ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

16.06.11 справа № 18/5009/1267/11

Суддя Носівець В.В.

розглянувши матеріали справи:

за позовом: Військового прокурора Запорізького гарнізону (69063, м. Запоріжжя, вул.Анголенка, буд. 2) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

1. Міністерства оборони України (03168, м. Київ-168, Повітряно-флотський проспект, 6)

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

до відповідачів:

1. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72318, АДРЕСА_1; Запорізька область, м. Мелітополь-7, військове містечко № 3, буд. 257)

2. квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя (69063, м. Запоріжжя, вул. Жовтнева, 4)

про визнання договору оренди № 4 від 01.06.2007 р. недійсним та зобовязання ФОП ОСОБА_2 повернути Міністерству оборони України частину нежитлового приміщення, загальною площею 72,1 кв.м., яке є державною власністю, що розташоване в 44 Гарнізонному будинку офіцерів та знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь-7

Представники сторін та учасників судового процесу:

від позивача 1: не зявився;

від позивача 2: ОСОБА_3, довіреність № 01/278 від 29.11.2010 р., посвідчення № 40 від 06.12.2010 р.;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: ОСОБА_4, довіреність № 1499 від 03.08.2010 р., паспорт серія МА 175984 від 30.09.1997 р.;

від прокуратури: ОСОБА_5, посвідчення № 033 від 26.09.2008 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернувся Військовий прокурор Запорізького гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: 1.Міністерства оборони України; 2.Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, до відповідачів: 1. фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 2. квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя, про визнання договору оренди № 4 від 01.06.2007 р. недійсним на майбутнє та зобовязання ФОП ОСОБА_2 повернути Міністерству оборони України частину нежитлового приміщення, загальною площею 72,1 кв.м., яке є державною власністю, що розташоване в 44 Гарнізонному будинку офіцерів та знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь-7.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказав, що договір оренди № 4 від 01.06.2007р. був укладений, а обєкт оренди переданий в користування ФОП ОСОБА_2 всупереч вимогам законодавства України, що регламентує передачу військового майна в оренду. Зокрема, вказує, що в порушення ст.ст. 5, 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»та п. п. 4, 7, 8, 12 «Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 р. № 778, керівництвом квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя не було одержано дозволу органу, уповноваженого управляти військовим майном - Міністерства оборони України, помилково пославшись на начебто отриманий дозвіл з боку начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, який був наданий до регіонального відділення Фонду державного майна України лише 04.07.2007 р. після підписання договору. Зауважує, що всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», п. 19 «ОСОБА_5 оцінки вартості обєктів оренди», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 р. № 629 та п. 6 вищезазначеного Порядку, укладанню договору оренди не передувала оцінка обєкту оренди комісією у складі уповноважених осіб Міністерства оборони України або іншого органу військового управління, передача обєкту оренди здійснювалась не на конкурсній основі. Окрім того, акт оцінки майна, яке передано в оренду, не затверджувався Міністерством оборони України. Також вказав на те, що в договорі не погоджено такої істотної умови договору оренди як забезпечення зобовязань. Додатково посилався на те, що орендарем здійснено прибудову до орендованого приміщення у вигляді площадки з металевою огорожею, заборонивши вільний доступ представників квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя для необхідного огляду та перевірки використання орендованого майна, чим порушено вимоги п. п. 8.3, 5.13 договору. Також в порушення ст. 796 ЦК України, п. 5.12 договору орендар користується земельною ділянкою площею 8х12 метрів, яка прилягає до будівлі, що необхідна останньому для досягнення мети найму оренди приміщення під кафе.

Ухвалою суду від 18.03.2011 р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 07.04.2011 р. Ухвалою від 07.04.2011 р. розгляд справи відкладався до 28.04.2011р. 26.04.2011 р. відповідач 2 (квартирно-експлуатаційний відділ міста Запоріжжя) надав відзив на позовну заяву, в якому підтримав позов прокурора та просив розглянути справу без участі його представника. 28.04.2011 р. позивач 2 (регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області) надав письмові пояснення, в яких повідомив, що на підставі звіту та рецензії регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області було погоджено розмір орендної плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя. Також відзначив, що відповідно до ч. 2 п. 1.2 Інструкції про організацію передачі в оренду та укладання договорів оренди нерухомого військового майна, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 02.02.2010 р. № 46, дозвіл орендодавцям на передачу в оренду та укладання договорів оренди нерухомого майна надається головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України як органом військового управління, на підставі довіреності, виданої Міністерством оборони України начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. В даному випадку лист від 20.12.2004 р. № 303/1/6/3780 Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України виданий начальником Головного управління на підставі довіреності, виданої Міністерством оборони України від 01.11.2004 р. № 220/2314. Також зауважив, що відповідно до п. 2.4 Положення про порядок створення та діяльності комісій з оцінки вартості військового майна, що підлягає передачі в оренду, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Фонду державного майна України від 17.09.2001 р. № 333/1697, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.10.2001 р. № 871/6062, основними завданнями та функціями комісії з оцінки військового майна є складання акта оцінки військового майна за формою, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, або звіту у разі проведення незалежної оцінки. Вказує, що в даному випадку орендодавець нерухомого військового майна надав звіт з незалежної оцінки майна.

