ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.11 р. Справа № 39/268пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіної Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Катрон м. Краматорськ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Брокбізнесбанк в особі Краматорської філії ОСОБА_1 акціонерного товариства Брокбізнесбанк м. Краматорськ

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання відсутності у відповідача права на стягнення з позивача на предмет іпотеки за цим виконавчим написом

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Товариства з обмеженою відповідальністю Крамнафтогаз м. Краматорськ

Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, м. Краматорськ

За участю представників сторін:

від позивача: не зявися;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від третьої особи1 не зявився;

від третьої особи2 не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю Катрон м. Краматорськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного банку Брокбізнесбанк в особі Краматорської філії Акціонерного банку Брокбізнесбанк м. Краматорськ, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання відсутності у відповідача права на стягнення з позивача на предмет іпотеки за цим виконавчим написом, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Крамнафтогаз м. Краматорськ та Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, м. Краматорськ.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на іпотечний договір № 24 (з майновим поручителем) від 27.08.2007 р., виконавчий напис від 11.06.2009 р., ухвалу про порушення справи про банкрутство від 17.11.2009р. по справі № 27/122Б, кредитний договір № 13КЛ-07 від 20.07.2007 р. та додатки до нього.

Відповідач надав відзив по справі, проти позовних вимог заперечив, вважав, що спір між сторонами про цей же предмет та з тих же підстав вже був розглянутий судом, на підтвердження чого представив суду копії судових актів у справі № 39/223пн, відзначив, що в силу ст.ст. 12, 26 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, мораторій розповсюджує свою дію в виключно на майно боржника, у тому числі, на заставлене ним майно, яке включається до складу ліквідаційної маси, а не на майно іншої особи (майнового поручителя), яка передала в іпотеку своє майно для забезпечення виконання зобовязання боржника (банкрута), і яке є солідарним боржником. Додатково, 06.12.2010 р. представником відповідача через канцелярію суду подане клопотання про припинення провадження у справі, у звязку з тим, що спір між сторонами про той же предмет та з тих же підстав вирішений господарським судом Донецької області у справі № 39/223пн.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не зявилися, представники третіх осіб письмових пояснень стосовно заявлених позовних вимог не надали.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести кваліфікацію спірних юридичних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

20.07.2007 р. між Акціонерним банком БРОКБІЗНЕСБАНК в особі Краматорської філії Акціонерного банку БРОКБІЗНЕСБАНК, правонаступником якого згідно п. 1.1 Статуту є відповідач (Банк), та Товариством з обмеженою відповідальністю Крамнафтогаз (Позичальник) було укладено кредитний договір № 13КЛ-07.

Дослідивши кредитний договір № 13КЛ-07 від 20.07.2007 р., з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є позиковою операцією банків (кредитним договором), яка підпадає під правове регулювання норм статті 49 Закону України „Про банки та банківську діяльність, статей 1046-1056 ЦК України та статті 345 ГК України.

Таким чином, в силу статті 1054 ЦК України, статей 1-2 Договору та додаткових угод до нього, Банк зобовязався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, у вигляді відкличної поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості в розмірі 800 000,00грн. у строк до 19.07.2010р., а Позичальник зобовязався здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти, використовувати Кредит за цільовим призначенням.

З метою забезпечення виконання зобовязання, в порядку статей 572-593 ЦК та Закону України „Про іпотеку між відповідачем (Іпотекодержатель) та позивачем (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір (з майновим поручителем) № 24 від 27.08.2007 р., який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстр. № 5288.

Згідно умов означеного Іпотечного договору, Іпотекодавець з метою забезпечення виконання Позичальником Основного зобовязання, що випливає з Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки будівлю виробничого комплексу загальною площею 1014,5 кв.м., що знаходиться за адресою Донецька область, м. Макіївка, Гірняцький район, проспект Данилова генерала, будинок б/н, а саме будівлю диспетчерської та червоного куту (Літера А, А-1) загальною площею 186,0 кв.м., будівлю легкових гаражів (Літера Б-1) загальною площею 294,2 кв.м., будівлю ремонтних гаражів(літера В) загальною площею 341,0 кв.м., будівлю складу (літера Г) загальною площею 193,9 кв.м.

