КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2011 р. № 64/9

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г. (доповідач по справі),

суддів: Мальченко А.О.,

ОСОБА_1,

за участю представників сторін:

згідно з протоколом судового засідання від 30.06.2011 року

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» на рішення господарського суду міста Києва від 19.04. 2011 року

по справі № 64/9 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі

структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

до житлово-будівельного кооперативу «Більшовик»

про стягнення боргу в сумі 34 155 грн. 28 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.04.2011 року по справі № 64/9 у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» до житлово-будівельного кооперативу «Більшовик» про стягнення боргу в сумі 34 155 грн. 28 коп. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням публічне акціонерне товариство «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити. В своїх доводах апелянт посилається на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції мало місце невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2011 року у справі № 64/9 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» прийнято до провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. В судовому засіданні 16.06.2011 року оголошена перерва на 30.06.2011 року.

У судовому засіданні представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу і просив рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2011 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» - без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні надав свої пояснення та підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2011 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення і доводи представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом міста Києва та вбачається з матеріалів справи, 01.03.2001 року між АЕК «Київенерго» (за договором Енергопостачальна організація) та ЖБК «Більшовик» (за договором Абонент) було укладено Договір № 4340061 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим Договором у житловий будинок за адресою: м.Київ, проспект Перемоги, 43-а.

Сторони дійшли згоди, що при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно з п.2.2. Договору Енергопостачальна організація зобовязалася, зокрема постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гарячого водопостачання протягом року; в кількості та обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору та при зміні тарифів (Додаток № 3 до Договору) повідомляти Абонента у пятиденний термін з моменту отримання розпорядження держадміністрації м.Києва про їх змінення.

Відповідач (Абонент - за Договором) зобовязався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п.п.2.3.1. Договору).

За умовами п.п.2.3.7. Договору Абонент зобовязався за самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку, сплачувати «Енергопостачальній організації» 5-кратну вартість, включаючи тарифну, за кількість теплової енергії, спожитої такими системами.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що облік споживання Абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Сторонами було підписано Додаток № 1 до Договору № 4340061 від 01.03.2001 року, в якому визначено обсяги постачання теплової енергії Абоненту, в період з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року теплову енергію в гарячій воді в межах 1280 Гкал/рік.

У Додатку № 3 до Договору № 4340061 від 01.03.2001 року передбачено, що розрахунки за теплову енергію проводяться згідно з Тарифами, затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.11.2000 року № 1956.

Порядок розрахунків за теплову енергію, визначений у Додатку № 4 до Договору №4340061 від 01.03.2001 року. Згідно з п.3 названого додатку до Договору, сплату за вказаними в п.2 цього Додатку документами, Абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

У випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду (п.3 цього Додатку), Енергопостачальна організація нараховує Абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України (п. 3.5 Додатка 4 до Договору № 4340061 від 01.03.2001 року).

Відповідно до довідки ЖБК «Більшовик», яка є Додатком № 8 до Договору № 4340061 від 01.03.2001 року, станом на 01.06.2010 року позивач забезпечує опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від теплових мереж Постачальника на житловий будинок за адресою: проспект Перемоги, 43-а, загальна площа 3990, площа мешканців 3901,1 97,77 %; площа госпрозрахункових орендарів 88,9 2,23 %; кількість прописаних мешканців 186. Окремою графою у Додатку визначено: кв. №33 ПП Голобородько 44,3 м.кв. 1 рукомийник; кв. № 78 ТОВ «Ростост-Україна» 44,6 м.кв., 1 ванна, мийка 1.

Позивач на підставі вказаної працівником ЖБК «Більшовик» у Додатку № 8 до Договору № 4340061 від 01.03.2001 року інформації провів перевірку жилого будинку за адресою: проспект Перемоги, 43-а, за результатом якої склав ОСОБА_2 № 4-05/38, №2010512 від 27.05.2010 року, в яких зафіксовано, що під час обстеження житлового будинку по проспекту Перемоги, 43-а на предмет наявності нежитлових приміщень виявлено, що в квартирі № 33 знаходиться офіс ПП Голобородько, встановлено 1-рукомийник ГВП, квартира внесена в договір як нежитлова без кранів ГВП. У квартирі № 78 знаходиться офіс ТОВ «Ростост-Україна», встановлена 1 ванна сумісна з рукомийником та 1 мийка ГВП, квартира внесена в договір як нежитлова без кранів ГВП.

ОСОБА_2 обстеження приміщення підписані представником АК «Київенерго» ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_4.

На підставі зазначених ОСОБА_2 обстеження приміщення, а саме квартир № 33, № 78 у житловому будинку по проспекту Перемоги, 43-а, позивач здійснив донарахування сум, які підлягають сплаті відповідачем за спожиту теплову енергію за тарифами встановленими для категорії «Інші споживачі» (676,15 грн. за 1 Гкал з ПДВ) в сумі 30 497 грн. 30 коп.

Однак, як зазначає позивач, відповідач, у порушення умов п.3 договору Додатку№4 до Договору №430061 від 01.03.2001 року, борг в сумі 30 497 грн. 30 коп. добровільно не сплатив, що підтверджується табуляграмами споживання теплової енергії.

У звязку із виниклою заборгованістю позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 303 358 грн. 04 коп. за спожиту теплову енергію, 2117 грн. 53 коп. пені, 1204 грн. 24 коп. інфляційних втрат, 336 грн. 21 коп. 3% річних.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом, відповідач є неприбутковою організацією, створеною для забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва пятиповерхового будинку на 90 квартир, за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 43-а за кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

Матеріалами даної справи підтверджено, що квартири у будинку №43,А по проспекту Перемоги знаходяться в житловому фонді і мають власників квартир, про що зазначено і в Договорі №4340061 від 01.03.2001 року, і в Додатках до нього, за умовами якого сторони дійшли згоди про те, що для 100 % помешкань будинку затверджені тарифи на гаряче водопостачання, встановлені Київською міською адміністрацією за тарифною групою «Житлово-експлуатаційні організації (населення)».

