ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.03.11 р. Справа № 16/40

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

при секретарі Гавриленко І.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Сладкая жизнь, м.Макіївка

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк

про стягнення 2953,46 грн.,

За участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.02.2011р. порушено провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Сладкая жизнь, м.Макіївка до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк про стягнення суми збитків за втрачене майно в розмірі 2953,46 грн. За вказаною позовною заявою розгляд справи призначено на 22.02.2011р. 10 год. 00 хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не надавалось, на підставі чого справу було розглянуто без застосування зазначених засобів. Крім цього, розяснено вимоги ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір суборенди № 28 від 05.06.2007р., акт приймання-передачі майна від 05.06.2007р., від 03.12.2007р., повідомлення № 994 від 17.12.2010р. про дострокове розірвання договору, акт обстеження фактичного стану майна від 15.12.2010р., неналежне виконання відповідачем умов договору, у звязку з чим позивачеві завдані збитки у вигляді вартості втраченого майна, з приводу чого він звернувся до суду.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (серія АЕ № 418744) відповідач зареєстрований за адресою: 83084, АДРЕСА_1. З метою належного повідомлення відповідача про час та місце слухання справи судова кореспонденція направлялась саме за цією адресою.

Однак, Відповідач до жодного судового засідання не зявився, відзив на позов та витребувані документи не надав, хоча був повідомлений про слухання справи належним чином.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судових засіданнях пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

05.06.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Сладкая жизнь (Орендар) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Суборендар) був укладений договір суборенди за № 28 (далі за текстом договір), згідно пункту 1.1. якого Орендар передав, а Суборендар прийняв у строкове платне користування за плату операційне торговельне обладнання, що є обєктом суборенди за цим договором, про що, згідно п.2.2. договору, складені акти прийому-передачі.

Згідно пункту 11.1. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015р.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до пункту 5.2. договору, щомісячний розмір суборендної плати за користування кожним окремим комплектом обладнання визначається в акті прийому-передачі такого комплекту і вважається узгодженим сторонами шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі.

Із акту прийому-передачі до договору, підписаного між сторонами без заперечень, вбачається, що сторони узгодили розмір щомісячної суборендної плати в сумі 1,00 грн. з ПДВ.

Суборендна плата, згідно п.5.4. договору, сплачується Суборендарем щоквартально на поточний рахунок Орендаря на умовах попередньої оплати до 3 (третього) числа першого місяця кварталу, протягом якого буде здійснюватись суборенда обладнання.

Як зазначив позивач у позовній заяві, в порушення умов п.п.5.2.-5.6. договору відповідач не здійснював оплату за користування обладнанням, у звязку з чим на адресу відповідача було направлено повідомлення (вих. № 994 від 17.12.2010р.) про те, що ТОВ „Сладкая жизнь достроково в односторонньому порядку припиняє дію договору суборенди № 28 від 05.06.2007р. на підставах, зазначених в п.11.5. договору (Орендар має право відмовитись від договору в разі, якщо Суборендар прострочив сплату суборендної плати понад трьох місяців. В такому випадку договір рахується розірваним з моменту отримання Суборендарем повідомлення Орендаря про відмову від договору) та ст.782 Цивільного кодексу України. В даному повідомленні відповідачу пропонувалося, у звязку з припиненням дії Договору, протягом 3 календарних днів підготувати до передачі та передати представникам ТОВ „Сладкая жизнь обладнання, а саме: шатер 6х12 „Чернигов (заводський № 20628) 1 шт. заставною вартістю 16243,11грн. за 1 комплект, меблі деревяні „Чернигов (заводський № 20529 - 20533) 5 шт. заставною вартістю 2160,75грн. за 1 шт., шатер 3х6 „Черниговское (заводський № 20377) заставною вартістю 2586,00грн. Зазначене повідомлення було вручено відповідачеві 24.12.2010р., про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні.

Згідно п.3.2. договору, в разі припинення дії договору з підстав, передбачених п.п.4.11., 11.2., 11.3., 11.5. договору, Суборендар зобовязаний повернути обладнання Орендарю за актами прийому-передачі не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту припинення договору.

