КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2011 № 7/533

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кошіля В.В.

суддів: Шапрана В.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Парубець А.В.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача не зявились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2011 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Комунального підприємства «ЖЕО-109» Голосіївської районної в м. Києві ради

про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення 208 288,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства «ЖЕО-109» Голосіївської районної в м. Києві ради (далі відповідач) заборгованості в розмірі 208 288,35 грн., з яких 203 946,24 грн. основного боргу, 559,44 грн. 3% річних та 3 782,67 грн. пені.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.02.2011 у справі № 7/533 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось із апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.03.2006 між позивачем та відповідачем укладено договір № 06420/2-01 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі договір), згідно умов якого позивач, як постачальник, зобовязався надавати відповідачу, як абоненту, послуги з постачання питної води та на підставі предявленого відповідачем дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а відповідач зобовязався здійснювати своєчасну оплату наданих йому позивачем послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 (п. 1.1.).

Відповідно до п. 7.1. договору цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що строк дії договору закінчився, у звязку з чим апеляційний господарський суд приходить до висновку, що на даний час договір діє.

За умовами п. 2.1. договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється: за показниками лічильника, зареєстрованого у позивача, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у відповідача декількох обєктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за відповідачем. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неможливості встановлення лічильника, кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з позивачем розрахунком на підставі наданих відповідачем офіційних документів, якими визначена площа поливу (п. 2.1.1.); зняття показань з лічильника здійснюється, як правило, щомісячно представником позивача в присутності представника відповідача у строки згідно з графіком обслуговування позивача. Для відповідача із стабільним обємом водоспоживання (до 30 м. куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватися позивачем поквартально, при цьому останній направляє відповідачу щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків позивачем від відповідача в письмовому вигляді. В разі якщо відповідач не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті позивачем є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (п. 2.1.2.); якщо лічильник не працює не з вини відповідача, кількість поставленої води визначається, виходячи із середньодобової витрати відповідача, яка визначається за показаннями працюючого лічильника в останні два розрахункові місяці. У випадку, коли лічильник працював менше двох місяців, кількість води визначається за її середньодобовою витратою не менше 10 днів. Облік води за таким порядком здійснюється до встановлення працюючого (повіреного) лічильника, перерахунки за відповідний період не проводяться (п. 2.1.3.); кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю стічних вод, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води, або іншим способом визначення обємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання (п. 2.1.4.).

За умовами п. п. 2.2.2., 2.2.3. договору оплата вартості послуг здійснюється відповідачем щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення позивачем розрахункового документу до банківської установи відповідача; в разі неотримання від позивача поточного щомісячного розрахункового документу, відповідач здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Згідно із ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

В позовній заяві позивач стверджує про те, що за період травень серпень 2010 року відповідачу було надано послуг з водопостачання та водовідведення на суму 739 079,55 грн., а відповідач сплатив за вказаний період лише 535 133,31 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 203 946,24 грн.

У свою чергу відповідач стверджує про те, що у нього відсутня заборгованість за вказаний період, а навпаки існує перептала.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції при укладені договору позивачем був присвоєний відповідачу абонентський номер 1-1379, що сторонами не заперечується.

Згідно із ст. 1, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).

Умовами укладеного між сторонами договору не регулюється постачання позивачем відповідачу холодної води для виготовлення гарячої води, облік якої здійснюється за приладом обліку, встановленим на водопровідному вводі до бойлеру, якому присвоєно абонентський номер 1-51379. Спірний договір на послуги водопостачання та водовідведення укладений позивачем з відповідачем на постачання питної холодної води.

Згідно п. 3.13. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008, розрахунки з виробником послуг центрального водопостачання і водовідведення на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, здійснюють субєкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що на балансі відповідача теплові пункти, з яких йому здійснюється постачання гарячої води, не перебувають.

Таким чином, з огляду на викладене та матеріали справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що, оскільки підстави позову повязані з невиконанням відповідачем умов договору щодо оплати поставленої в ході його виконання питної води, а постачання холодної води та її оплата для виготовлення гарячої води не регулюється умовами договору, визначення вартості наданих послуг в рамках даного позовного провадження повинно здійснюватись виходячи з даних показника лічильника, зареєстрованого за абонентським номером 1-1379.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів в розмінні ст. 34 ГПК України наявності у відповідача заборгованості за надані послуги виходячи з даних показника лічильника, зареєстрованого за абонентським номером 1-51379, позивач не надав.

Як встановлено вище оплата вартості послуг здійснюється у безготівковій формі.

Відповідно до розпоряджень Київської міської державної адміністрації № 80 від 27.01.1997 та № 478 від 15.04.1997 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги» розщеплення платежів на користь постачальників комунальних послуг здійснюють не житлово-експлуатаційні організації, а Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Київської міської державної адміністрації. КП «ГІОЦ» перераховує платежі зібрані з населення за водопостачання щоденно.

На виконання вказаних розпоряджень між позивачем, відповідачем та ГП «ГІОЦ» укладено тристоронній договір № 07 від 19.10.2009 про надання послуг, повязаних з розподілом (розщепленням) грошових коштів за житлово-комунальні послуги, що надходять від населення на спеціальний розподільчий рахунок щодо централізованого постачання питної (холодної) води і водовідведення холодної та гарячої води.

Облік виставлених та сплачених сум відображається зокрема у зведеній відомості ГІОЦ форми № 5/1 «ЖЕО-сплата за договорами. Зведена відомість розщеплення сплат».

В ході розгляду справи апеляційним господарським судом встановлено, що з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за постачання холодної води (код 1-1379): в травні 2010 року відповідачу нараховано 180 715,09 грн., а сплачено останнім 118 389,62 грн.; в червні 2010 року відповідачу нараховано 201 663,62 грн., а сплачено останнім 185 085,89 грн.; в липні 2010 року відповідачу нараховано 162 950,15 грн., а сплачено останнім 151 481,75 грн.

Дослідивши відомість ГІОЦ форми № 5/1 «ЖЕО-сплата за договорами. Зведена відомість розщеплення сплат» за період з травня по липень 2010 року включно апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність боргу у відповідача за заявлений до стягнення період та наявність переплати, яка за розрахунок апеляційного господарського суду становить:

Таким чином, оскільки матеріалами справи не підтверджується неналежне виконання відповідачем умов договору, то господарський суд першої інстанції обґрунтовано не задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 203 946,24 грн.

Враховуючи викладене господарським судом першої інстанції обґрунтовано не задоволено і вимоги щодо стягнення з відповідача 559,44 грн. 3% річних та 3 782,67 грн. пені.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи апеляційний господарський суд вважає, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і обєктивно зясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2011 у справі № 7/533 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2011 у справі № 7/533 - без змін.

2. Матеріали справи № 7/533 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Кошіль В.В.

Судді Шапран В.В.

ОСОБА_1