ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" серпня 2011 р. Справа № 24/063-11

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроУкраїна»
до Відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Колос»
про стягнення 27 953, 73 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1
відповідача:не зявились
суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 27 953, 73 грн. за договором № 03/08-ЗАУ від 12.02.2008 р., з яких: 16 761, 60 грн. сума основного боргу, 9 691, 85 грн. перерахунок по курсу долара США, 1 500, 28 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою суду від 11.07.2011 р. розгляд справи призначено у судовому засіданні на 28.07.2011 р.

Присутні в судових засіданнях 28.07.2011 р. та 26.08.2011 р. представники позивача повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 11.07.2011 р. та від 28.07.2011 р. в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно до п. 3.6 роз'яснень президії ВГСУ № 02-5/289 від 18.09.1997 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України (з наступними змінами та доповненнями) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місця знаходження юридичних осіб учасників судового процесу. Відповідні процесуальні документи надіслані згідно з поштовими реквізитами учасників процесу.

Позивачем було надано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якої вбачається, що станом на 14.07.2011 р. місцезнаходження відповідача: 08471, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Улянівка, що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 р. №755-IV, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

12.02.2008 р. між сторонами було укладено договір № 03/08-ЗАУ, за умовами якого позивач зобовязався продати та відвантажити, а відповідач оплатити та прийняти на умовах, передбачених цим договором, наступний товар (надалі - продукція) згідно нижчезазначеної специфікації:

Назва товару (насіння)Одиниця виміруКількістьЦіна за одиницю, в грн. без ПДВСума, в грн.
Насіння кукурудзи гібрид ЗПТК-256п.о.30, 00465, 6013 968, 00
Всього без ПДВ 20 %:13 968, 00
ПДВ 20 % складає:2 793, 60
Загальна сума складає:16 761, 60
Загальна сума договору складає: 16 761, 60 грн., в т.ч. ПДВ 20 % складає 2 793, 60 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору форма оплати безготівкова. Оплата, що складає 100 % від загальної вартості продукції у розмірі 16 761, 60 грн., в т.ч. ПДВ 20 % складає 2 793, 60 грн., шляхом перерахування на рахунок позивача (разом або частками) до 10 липня 2008 р.

Згідно з п. 10.3 договору продукція вважається переданою відповідачу при підписанні видаткової (товарно-транспортної) накладної відповідачем про отримання товару.

Відповідно до п. 10.4 договору датою отримання продукції відповідачем вважається дата підписання видаткової (товарно-транспортної) накладної.

Пунктом 16.5 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими на це представниками обох з сторін і діє до моменту повного виконання сторонами умов цього договору.

На виконання умов договору, позивач по видатковій накладній № 240421 від 24.04.2008 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 16 761, 60 грн., а відповідач вказаний товар отримав.

Проте, в порушення своїх договірних зобовязань, відповідач за поставлений товар не розрахувався, у звязку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 16 761, 60 грн., що і стало підставою для звернення останнього до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 18.04.2011 р. та 17.06.2011 р. на адресу відповідача було надіслано претензії № 33-ЮР та № 47-ЮР з вимогами сплатити заборгованість за поставлений товар. В підтвердження надіслання вказаної кореспонденції позивач надав до суду фіскальні чеки № 6232 від 18.04.2011 р., № 1063 від 17.06.2011 р. та повідомлення про вручення поштового відправлення, копії яких долучено до матеріалів справи.

Однак, відповідач вказані вимоги залишив без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вказані вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 173 ГК України передбачено, що один субєкт господарського зобовязання повинен вчинити певну дію на користь іншого субєкта, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст.193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З огляду на викладене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 16 761, 60 грн. заборгованості є доведеними, обґрунтованими, підтверджені доказами і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 3.2 договору просить суд стягнути з відповідача перерахунок по курсу долара США у сумі 9 691, 85 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що ціни, за якими позивач пропонує продукцію відповідачу, базуються згідно встановленого прас-листа, де 1 у.о. еквівалентна 1 дол. США або 1 Євро (в залежності від прас-листа) та перераховується по курсу НБУ на день підписання договору. При зміні курсу позивач залишає за собою право переглянути ціни до зміни курсу долара США або Євро на день отримання оплати позивачем за поставлену відповідачу продукцію.

Згідно розрахунку позивача, перерахунок ціни по курсу долара США за період з 12.02.2008 р. до 04.07.2011 р. (в якому курс долара США відповідно до курсу НБУ на 12.02.2008 р. становить 5, 05 грн., а станом на 04.07.2011 р. курс долара США відповідно до курсу НБУ становить 7, 97 грн.) складає 9 691, 85 грн.

Здійснений позивачем перерахунок по курсу долара США є арифметично вірним, відповідає вказаним вимогам договору та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку в строк встановлений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 500, 28 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами регулюється ст. 536 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних за користування чужими грошовими коштами за період з 11.07.2008 р. до 04.07.2011 р. складають 1 500, 28 грн.

Здійснений позивачем розрахунок 3 % річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги позивача щодо стягнення 27 953, 73 грн. за договором № 03/08-ЗАУ від 12.02.2008 р., з яких: 16 761, 60 грн. основного боргу, 9 691, 85 грн. перерахунок по курсу долара США, 1 500, 28 грн. 3 % річних є доведеними, обґрунтованими, підтверджені доказами, і підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник в наслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроУкраїна»задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Колос»(08471, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, село Улянівка, код - 00846369) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АгроУкраїна (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25/1, код - 31351291) 16 761 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят одна) грн. 60 коп. основного боргу, 9 691 (девять тисяч шістсот девяносто одна) грн. 85 коп. перерахунку по курсу долара США, 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 28 коп. 3 % річних, 279 (двісті сімдесят девять) грн. 54 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Т.В. Лутак