11.06.2009р. за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в порядку пункту 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 року № 20/5, за реєстровим № 344 було вчинено виконавчий напис з пропозицією звернути стягнення на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю Катрон, яке є предметом іпотечного договору (з майновим поручителем) № 24 від 27.08.2007 р., та за рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в заставу майна задовольнити вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК в особі Краматорської філії БРОКБІЗНЕСБАНК у розмірі заборгованості

3 300 000, 00 грн. заборгованість за кредитом за період з 20.07.2007 р. по 24.03.2009 р.;

200 169, 85 грн. заборгованість по процентах за період з 01.01.2009 р. по 23.03.2009 р.;

1 243,96 грн. нарахована неустойка за порушення строків оплати процентів за період з 27.02.2009 р. по 23.03.2009 р.

Згідно статті 90 Закону України „Про нотаріат та статті 3 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий напис має статус виконавчого документу, який підлягає примусовому виконанню у відповідності до порядку, визначеного Законом України „Про виконавче провадження.

Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 21.10.2010р. Відділом державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження по зверненню стягнення на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю КАТРОН, а саме будівлю виробничого комплексу загальною площею 1014,5 кв.м., що знаходиться за адресою Донецька область, м. Макіївка, Гірняцький район, проспект Данилова генерала, будинок б/н, а саме будівлю диспетчерської та червоного куту (Літера А, А-1) загальною площею 186,0 кв.м., будівлю легкових гаражів (Літера Б-1) загальною площею 294,2 кв.м., будівлю ремонтних гаражів (літера В) загальною площею 341,0 кв.м., будівлю складу (літера Г) загальною площею 193,9 кв.м.

18.11.2010р. згідно зазначеного Витягу було складено акт опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про

визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 реєстр. № 345 від 11.06.2009 р. таким, що не підлягає виконанню;

визнання відсутнім права у ОСОБА_1 акціонерного товариства Брокбізнесбанк в особі Краматорської філії ПАТ Брокбізнесбанк права на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю КАТРОН м. Краматорськ за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 реєстр. № 345 від 11.06.2009р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на той факт, що 17.11.2009 р. господарським судом Донецької області у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю Крамнафтогаз було порушено справу про банкрутство, та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Посилаючись на положення ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, п. 4 якої встановлює, що протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), позивач вважає, що банк не має правових підстав вимагати від ТОВ КАТРОН, як майнового поручителя ТОВ „Крамнафтогаз, погашення зобовязань перед АБ „Брокбізнесбанк за договором № 13КЛ-07 від 20.07.2007 р.

Оцінивши в сукупності представлені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог докази та викладені в позовній заяві обставини, господарський суд вважає позов Товариства з обмеженою відповідальністю таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема заставою, порукою.

В силу ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Закон України Про іпотеку є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки.

У відповідності з ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку).

Пунктом 7.4 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріусу, передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання по Кредитному договору в порядку, встановленому ст. 37 Закону України Про іпотеку та умовами цього Договору, продажу Іпотекодежателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку та умовами цього Договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, за умовами п. 7.1 Договору, здійснюється Іпотекодержателем у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобовязання по Кредитному договору в цілому або в його частині та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим Договором, в цілому або в тій чи іншій частині.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч.1 ст. 35 Закону України Про іпотеку).

В силу ст.ст.543, 554, 583, 589 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодавецем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Відповідно до визначення, наведеного у ст.1 вказаного закону, мораторієм на задоволення вимог кредиторів є зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

При цьому, частина 4 статті 12 Закону визначає, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Статтею 26 Закону визначено, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що мораторій розповсюджує свою дію виключно на майно боржника, у тому числі на заставлене ним майно, яке включається до ліквідаційної маси, а не на майно іншої особи (майнового поручителя), яка передала в іпотеку своє майно для забезпечення виконання зобов'язання боржника (банкрута), і яка є солідарним боржником. Тому закон й забороняє стягнення саме з боржника, а не з майнового поручителя, який надав забезпечення, що кореспондується зі ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом.

