ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
08.11.11 Справа № 1/39/5022-609/2011
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого-судді Мельник Г.І.
суддів: Новосад Д.Ф.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс», м. Тернопіль б/н від 19.07.2011 року
на рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2011 року
у справі № 1/39/5022-609/2011
за позовом: Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», м. Тернопіль
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс», м. Тернопіль
про стягнення 1 129 026 грн. 79 коп.,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3 (довіреність № 10/10 від 18.03.2010 року);
від відповідача: не зявився;
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2011 року у складі колегії: головуючого-судді Мельник Г.І., суддів: Новосад Д.Ф. та Михалюк О.В. відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду. У звязку з перебуванням судді Михалюк О.В. у відпустці, розпорядженням в. о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2011 року в склад колегії введено суддю Кордюк Г.Т. У звязку із зайнятістю судді Кордюк Г.Т. в іншому судовому засіданні та виходом з відпустки судді Михалюк О.В., розпорядженням в. о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 08.11.2011 року в склад колегії для розгляду даної справи замість судді Кордюк Г.Т. введено суддю Михалюк О.В.
Рішенням господарського суду Тернопільської області (суддя Чопко Ю.О.) від 15.06.2011 року у справі № 1/39/5022-609/2011 позов задоволено повністю: стягнуто з ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», м. Тернопіль на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»в особі Тернопільської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», м. Тернопіль 943 972,51 грн. заборгованості по кредиту, 142 684,30 грн. заборгованості по несплачених процентах за користування кредитом, 36 416,40 грн. пені за порушення строків повернення кредиту, 5 953,58 грн. пені за порушення терміну сплати процентів, 11290,26 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс»з постановленим рішенням не погодилося, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки вважає вказане рішення незаконним і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Свої вимоги скаржник аргументує, зокрема тим, що позивач безпідставно завищив процентну ставку за користування кредитом з 24% річних, яка передбачена п. 3 додаткової угоди № 010/09-01/89/07/1 від 13.11.2009 року до кредитного договору № 010/09-01/89/07 від 27.03.2007 року, до 25% річних, не повідомивши про це відповідача належним чином відповідно до п. 6.7 вказаної угоди.

Позивач ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»в особі Тернопільської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»у відзиві на апеляційну скаргу (№ 20-120-1/4119 від 02.11.2011 року), заперечуючи доводи апелянта, посилається, зокрема на те, що збільшення процентної ставки за користування кредитом з 24% до 25% річних відбулося згідно п. 3 додаткової угоди № 010/09-01/89/07/1 від 13.11.2009 року до кредитного договору № 010/09-01/89/07 від 27.03.2007 року у звязку з тим, що відповідач не виконав п. 3.5 кредитного договору № 010/09-01/89/07 від 27.03.2007 року, не застрахував все заставне майно та не надав позивачу відповідні підтверджуючі документи. На підставі наведеного просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2011 року.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 05596265, тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2011 року у справі № 1/39/5022-609/2011 залишити без змін, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи та наявних у ній доказів колегією суддів встановлено, що відповідно до генеральної кредитної угоди № 3 від 27.03.2007 року, укладеної між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»(кредитор), та ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс»(позичальник), 27.03.2007 року між сторонами цієї угоди було укладено кредитний договір № 010/09-01/89/07, згідно умов якого кредитор відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію (надалі кредит) в сумі 178000 євро 00 євроцентів (ліміт кредитування) строком до 26.03.2010 року та зі сплатою 11 % річних на умовах, передбачених у цьому договорі, для придбання транспортних засобів.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника додатковою угодою № 010/09-01/89/07/1 від 13.11.2009 року до кредитного договору № 010/09-01/89/07 від 27.03.2007 року залишок заборгованості по кредиту в сумі 111474 євро 39 євроцентів рефінансовано (погашено валютний кредит) та надано позичальнику кредит в сумі 1380750,00 грн., що підтверджується заявою останнього за вих. № 178 від 16.11.2009 року та меморіальним ордером № 1 від 16.11.2009 року, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 25.03.2011 року згідно графіка повернення кредиту та сплати інших платежів (додаток № 1 від 13.11.2009 року до кредитного договору).

