ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.11 р. Справа № 16/50пд

Господарський суд Донецької області у складі: головуючий суддя Манжур В.В.,

судді Овсяннікова О.В., Ушенко Л.В.,

при секретарі Гавриленко І.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг, м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка

про розірвання договору фінансового лізингу транспортних засобів № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р., зобовязання повернути предмети лізингу, стягнення 80981,14грн.,

За участю представників сторін :

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: у судовому засіданні 15.06.2011р. було оголошено перерву до 21.06.2011р. відповідно до ст.77 ГПК України

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2011р. порушено провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг, м.Київ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка про розірвання договору фінансового лізингу транспортних засобів № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р., зобовязання повернути предмети лізингу, стягнення 80981,14грн., у тому числі заборгованості з лізингових платежів за договором в розмірі 36244,86грн., заборгованості за додатковою винагородою в розмірі 42989,18грн., пені в розмірі 1747,10грн. За вказаною позовною заявою розгляд справи призначено на 01.03.2011р. 10год. 00хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

ОСОБА_3 Заступника голови господарського суду Донецької області від 26.04.2011р., на підставі ст.4-6 Господарського процесуального кодексу України, призначено колегіальний склад суду: головуючий суддя Манжур В.В., судді Бойко І.А., Ушенко Л.В.

ОСОБА_3о. голови господарського суду Донецької області від 23.05.2011р., суддю Бойко І.А., у звязку з призначенням на посаду судді Донецького апеляційного господарського суду, змінено на суддю Овсяннікову О.В.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не надавалось, на підставі чого справу було розглянуто без застосування зазначених засобів. Крім цього, розяснено вимоги ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір фінансового лізингу № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р. з додатками, рахунки на оплату додаткової винагороди та докази їх направлення відповідачеві, неналежне виконання відповідачем умов договору, з приводу чого утворилась заборгованість з лізингових платежів та позивачем нарахована пеня. Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за додатковою винагородою та про розірвання договору та зобовязання відповідача повернути предмети лізингу.

У відзиві від 23.05.2011р. відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з лізингових платежів, розірвання договору та повернення предмету лізингу. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за додатковою винагородою та пені відповідач заперечує, посилаючись на їх безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

29 липня 2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг (Лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Лізингоотримувач) був укладений договір фінансового лізингу транспортних засобів № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ (далі за текстом договір), згідно пункту 3 якого Лізингодавець придбав у власність предмет лізингу і надав його Лізингоотримувачеві за плату у тимчасове володіння та користування на умовах даного договору і Правил.

Лізингодавцем належним чином були виконані умови договору, а саме: майно, що є предметом лізингу, було передано в користування Лізингоотримувачу на підставі підписаного акту прийому-передачі від 16.09.2008р.

Відповідно до пунктів 10.1. та 10.3. Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів, договір набирає чинності з дати його підписання, закінчення строку лізингу зазначається в Графіку лізингових платежів (додаток № 3 до договору).

Згідно пункту 5.7. договору, строк лізингу становить 48 місяців, починаючи з дати акту прийому-передачі предмету лізингу в лізинг.

Відповідно до статті 16 Закону України „Про фінансовий лізинг № 723/97-ВР від 16.12.1997р. (із змінами та доповненнями), сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. При цьому, лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно пункту 1.1. Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів, Лізингоотримувач за надане йому право володіння та користування предметом лізингу зобовязався оплатити Лізингодавцеві лізингові платежі до оплати в строки, зазначені в Графіку лізингових платежів (додаток № 3 до договору), та інші платежі, зазначені в статті 5 договору лізингу. Зобовязання зі сплати лізингових платежів наступають з моменту передачі предмету лізингу Лізингоотримувачеві, тобто з дати підписання сторонами акту прийому-передачі предмету лізингу.

Проте всупереч прийнятих обовязків, Лізингоотримувач зобовязання за договором щодо сплати лізингових платежів виконує не в повному обсязі, внаслідок чого за період з березня 2010р. по січень 2011р. виникла заборгованість з лізингових платежів в розмірі 36244,86грн.

Факт невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань підтверджений матеріалами справи та не спростований під час розгляду справи.

Зважаючи на той факт, що на момент розгляду справи сторонами не надано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості з лізингових платежів за договором у повному обсязі за період з березня 2010р. по січень 2011р., позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості з лізингових платежів за договором в розмірі 36244,86грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення суми пені в розмірі 1747,10грн., суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.5.1. Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів до договору фінансового лізингу, у разі прострочення встановлених договором лізингу строків оплати або при частковій оплаті Лізингоотримувач зобовязується не пізніше трьох банківських днів з дня погашення заборгованості перерахувати на р/р Лізингодавця пеню в розмірі 0,1% від суми, що підлягає оплаті (заборгованості) за кожний календарний день прострочки.

Наданий позивачем розрахунок пені визнаний судом вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимог щодо стягнення суми заборгованості за додатковою винагородою в розмірі 42989,18грн., суд зазначає наступне:

Згідно пункту 3.3.3. Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів до договору фінансового лізингу, Лізингодавець вправі переглянути в однобічному порядку розмір лізингових платежів (ціну договору лізингу) у випадку коли курс гривні до долара США, встановлений постановою НБУ, буде перевищувати більш ніж на 2% значення коефіцієнта. Сторони встановили, що значення коефіцієнта дорівнює 5,00 (пять).