Ухвалою від 28.04.2011 р. (з урахуванням ухвали від 25.05.2011 р. про виправлення описки) продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи до 25.05.2011 р.

Ухвалою від 25.05.2011 р. замінено первісного відповідача 1: фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 належним відповідачем 1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ОСОБА_6. Розгляд справи розпочато заново. Судове засідання призначено на 16.06.2011 р.

15.06.2011 р. прокурор подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати недійсним з моменту укладення договір оренди № 4 від 01.06.2007 р. нерухомого військового майна, укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Запоріжжя та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; зобовязати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути Міністерству оборони України частину нежитлового приміщення, загальною площею 72,1 кв.м., яке є державною власністю, що розташоване в 44 Гарнізонному будинку офіцерів та знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь-7.

Заява про уточнення позовних вимог відповідала ст. 22 ГПК України та була прийнята судом до розгляду.

В судовому засіданні 16.06.2011 р. були присутніми представники позивача 2 (РВ ФДМУ по Запорізькій області), відповідача 2 (квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя) та Військової прокуратури Запорізького гарнізону. Позивач 1 (Міністерство оборони України) не направив в судове засідання свого представника, не повідомив причин неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач 1 (ФОП ОСОБА_2Г.) відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання свого представника не направив.

Ухвали про призначення справи до розгляду та про відкладення розгляду справи, які надсилались на адресу відповідача 1, вказану в позовній заяві (72318, АДРЕСА_1) були повернуті поштовою установою до суду у звязку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Станом на 13.04.2011 р. дана адреса значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні 16.06.2011 р. судом оголошено ухвалу про припинення провадження у справі згідно з п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України враховуючи наступне.

01.06.2007 р. Квартирно-експлуатаційним відділом м. Запоріжжя (орендодавець, відповідач 2) та ПП Семак ОСОБА_6 (орендар, відповідач 1) укладено договір оренди № 4 нерухомого військового майна, розташованого в Мелітопольському гарнізоні за адресою: м. Мелітополь-7, військове містечко № 3, буд. 257.

Згідно з п. 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно частину нежитлового приміщення Гарнізонного Будинку Офіцерів загальною площею 72,10 кв.м. (у подальшому майно), що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, розташоване за адресою: м. Мелітополь-7, військове містечко № 3, вартість якого визначена на 31.03.2007 року за незалежною оцінкою та становить згідно акту оцінки 46081 грн.

Назване в п. 1.1 договору оренди нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під кафе (п. 1.3 договору).

У п. 10.1 договору сторони визначили, що цей договір діє з 01.06.2007 р. по 30.05.2010 р.

Майно передано орендарю за актом прийому-передачі, який є додатком № 2 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2011 р. ОСОБА_2 звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя із заявою, в якій просила достроково припинити оренду приміщення згідно з п. 10.9 договору оренди № 4 від 01.06.2007 р. та п. 10.8 додаткової угоди № 4/2010/КЕВ від 11.06.2010 р. у звязку з банкрутством орендаря з 01.04.2011 р. та прийняти нерухоме майно по акту прийому-передачі зі складанням акту інвентаризації обєкту.

01.04.2011 р. обєкт оренди повернуто орендарем Квартирно-експлуатаційному відділу м.Запоріжжя, що підтверджуєтсья актом прийому-передачі нерухомого військового майна в оренду, підписаного обома сторонами 01.04.2011 р. та скріпленого печаткою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя.

Таким чином, на момент розгляду справи в суді орендні відносини сторін договору припинено, обєкт оренди повернуто.

Отже, предмет спору у даній справі відсутній.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 3 Розяснення Вищого арбітражного суду від 23.08.1994 р. № 02-5/612 «Про деякі питання практики застосування статей 80 та 81 Господарського процесуального Кодексу України»господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 статті 80 ГПК зокрема у таких випадках як припинення існування предмета спору (наприклад, здійснене у встановленому порядку скасування оспорюваного акта), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За даними акту звірки взаєморозрахунків, складеного Квартирно-експлуатаційним відділом м. Запоріжжя станом на 01.06.2011 р., заборгованість за договором оренди № 4/2007 від 01.06.2007 р. у ПП ОСОБА_2 відсутня.

Неврегульованих питань між сторонами у звязку з із припиненням існування перемету спору не залишилися.

За таких обставин суд припиняє провадження у справі на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати, за внутрішнім переконанням та висновком суду, з відповідачів не стягуються в доход державного бюджету України.

Керуючись ст. 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя В.В.Носівець