РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 24/25 13.05.11

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"
До Приватного акціонерного товариства "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут"
Простягнення 19 524,18 грн.
Суддя Шевченко В.Ю.

Представники:
Від позивачаОСОБА_1А.(Дов. від 04 січня 2011р.)
Від відповідачаОСОБА_2 (Дов. № 72 від 11 січня 2011р.)

У судовому засіданні 13 травня 2011 року, згідно з вимогами статті 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" 19 524,18 грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2011 р. порушено провадження у справі № 24/25 та призначено справу до розгляду на 04.04.2011р.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 04.04.11р. та від 18.04.11р. розгляд справи відкладався.

У судове засідання 13.05.2011р. сторони зявилися та надали пояснення по суті спору.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві за вх. №7096 від 15.03.2011р.

Представник відповідача проти позову заперечив та надав пояснення по суті справи.

Розглянувши подані докази та зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, господарський суд м. Києва,-

в с т а н о в и в :

30.08.2010р. приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування на транспорті №131293/4005/0000539 (далі договір страхування №131293/4005/0000539), відповідно до якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

31.10.2010р. у м. Києві на Набережному Шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ВАТ «Птахофабрика Київська»на праві власності, під управлінням водія ОСОБА_4.

Постановою Печерськогоо районного суду м. Києва ОСОБА_4 (страхувальника відповідача) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та скоєні ДТП.

Вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням застрахованого автомобіля у результаті вказаної ДТП, склала 21 234,34 грн., що підтверджується звітом автотоварознавчого дослідження №6404 від 15.12.2010р. (копія в матеріалах справи, оригінал досліджено в судовому засіданні).

На виконання договору страхування позивач, на підставі заяви страхувальника та страхового акту №00055498 від 24.12.2010р., сплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 20 034,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №000034 від 05.01.2011р.

Дослідивши подані матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва вважає, що позов має бути задоволений частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" №85/96-ВР від 07.03.1996р. визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги в сумі 5 678,78 грн. - страхове відшкодування до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Вина ОСОБА_4 в скоєнні ДТП встановлена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2010р. і додаткового доведення не потребує.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України, фізична, або юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Оскільки винний у скоєнні ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ВАТ «Птахофабрика Київська», та під час ДТП виконував трудові обовязки, то саме ВАТ «Птахофабрика Київська»зобовязане відшкодувати шкоду, завдану своїм працівником в сумі 20 034,18 грн.

Проте, оскільки у ВАТ «Птахофабрика Київська»цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів застрахована ПрАТ "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут", що підтверджується договором (у формі полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/7438641, то саме ПрАТ "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" відшкодовує шкоду , яка була заподіяна у результаті ДТП.

Строк дії вказаного договору з 14.11.2009р. (0:00) до 13.11.2010р.

Відповідно до п.4 полісу №ВС/7438641 страхувальником особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом, є ВАТ «Птахофабрика Київська», забезпеченим транспортним засобом є TOYOTA RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (п.6 полісу). Тобто, відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ОСОБА_4 автомобіля TOYOTA RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004р. при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Вказаним договором (полісом №ВС/7438641) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 25 500 грн., франшиза 510 (пятсот десять) грн. 00 коп. (пункт 2 полісу).

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 37.1 статті 37 вказаного Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою №2732 від 15.02.2011р. про відшкодування в порядку регресу шкоди в сумі 19 524,18 грн. заподіяної в результаті ДТП, до якої додав документи передбачені ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна підтвердити ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, поданими доказами.

Відповідач у своєму відзиві, наданому у судовому засіданні 18.04.2011р. заперечував проти заявлених позивачем до стягнення 3 202,38 грн., обґрунтовуючи це власним розрахунком суми страхового відшкодування, згідно з яким страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, а страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків.

Дане твердження, а також методику за якою він визначив сумувстахового відшкодування яка підлягає сплаті, відповідач пояснив посиланням на підручник Страхування, підготований авторським колективом КНЕУ у 2002 році.

Проте, суд не бере до уваги викладені відповідачем доводи з огляду на те, що жодними нормативно-правовими актами запропонований представником відповідача розрахунок страхового відшкодування не передбачений.

Враховуючи підтверджену позивачем вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу та вартість автотоварознавчої експертизи, з урахуванням виключення суми франшизи, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу витрати в сумі 19 524,18 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 18.04.2011р. відповідач надав суду докази сплати частини боргу у сумі 16 321,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1269 від 17.03.2011р.

З зазначеного вбачається, що на час прийняття судом рішення відповідач погасив частину заборгованості перед позивачем і підстави для її стягнення відсутні. Тобто, провадження у справі в частині сплати 16 321,80 грн. богу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, з урахуванням сплати відповідачем частини боргу у сумі 16 321,80 грн., ПрАТ "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" зобовязане відшкодувати шкоду позивачу в сумі 3 202,38 грн.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України державне мито у сумі 195,25 грн. та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн. підлягають стягненню з відповідача, як із сторони з вини якої спір був доведений до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 32, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного/Ігорівська, 10/5-А, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, 37. ) 3 202 (три тисячі двісті дві) грн. 38 коп. заборгованості, 195 (сто девяносто пять) грн. 25 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

3. В частині стягнення 16 321,80 грн. заборгованості провадження у справі - припинити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя В.Ю. Шевченко