У випадку зміни лізингового платежу, згідно п.3.3.3. договору, Лізингоотримувач зобовязаний у складі наступного лізингового платежу, крім поточного лізингового платежу, передбаченого додатком № 3 «Графік лізингових платежів», додатково сплатити суму винагороди (комісії) на підставі рахунку-фактури, який підлягає оплаті протягом 3-х днів з дати виставлення (п.3.3.3.4. договору).

Відповідач заперечує проти стягнення суми заборгованості за додатковою винагородою, посилаючись на відсутність рахунків на її оплату та повідомлень про зміну розміру лізингових платежів.

Однак, Позивачем до матеріалів справи додані рахунки на сплату винагороди, згідно п.3.3.3.4. договору, за період з листопада 2008р. по жовтень 2010р. з доказами їх направлення на адресу відповідача.

Доказів сплати нарахованої Лізингодавцем винагороди Лізингоотримувачем (відповідачем) до суду не представлено та правильність арифметичного розрахунку винагороди не спростована.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів сплати нарахованої позивачем згідно умов договору додаткової винагороди, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за додатковою винагородою в розмірі 42989,18грн.

Посилаючись на підпункт 8.2.4. пункту 8.2. та пункту 8.5. статті 8 Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів до договору фінансового лізингу № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р., позивач наполягає на розірванні договору фінансового лізингу та поверненні предмету лізингу напівпричепу Бортового тентованого SCHMITZ S01, шасі WSMS522, державний номер НОМЕР_1, вартістю 54731,10 грн.

Підпунктом 8.2.4. пункту 8.2. статті 8 Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів до договору фінансового лізингу визначено, що лізингодавець має право розірвати договір лізингу або відмовитись від виконання договору лізингу в односторонньому порядку, без відшкодування лізингоодержувачу будь-яких збитків, які викликані цим розірванням або відмовою, у разі якщо заборгованість лізингоодержувача по оплаті лізингових платежів перевищить 30 календарних днів.

Згідно п. 8.4 статті 8 вищезгаданих правил до договору фінансового лізингу, при розірванні договору лізингу з причин, передбачених п.п. 8.2.4.-8.2.12. лізингоодержувач зобовязаний повністю сплатити заборгованість за договором, у тому числі:

- заборгованість з лізингових платежів (у випадку наявності такої на момент розірвання договору лізингу);

- суми неустойки (штрафів та пені), передбачені в ст.5 даних Правил;

- суму покриття;

- збитків, понесені лізингодавцем у результаті такого розірвання договору лізингу.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу перед позивачем виникла заборгованість з лізингових платежів за період з березня 2010р. по січень 2011р., на підставі чого позивач наполягає на розірванні спірного договору.

За приписами статті 11 Закону України „Про фінансовий лізинг № 723/97-ВР від 16.12.1997р. (із змінами та доповненнями), у разі дострокового розірвання договору лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний, зокрема, повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

На момент вирішення спору до матеріалів справи не надано доказів повернення предмету лізингу згідно умов договору.

Дослідивши та проаналізувавши обставини, на які позивач посилається в обґрунтування вимог щодо розірвання договору фінансового лізингу та повернення предмету лізингу, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

В пункті 5 ст.188 Господарського кодексу України встановлено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача, оскільки саме з вини останнього виник спір.

На підставі ст.ст.11, 16 Закону України „Про фінансовий лізинг, ст.ст.1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, ст.ст. 525, 549, 615 Цивільного кодексу України, ст.ст.188, 230, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 4-6, 22, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг, м.Київ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка про розірвання договору фінансового лізингу транспортних засобів № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р., зобовязання повернути предмети лізингу, стягнення 80981,14грн., у тому числі заборгованості з лізингових платежів за договором в розмірі 36244,86грн., заборгованості за додатковою винагородою в розмірі 42989,18грн., пені в розмірі 1747,10грн. задовольнити.

Розірвати договір фінансового лізингу № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р., який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг (Лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Лізингоотримувач).

Зобовязати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка (86123, Донецька область, м.Макіївка, вул.Фонтанна, буд.2б, к.103; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в 30-денний строк з дня набрання рішенням чинності повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг, м.Київ (юрид. адреса: 03038, м.Київ, вул.М.Гринченка, 4, оф.130; факт. адреса: 03058, м.Київ, вул.Леваневського, буд.6, оф.85; ) предмет договору фінансового лізингу № ЭЛ/Кив-0403/ДЛ від 29.07.2008р. напівпричеп Бортовий тентований SCHMITZ S01, шасі WSMS522, державний номер НОМЕР_1, вартістю 54731,10 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Макіївка (86123, Донецька область, м.Макіївка, вул.Фонтанна, буд.2б, к.103; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Елемент Лізинг, м.Київ (юрид. адреса: 03038, м.Київ, вул.М.Гринченка, 4, оф.130; факт. адреса: 03058, м.Київ, вул.Леваневського, буд.6, оф.85; ; р/р 5701 в ЗАТ „АЛЬФА-БАНК у м.Києві, МФО 300346) заборгованість з лізингових платежів за договором в розмірі 36244,86грн., заборгованість за додатковою винагородою в розмірі 42989,18грн., пеню в розмірі 1747,10грн.; витрати по сплаті державного мита 1357,12грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 21.06.2011р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Головуючий суддя Манжур В.В.

Суддя Овсяннікова О.В.

Суддя Ушенко Л.В.

Повний текст рішення складений та підписаний 21.06.2011р.