ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
11.10.11 Справа № 17/77
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого-судді Мельник Г.І.
суддів: Новосад Д.Ф.
на рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року
у справі № 17/77
за позовом: Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ
до відповідача: Комунального підприємства «Уж - тепло», м.Ужгород
про стягнення заборгованості в сумі 9 488 073,54 грн., в т.ч. 7 600 000 грн., - основного боргу, 737 747,02 грн. пені, 842 972, 62 грн. інфляційних нарахувань, 307 353,90 грн. 3% річних,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №69/10 від 09.09.2011року);
від відповідача:не зявився;
Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року у справі№17/77 (суддя Ушак І.Г.), позов задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства «Уж - тепло», м.Ужгород на користь Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ заборгованість на суму 8 755 326,52 грн., включаючи основний борг, річні відсотки, пеню та інфляційні нарахування, та у відшкодування судових витрат 25 736 грн., відстрочивши виконання рішення до 15.11.2011 року.

Позивач Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ, не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині зменшення розміру пені, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року у справі №17/77 скасувати в частині зменшення пені, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Свої вимоги скаржник аргументує тим, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, а також не дослідив усіх істотних обставин справи. Позивач вважає, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення; суд дослідив лише ступінь виконання зобовязання боржником, однак, не врахував майнового стану сторін зобовязання.

Відповідач комунальне підприємство «Уж - тепло», м.Ужгород вимоги ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2011 року не виконало, відзив на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 96 ГПК У?країни не подало.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №00954045, тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року скасувати в частині зменшення пені.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року у справі №17/77 залишити без змін, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що 29.09.2008 року між Дочірньою компанією «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ (постачальник) та комунальним підприємством «Уж - тепло», м.Ужгород (покупець) укладено договір №06/08-1917 БО-12 поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання, згідно п.1.1. даного договору постачальник зобовязався передати у власність покупцю природний газ, за наявності його обсягів, а покупець зобовязався прийняти від постачальника та оплатити природний газ.

Визначення обсягів та ціни газу, який постачався покупцю, здійснювалось відповідно до ст. ст. 2, 5 договору та додаткових угод № 2 від 30.01.2009 року, № 3 від 27.04.2009 року та № 4 від 28.04.2009 року.

Пунктом 6.1 договору передбачено порядок проведення розрахунків між сторонами за поставлений природний газ і, зокрема, встановлено, що остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом листопада-грудня 2008 року та січня-вересня 2009 року здійснив поставку відповідачу обумовленого договором природного газу на загальну суму 11 827 980,37 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу для вироблення теплової енергії для бюджетних установ та організацій та інших споживачів, підписаними уповноваженими представниками постачальника і покупця та скріпленими їх печатками (а. с. 21-32, том 1).

Однак, відповідач всупереч взятих на себе згідно укладеного договору зобовязань та в порушення вимог ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530 та 692 ЦК України вартість отриманого природного газу оплатив лише частково в сумі 4 227 980,37 грн., що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в сумі 7 600 000 грн., яка є документально підтвердженою, відповідає дійсним обставинам справи та не спростована відповідачем в установленому законом порядку, оскільки докази, що підтверджують виконання відповідачем зобовязань щодо повної оплати вартості отриманого природного газу в добровільному порядку в матеріалах справи відсутні. Відтак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7 600 000 грн. основного боргу місцевим господарським судом задоволено підставно.

Водночас, зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений договором, оплату за поставлений природний газ в повному обсязі не здійснив, чим порушив свої договірні зобовязання, позивач у відповідності до вимог ст. ст. 230-231 ГК України, ст. ст. 611, 612, ч. 1 ст. 624 ЦК України на підставі п. 7.2 договору нарахував за період прострочення відповідачем оплати з 14.02.2010 року по 14.08.2010 року пеню в сумі 737 747,02 грн.

Місцевий господарський суд, перевіривши правильність нарахування позивачем пені, дійшов висновку про зменшення розміру пені до 5 000,00 грн., на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та п. 3 ст. 83 ГПК України.

З приписів вказаних правових норм вбачається, що при зменшенні розміру неустойки (штрафу, пені) судом повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу.

Як вбачається з витягу з ЄДРПОУ (а. с. 38 том 1), комунальне підприємство «Уж - тепло», м.Ужгород є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є постачання пари та гарячої води.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем (а. с. 9, том 2), станом на 01.01.2011 року дебіторська заборгованість комунального підприємства «Уж - тепло», м.Ужгород становить 12 764 500 грн.

Зважаючи на це, внаслідок складного фінансового становища відповідача, яке виникло не з його вини, а у зв'язку з неплатоспроможністю населення, якому комунальне підприємство «Уж - тепло», м.Ужгород постачає природний газ, отриманий від позивача, відповідач не в змозі своєчасно проводити розрахунки з позивачем за поставлений природний газ.

Окрім того, господарським судом першої інстанції взято до уваги ступінь виконання відповідачем зобов'язань і враховано, що отримавши від позивача природний газ вартістю 11 827 980,37 грн., відповідач здійснив його оплату в сумі 4 227 980,37 грн. Відтак, зменшуючи розмір пені, господарський суд, правильно встановив її правову природу і виходив з того, що розмір пред'явлених позивачем до стягнення санкцій і наслідки порушення відповідачем зобов'язання не є співрозмірними.

Таким чином, місцевий господарський суд, обєктивно оцінивши майновий стан як позивача так і відповідача, майнові та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обставини, які спричинили прострочення відповідачем виконання своїх договірних зобовязань, є винятковими і дають право на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій. Доводи апеляційної скарги вказаного висновку не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно, користуючись правом, наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та п. 3 ст. 83 ГПК України, зменшив розмір пені, нарахованої позивачем, до 5000 грн. і стягнув її з відповідача.

Окрім того, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача нарахованих у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період прострочення останнім оплати вартості отриманого природного газу 3% річних в сумі 307 353,90 грн. за період з 11.01.2009 року по 14.08.2010 року та інфляційних втрат в сумі 842972,62 грн. за період з січня 2009 року по березень 2010 року, виходячи із розміру та дати проведених відповідачем оплат.

Колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що 3% річних та інфляційні втрати позивачем нараховано відповідно до вимог чинного законодавства та обставин справи, і він вправі вимагати сплати інфляційних втрат не за весь час прострочення, а за певний його період. Відтак, позовні вимоги в цій частині господарським судом задоволено підставно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та законність позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7 600 000 грн. основного боргу, 5000 грн. пені, 842 972,62 грн. - інфляційних втрат, 307 353,90 грн. 3% річних, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, вважає, що всі обставини, які мають значення для справи, були зясовані повністю і у відповідності із вимогами закону.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господар?ський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2011 року у справі №17/77 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ за №31/10-10875 від 26.08.2011 року без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя Мельник Г.І.

Суддя Новосад Д.Ф.

Суддя Михалюк О.В.