ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" серпня 2011 р. Справа № 23/103-11

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо», м. Київ

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна», Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка

про стягнення 27137,93 грн.

секретар судового засідання Федорець А.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №08/05-43 від 8 травня 2009 року);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №66/1 від 16 квітня 2011 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»(далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна»(далі - відповідач) про стягнення 27137,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав умови мирової угоди від 2 червня 2010 року, укладеної між позивачем та відповідачем та затвердженої господарським судом Київської області 2 червня 2010 року у справі №3/064-10, а саме, відповідач не повністю погасив заборгованість у визначений пунктом 2 мирової угоди строк до 31 жовтня 2010 року, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 11226,57 грн. Крім того, на підставі пункту 4 мирової угоди від 2 червня 2010 року позивач просить суд стягнути з відповідача 9017,60 грн. пені, 5640,73 грн. інфляційних та 1253,03 грн. 3% річних.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 10 серпня 2011 року та призначено справу до розгляду на 23 серпня 2011 року.

Представник відповідача в усних поясненнях проти позову заперечував, однак, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Крім того, 22 серпня 2011 року представником відповідача через загальний відділ суду подано клопотання про припинення провадження у справі.

Клопотання обґрунтоване тим, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України Господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

З зазначеної вище статті вбачається, що господарським судам підвідомчі не лише справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, а й з інших підстав, окрім встановлених, зазначеною статтею, обмежень.

Відтак, клопотання представника відповідача про припинення провадження у справі не підлягає задоволенню у зв'язку з його необґрунтованістю.

22 серпня 2011 року через загальний відділ суду представником відповідача подано клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 7 ст. 811 ГПК України на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У звязку з заявленим клопотанням розгляд справи відбувався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

23 серпня 2011 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна»звернулось до господарського суду Київської області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»про стягнення неустойки за договором підряду.

Ухвалою суду від 23 серпня 2011 року зустрічний позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна»до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»про стягнення неустойки за договором підряду повернуто без розгляду на підставі ч. 1 ст. 60 ГПК України.

23 серпня 2011 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2010 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»звернулося до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна»про стягнення 92137,93 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29 березня 2010 року позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №3/064-10.

Ухвалою господарського суду Київської області від 2 червня 2010 року у справі №3/064-10 судом затверджену мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна».

В пункті 1 мирової угоди зазначено, що відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем за договором підряду №33/6-09 від 15 вересня 2009 року на момент укладання мирової угоди становить 76226,57 грн.

Пунктом 2 мирової угоди сторони визначили графік погашення заборгованості, згідно якого останній платіж мав бути здійсненний відповідачем до 31 жовтня 2010 року.

В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів у розмірі 60000,00 грн.

Станом на 1 листопада 2010 року непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 11226,57 грн.

Пунктом 4 мирової угоди передбачено наступне: «Сторони домовились, що у випадку, якщо Сторона 2 (відповідач) не сплатить Стороні 1 (позивач) заборгованість у розмірі 76226,57 грн. (сімдесят шість тисяч двісті двадцять шість гривень 57 коп.) в строк до 31.10.2010 року, Сторона 2, крім зазначеної суми заборгованості, сплачує Стороні 1 додатково пеню в розмірі 9017,60 грн. (дев'ять тисяч сімнадцять гривень 60 коп.), збитки від інфляції в розмірі 5640,73 грн. (п'ять тисяч шістсот сорок гривень 73 коп.), 3% річних в розмірі 1253,03 грн. (одна тисяча двісті п'ятдесят три гривні 03 коп.)».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в усних поясненнях проти позову заперечував, однак, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 3.9.6 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18 вересня 1997 року за №02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 3 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 19 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Таким чином, для вирішення спору у справі необхідним є з'ясування обставини щодо відповідності ухвали господарського суду Київської області від 2 червня 2010 року у справі №3/064-10, якою було затверджено укладену між позивачем та відповідачем мирову угоду від 2 червня 2010 року, вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди від 2 червня 2010 року господарським судом Київської області у справі №3/064-10).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди від 2 червня 2010 року господарським судом Київської області у справі №3/064-10) у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Судом встановлено, що ухвала господарського суду Київської області від 2 червня 2010 року не відповідає вимогам зазначеної вище статті, оскільки, в зазначеній ухвалі не дотримано вимог п. 3 (не зазначено стягувача та боржника за ухвалою), п. 5 (не зазначено дату набрання чинності ухвали) та п. 6 (не зазначено строк предявлення ухвали до виконання) ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди від 2 червня 2010 року господарським судом Київської області у справі №3/064-10).

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не виконав умов мирової угоди у повному обсязі. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 11226,57 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Оскільки, пунктом 4 мирової угоди сторони погодили, що у разі несплати відповідачем заборгованості в строк до 31 жовтня 2010 року, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 9017,60 грн., інфляційні у розмірі 5640,73 грн. та 3% річних у розмірі 1253,03 грн., то вимога позивача у справі №23/103-11 щодо стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача, в частині стягнення 271,38 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Надмірно сплачене позивачем державне мито в сумі 150,00 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України на підставі п. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року за №7-93 «Про державне мито».

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 12, код 31022642) виконати умови мирової угоди від 2 червня 2010 року, затвердженої ухвалою господарського суду Київської області від 2 червня 2010 року у справі №3/064-10 шляхом стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна»(08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 12, код 31022642) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»(03150, м. Київ, вул. Ямська, 72, код 21548802) 11226 (одинадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 57 коп. заборгованості, 9017 (дев'ять тисяч сімнадцять) грн. 60 коп. пені, 5640 (пять тисяч шістсот сорок) грн. 73 коп. інфляційних, 1253 (одна тисяча двісті пятдесят три) грн. 03 коп. 3% річних.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галєна»(08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 12, код 31022642) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»(03150, м. Київ, вул. Ямська, 72, код 21548802) судові витрати: 271 (двісті сімдесят одна) грн. 38 коп. державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІСК Трансекспо»(03150, м. Київ, вул. Ямська, 72, код 21548802) довідку на повернення з Державного бюджету України 150 (сто пятдесят) грн. 00 коп. надмірно сплаченого державного мита.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

СуддяОСОБА_4

Дата підписання рішення 26 серпня 2011 року