Згідно п. 6.1 кредитного договору позичальник зобовязався використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених цим договором. Проценти за кредит позичальник сплачує щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ст. ст. 11, 626 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою виникнення господарських зобовязань, які мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України), і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Проаналізувавши документальні докази у справі, зокрема, платіжні доручення про здійснення відповідачем кредитних платежів, колегією суддів встановлено, що в порушення умов кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі та у встановлений договором строк не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по кредиту в сумі 943 972,51 грн. та по несплачених процентах за користування кредитом, нарахованих за період з 30.08.2010 року по 29.03.2011 року, в сумі 142 684,30 грн.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, долученому до позовної заяви, проценти за користування кредитними коштами у вищевказаний період нараховувались, виходячи із ставки 25 % річних. Місцевий господарський суд підставно визнав обґрунтованим нарахування позивачем процентів за користування кредитом за підвищеною ставкою, яка передбачена п. 3 додаткової угоди № 010/09-01/89/07/1 від 13.11.2009 року до кредитного договору № 010/09-01/89/07 від 27.03.2007 року, у звязку з тим, що відповідач не виконав п. 3.5 кредитного договору, у строк до 14.12.2009 року не застрахував предмет застави та не предявив позивачу відповідні підтверджуючі документи. Відповідач доказів належного виконання умов п. 3.5 кредитного договору та, відповідно, наявності підстав для застосування процентної ставки у розмірі 24% річних господарському суду не надав. Доводи апеляційної скарги вказаного висновку не спростовують, оскільки згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розмір заборгованості відповідача по кредиту та процентах за користування кредитом є документально підтвердженим, відповідає дійсним обставинам справи та не спростований відповідачем в установленому законом порядку, оскільки доказів погашення вказаної заборгованості відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 33, 34 ГПК України, не подав ні при розгляді спору в суді першої інстанції, ні при розгляді апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

Водночас, у звязку з неналежним виконанням (порушенням) позичальником своїх договірних зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом позивач у відповідності до вимог ст. ст. 611-612, ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України та ст. ст. 230-231 Господарського кодексу України на підставі п. 10.2 кредитного договору нарахував пеню: за період прострочення повернення кредиту з 06.10.2010 року по 05.04.2011 року в сумі 36 416,40 грн. та за період прострочення сплати процентів за користування кредитом з 06.10.2010 року по 05.04.2011 року в сумі 5 953,58 грн. При цьому, слід зазначити, що пеня нарахована позивачем, виходячи із її розміру, який передбачений кредитним договором і відповідає вимогам ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За змістом ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів чи порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та законність позовних вимог і стягнення з відповідача 943 972,51 грн. заборгованості по кредиту, 142 684,30 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 36 416,40 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та 5 953,58 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, вважає, що всі обставини, які мають значення для справи, були зясовані повністю і у відповідності з вимогами закону.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі на необхідність призначення у справі фінансово-економічної експертизи для визначення правильності нарахування позивачем заборгованості по кредитному договору та штрафних санкцій колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки питання, з приводу якого відповідач просить призначити судову експертизу, не потребує спеціальних знань.

Зважаючи на те, що відповідач вимоги ухвал Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2011 року та 18.10.2011 року не виконав і доказів зарахування державного мита за подання апеляційної скарги в сумі 5645,13 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 31 від 22.07.2011 року, до Державного бюджету України не подав, колегія суддів вважає за доцільне стягнути з ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс»в дохід Державного бюджету України 5645,13 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2011 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 15.06.2011 року у справі № 1/39/5022-609/2011 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс», м. Тернопіль б/н від 19.07.2011 року без задоволення.

2. Стягнути з ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», м. Тернопіль в дохід Державного бюджету України 5645,13 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

3. Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Новосад Д.Ф.

Суддя Михалюк О.В.