Отже, оскільки закон встановлює особливий порядок задоволення майнових вимог саме до боржника, тобто за рахунок виключно його майна, а не майна третіх осіб, які надали забезпечення, то й передбачається, що мораторієм припиняється застосування заходів, спрямованих на забезпечення виконання грошових зобов'язань боржника.

При цьому право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, коли іпотекодавцем є третя особа, не може бути обмежене в разі порушення справи про банкрутство та введення у зв'язку з цим мораторію на задоволення вимоги кредиторів, оскільки мораторій поширюється стосовно вимог кредитора безпосередньо до боржника.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що мораторій, введений ухвалою господарського суду від 17.11.2009 р. по справі № 27/122Б відносно боржника - ТОВ "Крамнафтогаз" не розповсюджується на майно майнового поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю Катрон.

Відповідно до ст. 88 Закону України Про нотаріат виконавчий напис нотаріуса при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону Про нотаріат).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, згідно з Переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Виходячи із змісту ст. ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат, виконавчий напис за своєю правовою природою є документом, що підтверджує наявність у боржника безспірної заборгованості перед стягувачем, яка виникла на підставі зобов'язання.

У відповідності з ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33-34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст. ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

З урахування встановлених вище обставин, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено з допомогою належних та допустимих, у розумінні ст. 34 ГПК України, доказів, відсутності у відповідача права на звернення стягнення на майно, яке було предметом іпотечного договору № 24 від 27.08.2007 р. та, відповідно, правових підстав визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 № 345 від 11.06.2009 р. таким, що не підлягає виконанню, отже не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи, постанова господарського суду Донецької області від 22.11.2010 р. про визнання ТОВ „Крамнафтогаз банкрутом у справі № 27/122б, скасована постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.01.2011 р., провадження у справі про банкрутство ТОВ „Крамнафтогаз припинено.

Пунктом 7 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

З огляду на наведене, в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю Катрон м. Краматорськ слід відмовити.

Клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 39/268пн до вирішення іншої справи № 28/264пн, що розглядається господарським судом Донецької області, за висновком суду задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 79 ГПК України встановлено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При вирішенні питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зясовує наступні обставини:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок:

а) непідвідомчості;

б) обмеженості предметом позову;

в) неможливості розгляду тотожної справи;

г) певної черговості розгляду вимог.

За висновком суду, розгляд господарським судом Донецької області справи № 28/264пн щодо визнання відсутнім права у ОСОБА_1 акціонерного товариства „Брокбізнесбанк в особі Краматорської філії ПАТ „Брокбізнесбанк не перешкоджає вирішення по суті спору у справі № 39/268пн, з огляду на те, що правові підстави заявлених позовних вимог по вказаних справах є різними, отже вирішення господарським судом спору у справі № 28/264пн не впливатиме на юридичну кваліфікацію та оцінку судом доказів у справі № 39/268пн.

Так само, господарським судом залишено без задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 39/268пн, у звязку з тим, що вказаний спір вже вирішено судом в межах справи № 39/223пн.

Пунктом 2 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Така вимога повинна мати правовий характер, а також бути підвідомчою суду. Правильне визначення предмету позову має важливе практичне значення, оскільки ним визначається суть вимоги та підвідомчість цієї справи.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує своє вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою визначені правові наслідки. Підстава позову складається із таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних взаємовідносин, приналежність сторін до цієї справи на привід до позову.

Сторонами в судовому процесі, відповідно статті 21 Господарського процесуального кодексу України, - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Досліджуючи обставини, з якими закон повязує можливість зупинення провадження у справі, господарський суд дійшов висновку, що правові підстави та субєктний склад сторін у справах № 39/223пн та № 39/268пн є різним.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю Катрон м. Краматорськ відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення.

Суддя Морщагіна Н.С.