Суборендар зобовязаний повернути обладнання Орендарю в тому ж самому стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням нормального зносу (п.3.5. договору).

Отримане повідомлення про дострокове розірвання договору суборенди № 28 від 05.06.2007р. відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Згідно п.6.4.12. договору, Суборендар зобовязаний самостійно і за свій рахунок забезпечити належне збереження обладнання, а Орендар, відповідно до пункту 6.1.1. договору, має право здійснювати контроль за використанням обладнання в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Так, 15.12.2010р. позивачем був складений акт дослідження фактичного стану та наявності майна, переданого в суборенду відповідачеві, в якому зазначено, що орендоване обладнання, а саме: шатер 6х12 „Чернигов (заводський № 20628) 1 шт. заставною вартістю 16243,11грн. за 1 комплект, меблі деревяні „Чернигов (заводський № 20529 - 20533) 5 шт. заставною вартістю 2160,75грн. за 1 шт., шатер 3х6 „Черниговское (заводський № 20377) заставною вартістю 2586,00грн. в торговому приміщенні Суборендаря відсутнє.

Зазначений акт складений без участі представника відповідача, про що свідчить відмітка в графі «Подписи от Арендатора/Субарендатора» - «вручить невозможно, т.к. представитель отсутствует».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на приписи ст.614 Цивільного кодексу України та ст.ст.225, 226 Господарського кодексу України.

Так, стаття 614 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 224 Господарського кодексу України закріплює, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно частини 2 зазначеної статті Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України, на позивача покладений обовязок довести суду наступне:

- по-перше, факт заподіяння йому збитків;

- по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобовязань;

- по-третє, причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань та заподіяними збитками.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних зобовязань для підприємства.

Породжуючи настання цивільних прав та обовязків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний звязок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) звязку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Однак, в договорі оренди та акті прийому-передачі обладнання, підписаних між сторонами, не визначено місце розташування обладнання, що передається відповідачеві в оренду. Також у матеріалах справи відсутні докази, що дослідження фактичного стану та наявності майна, переданого в суборенду, яке згідно наданого до позову акту відбулось 15.12.2010р., відбулось саме в орендованому Суборендарем приміщенні, оскільки в самому акті не зазначено місце проведення дослідження. А отже, встановити чи стосується акт дослідження фактичного стану та наявності майна, переданого в суборенду, саме обєкту договору суборенди № 28 від 05.06.2007р., переданого Відповідачеві, не вбачається можливим.

Крім того, судом також враховується, що Позивач не є власником обєкту суборенди, а отже виключно внаслідок його втрати не може мати збитків у розмірі вартості майна. Такі збитки завдаються саме його власнику. І лише у разі їх компенсації останньому Позивач, відповідно до п.п. 7.1., 7.3. договору, матиме право висувати відповідні вимоги до Відповідача, розмір яких буде визначатися саме розміром здійсненого на користь власника відшкодування, що у повній мірі відповідає приписам п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України. Між тим, в матеріалах справи відсутні докази здійснення компенсаційних платежів на користь власника майна.

Відсутність вищезазначених елементів складу господарського правопорушення унеможливлює як існування такого порушення в цілому, так і застосування наслідків такого відсутнього порушення у вигляді стягнення збитків.

Зважаючи на те, що під час розгляду спору по суті позивачем до суду не було надано нових документів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми збитків за втрачене майно, та на те, позивачем не доведений факт заподіяння йому збитків та причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань та заподіяними збитками, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Сладкая жизнь, м.Макіївка до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк про стягнення суми збитків за втрачене майно в розмірі 2953,46 грн. не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.ст.525, 611, 615 Цивільного кодексу України, ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Сладкая жизнь, м.Макіївка до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк про стягнення суми збитків за втрачене майно в розмірі 2953,46 грн. відмовити.

У судовому засіданні 29.03.2011р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Манжур В.В.

Повний текст рішення складений та підписаний 04.04.2011р.