1 від 13.01.2010 року на суму 24 343,20 грн.

Зазначені накладні підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

З банківських виписок вбачається, що відповідач 28.01.2008 року здійснив оплату за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 600,00 грн. (а.с. 99), 25.02.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 600,00 грн. (а.с. 98), 31.03.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 200,00 грн. (а.с. 97), 27.06.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 200,00 грн. (а.с. 96), 31.07.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 600,00 грн. (а.с. 95), 31.07.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 1000,00 грн. (а.с. 94), 31.07.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 200,00 грн. (а.с. 93), 11.08.2008р. - за накладною № 143 від 29.09.06р. в сумі 300,00 грн. (а.с. 92).

Позивач стверджує, що відповідач не розрахувався за отриманий товар в повному обсязі, у звязку з чим, в останнього виник борг в сумі 285 809,24 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного:

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обовязків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Твердження апелянта про те, що у вищезазначених накладних відсутні посилання на договір 22.09.2006 року, а тому вони не є належними доказами передачі товару на виконання умов вказаного договору, колегія суддів оцінює критично, з огляду на наступне.

Неправильне відображення в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності певних операцій або невідображення їх взагалі не тягне за собою припинення господарських зобовязань. Спір у даній справі виник не у звязку з регулюванням, організацією або веденням бухгалтерського обліку та складанням фінансової звітності.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" основними реквізитами первинних бухгалтерських документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, зазначена норма не визначає в якості обовязкового реквізиту номер та дату договору, який може бути підставою для господарської операції, а лише вказує на обовязковість, зокрема, зазначення змісту та обсягу господарської операції, якою, згідно ст. 1 Закону, є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (у даному випадку зазначені накладні підтверджують здійснення господарської операції передача товару, що викликає певні зміни у структурі зобовязань).

Разом з тим, в п. 2.1 договору сторони встановили, що розрахунки за отриманий товар проводяться на умовах післяоплати протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару покупцем, згідно накладних.

Як вбачається з вищезазначених накладних товар передавався позивачем відповідачу в період дії договору купівлі-продажу від 22.09.2006 року.

Відповідачем не надано доказів існування інших угод з позивачем щодо поставки товару, на виконання яких йому міг передаватись товар за вказаними накладними.

У відзиві на позовну заяву, відповідач стверджує, що за накладною за № 143 від 29.09.2006р. правовідносини між сторонами виникли з договору купівлі-продажу від 22.09.2006р.(а.с. 125, т. 1).

Матеріали справи не містять відомостей про погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 285 809,24 грн. за отриманий товар.

Оскільки, відповідач частково розрахувався перед позивачем за отриманий товар і не надає документів, які б свідчили про відсутність його вини з невиконання своїх зобовязань за договором в повному обсязі, то колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано визнав доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 285 809,24 грн.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2011 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 08.09.2011 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Зварич О.В.

Постанова підписана «14»листопада 2011 року