ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.11 Справа № 5010/1815/2011-14/87
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді Кузя В.Л.
суддів Юркевича М.В.
ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк»від 15.11.11
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.11
у справі № 5010/1815/2011-14/87
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснина», с. Ямниця, Івано Франківська область
до відповідача-1 Приватного підприємства фірми «Спіка», м. Івано Франківськ
до відповідача-2 Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», м. Харків
про визнання недійсним генерального договору на здійснення кредитних операцій № ГД 04/2008 від 23.07.08, кредитного договору № 04/2008 від 23.07.08, кредитного договору № 03/2009 від 25.05.09 та кредитного договору № 04/2009 від 25.05.09.
за участю представників:
від позивача та відповідача -1 не зявилися (належно повідомлені про час та місце судового засідання);
від відповідача-2 ОСОБА_2 представник.
Представнику відповідача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, заяв про відвід суддів не надходило.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.11 у справі № 5010/1815/2011-14/87 (суддя Булка В.І.) припинено провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Мегабанк»подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.11 у справі № 5010/1815/2011-14/87 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.
Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не взяв до уваги, що кредитні договори є укладеними між ПАТ «Мегабанк»та ПП «Фірма «Спіка»з моменту передачі позичальнику грошових коштів за цими договорами, що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 01.08.11 у справі № 29/425-10, яке має преюдиціальне значення при розгляді спору по даній справі.
07 грудня 2011 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшли телеграми від позивача та відповідача-1 у справі про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття керівників зазначених сторін у судове засідання.
Враховуючи те, що ухвалою суду від 29.11.11 участь представників сторін обовязковою не визнавалась, у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для вирішення спору по суті, подані клопотання про відкладення розгляду справи є документально необґрунтовані, апеляційний господарський суд обмежений 15-ти денним процесуальним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення поданих клопотань та можливість закінчення розгляду апеляційної скарги.
Представник відповідача у судовому засіданні навів свої доводи та заперечення.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.11 у справі № 5010/1815/2011-14/87 підлягає скасуванню, з огляду на наступне:
Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 23.07.2008 р. між ПП фірмою "Спіка" та ВАТ "Мегабанк" (правонаступником є ПАТ "Мегабанк") було укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій № ГД04/2008 від 23.07.2008 р. Відповідно до умов генерального договору, ним визначаються загальні умови надання ВАТ "Мегабанк" послуг позичальнику - ПП фірмі "Спіка" по здійсненню активних операцій, зокрема надання кредитів, в тому числі надання овердрафту і відкриття кредитних ліній, а також загальні умови передачі в заставу майна/майнових прав в забезпечення виконання зобовязань перед ВАТ "Мегабанк" за вказаними операціями.
23.07.2008 р. між ВАТ "Мегабанк" та ПП фірмою "Спіка", в межах генерального договору укладено кредитний договір № 04/2008. Згідно з п. 1.1. цього кредитного договору ВАТ "Мегабанк" надає грошові кошти (відкриває відновлювальну кредитну лінію) позичальнику ПП фірмі "Спіка" в розмірі 16 000 000,00 (шістнадцять мільйонів грн. 00 коп.) в строк з 23.07.2008 р. до 30.12.2010 р. на поповнення обігових коштів та рефінансування кредитної заборгованості, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити 24% річних на умовах, передбачених договором.
25.05.2009 р. між ВАТ "Мегабанк" (банк) та ПП фірмою "Спіка" (позичальник), в межах генерального договору укладено кредитний договір № 03/2009, відповідно до умов якого ВАТ "Мегабанк" надає грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі 1 060 000 (один мільйон шістдесят тисяч) грн. на строк з 26.05.2009 р. до 30.12.2010 р. на поповнення обігових коштів, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити 25% річних, на умовах передбачених договором.
25.05.2009 р. між ВАТ "Мегабанк" (банк) та ПП фірмою "Спіка" (позичальник), в межах генерального договору укладено кредитний договір № 04/2009, відповідно до умов якого ВАТ "Мегабанк" надає грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі 940 000 грн. на строк з 26.05.2009 р. до 30.12.2010 р. на поповнення обігових коштів, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити 25% річних, на умовах передбачених договором.
Суд першої інстанції припинив провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору, встановивши, що оспорювані кредитні договори є неукладеними (такими, що не відбулися), відповідно, визнання їх недійсними не вимагається, оскільки сторонами при укладенні цих договорів не було досягнуто згоди щодо такої обовязкової умови як відповідальність банку як кредитора перед позичальником щодо видачі кредиту.
Проте, Львівський апеляційний господарський суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 345 Господарського кодексу України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором, застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, тобто положення договору позики.
Таким чином, оспорювані кредитні договори є реальними, а тому є укладеними з моменту передачі банком грошових коштів позичальникові.
Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст. 345 Господарського кодексу України слід визнати, що сторонами по справі було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду і банком були видані кредити позичальнику.
Відсутність у договорі умови про відповідальність банку щодо видачі кредиту не може бути визнана як підстава неукладеності договору, оскільки як зазначено вище кредит банком виданий, що підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 29/425-10, позивач не довів, що ним при укладенні договорів, що є предметом спору, подавались пропозиції щодо умов відповідальності банку і такі не були сторонами погоджені.
Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали неправильно застосував норми матеріального права та не зясував усіх обставин, які мають значення для правильного прийняття такої ухвали, що призвело до прийняття неправильного судового рішення, яке підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд місцевого господарського суду.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -
Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.11 у справі № 5010/1815/2011-14/87 скасувати.
3. Справу № 5010/1815/2011-14/87 передати на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.
Головуючий суддя Кузь В.Л.
Суддя Юркевич М.В.
Суддя Желік М.Б.