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Укладений між сторонами договір має ознаки договору про надання послуг, а отже до нього повинні застосовуватися норми законодавств, що регулюють даний вид договорів.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до норм ст. 627, 629 ЦК України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивача були відсутні підстави здійснювати застосування тарифів для категорії «Інші споживачі» тільки на підставі ОСОБА_2 №4-05/38; №2010512 від 27.05.2010 року обстеження квартир № 33, № 78 пятиповерхового будинку на 90 квартир, за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 43-А.,якими, на думку позивача, встановлено, що відповідач здійснив самовільне підключення систем тепло споживання і квартири №№ 33, 78 по проспекту Перемоги в м. Києві використовується позивачем не за призначенням, тобто не для постійного проживання фізичних осіб, а для здійснення господарської діяльності, виходячи з наступного.

Так, статтею 4 Житлового кодексу України (ЖК Української РСР від 30.06.1983 року №5464-Х) передбачено, що до житлового фонду, зокрема відносяться жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів).

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Статтею 6 Житлового кодексу України передбачено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ст. 8 Житлового кодексу України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається.

У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу, а саме - непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) ради.

Натомість переведення жилих приміщень в нежилі може здійснюватися за рішенням органу місцевого самоврядування за умов виконання власником такого приміщення низки певних вимог щодо обладнання і користування приміщенням.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком господарського суду, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту порушення позивачем пункту 2.3.7. Договору №4340061 від 01.03.2001 року та факту використання квартир за адресою: проспект Перемоги, 43-а, № 33 та № 78 не за призначенням.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку з приводу того, що ОСОБА_2 обстеження № 4-05/38; №2010512 від 27.05.2010 року, які складені представником АК «Київенерго» ОСОБА_3, і які покладені в основу позову, не можуть беззаперечно свідчити про те, що у квартирах № 33, № 78 жилого будинку по пр. Перемоги, 43-а в м. Києві, здійснено самовільне підключення систем теплоспоживання чи підключення їх перед приладами обліку. Також позивач помилково розцінює факт наявності у квартирах № 33 та №78 жилого будинку за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 43-а, одного рукомийника, однієї ванни та однієї мийки, як самовільне підключення систем теплоспоживання.

Крім того, названі ОСОБА_2 обстеження приміщення не можуть стверджувати той факт, що квартири № 33, № 78 жилого будинку по пр. Перемоги, 43-а в м. Києві є нежитловим фондом, і дають право позивачу здійснювати донарахування сум за тарифами, що встановлені для «Інших споживачів».

Також колегія суддів, оглянувши вказані вище ОСОБА_2, зазначає, що вони не можуть служити належним доказом у розумінні статті 34 ГПК України, оскільки під час перевірки представник ЖБК «Більшовик» участі не приймав та вказані ОСОБА_2 не підписував.

Таким чином, враховуючи наведені вище статті Житлового кодексу України, колегія суддів відзначає, що переведення жилих приміщень в нежилі може здійснюватися лише за рішенням органу місцевого самоврядування, а не на підставі складених АЕК «Київенерго» ОСОБА_2 обстеження приміщень.

Одночасно слід зазначити, що АЕК «Київенерго» не позбавлено права на стягнення донарахованої відповідачу суми, але лише у випадку дотримання процедури надання вказаним квартирам статусу нежитлового фонду.

Разом з цим, відповідно до п. 2.3.4 Договору сторонами було погоджено зазначити в Додатках №8 та №9 до Договору всі обєкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж Абонента (найменування, максимальні теплові навантаження, обсязи теплоспоживання, займана площа орендарів тощо).

Матеріали справи свідчать, що у Додатках №8 та №9 до Договору зазначено всі обєкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж Абонента, а саме житловий будинок по пр. Перемоги, 43-а в м. Києві (а.с. 23-24, 29-30). При цьому, категорії «Інші споживачі» у цих Додатках не значаться, як не значиться і інформація про бюджетних орендарів.

У звязку з цим колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги твердження скаржника, що приміщення квартир № 33, № 78 жилого будинку по пр. Перемоги, 43-а в м. Києві використовуються не за призначенням, тобто не для постійного проживання фізичних осіб, а для здійснення господарської діяльності, оскільки ЖБК «Більшовик» не є власником вказаних вище квартир, а є обслуговуючою організацією.

Таким чином, судова колегія вважає неспроможними доводи позивача про наявність підстав застосовувати положення пункту 2.3.7 Договору. Натомість, на переконання судової колегії розрахунки за теплову енергію проводяться згідно з Тарифами, затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.11.2000 року № 1956, як це передбачено у Додатку № 3 до Договору № 4340061 від 01.03.2001 року.

З огляду на вищезазначене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 30 497 грн. 30 коп. є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Також судова колегія погоджується із висновком господарського суду з приводу того, що у звязку з недоведеністю суми основного боргу позовні вимоги про стягнення з відповідача пені 2 117 грн. 53 коп., інфляційної складової боргу 1 204 грн. 24 коп. та три відсотки річних 336 грн. 21 коп. також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано докази та належним чином не доведено правомірність вимог апеляційної скарги про скасування рішення місцевого господарського суду від 19.04.2011 року та позовних вимог про стягнення боргу в сумі 34 155 грн. 28 коп.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва 19.04.2011 року прийнято після повного зясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у звязку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи представника позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2011 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» на рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2011 року по справі № 64/9 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2011 року по справі № 64/9 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 64/9 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Майданевич А.Г.

Судді Мальченко А.О.

ОСОБА_1