ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" серпня 2011 р. Справа № 17/104-11

За позовом Прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

до Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця

другого відповідача ОСОБА_1 підприємства „Санаторій „Зірка

третього відповідача ОСОБА_2

четвертого відповідача ОСОБА_3

пятого відповідача ОСОБА_4

та шостого відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт

про визнання недійсними договорів, визнання права власності та витребування майна із незаконного володіння

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від прокуратури не зявилися;

від позивача ОСОБА_6 (дов. № 37 від 21.06.2011р.);

від першого, другого, третього, четвертого, пятого відповідача не зявилися;

від шостого відповідача ОСОБА_7 (дов. від 03.08.2011р.), ОСОБА_8 (дов. від 03.08.2011р.).

Обставини справи:

Прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (далі позивач), звернувся з позовом до Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця (далі перший відповідач), ОСОБА_1 підприємства „Санаторій „Зірка (далі другий відповідач), ОСОБА_2 (далі третій відповідач), ОСОБА_3 (далі четвертий відповідач), ОСОБА_4 (далі пятий відповідач) та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт (далі шостий відповідач) про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 14.05.2001р., укладеного між Дочірнім підприємством „Санаторій „Зірка Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця та ОСОБА_2, договору купівлі-продажу від 14.06.2002р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, договору дарування від 17.10.2003р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2005р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт, визнання права власності на корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт майна, яке розташоване за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області. Також, прокурором в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального України, заявлено клопотання про накладення арешту на будівлі та споруди, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні обєкти нерухомості, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область є державною власністю та неправомірно були відчужені відповідачами. Державне підприємство „Санаторій „Зірка та Закрите акціонерне товариство „Укрпрофоздоровниця не мали права розпоряджатися даним державним майном, у звязку з чим у судовому порядку підлягають визнанню недійсними договори, на підставі яких вказане майно відчужувалося, за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області має бути визнано право власності на спірні обєкти нерухомості, а від ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт має бути витребувано спірне майно на користь позивача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2011р. порушено провадження у справі № 17/104-11, розгляд справи призначено на 12.08.2011р.

В судовому засіданні 12.08.2011р. представником шостого відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 81-83), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, який прийнято судом.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

Згідно п. 3 розяснень Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову № 02-5/611 від 23.08.1994р. умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В судовому засіданні 19.08.2011р. суд, розглянувши клопотання прокурора про накладення арешту на будівлі та споруди, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область, вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки заявником не доведено суду наявності підстав для застосування таких заходів.

У судовому засіданні 19.08.2011р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники шостого відповідача заперечили проти позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні.

Представники прокуратури, першого, другого, третього, четвертого та пятого відповідачів в судові засідання 12.08.2011р. та 19.08.2011р. не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача та представників шостого відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради „Про визнання права власності на обєкти нерухомого майна дочірнього підприємства санаторію „Зірка ЗАТ „Укпрофоздоровниця № 207/3 від 25.07.2000р. вирішено визнати право власності на обєкти нерухомого майна, крім житлового фонду, який підлягає передачі в комунальну власність Ворзельської територіальної громади, ОСОБА_1 підприємства санаторію „Зірка, яке знаходиться в смт. Ворзель, вул. В Жовтня, 54 за ЗАТ „Укрпрофоздоровниця.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на санаторій „Зірка від 26.09.2000р. (а.с. 12), виданого на підставі рішення Виконавчого комітету № 207/3 від 25.07.2001р. станом на 26.09.2000р. першому відповідачеві на праві колективної власності належали спірні обєкти нерухомості.

14.05.2001р. між Дочірнім підприємством „Санаторій „Зірка Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав, а покупець купив будівлі та споруди: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54 Київської області. Даний договір затверджено головою правління ЗАТ „Укрпрофоздоровниця та 14.05.2001р. посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_9

29.05.2001р. другим відповідачем передано третьому відповідачеві спірні обєкти нерухомості, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі відчужених спальних корпусів (а.с. 16-17).

14.06.2002р. між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав, а покупець купив будівлі та споруди: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54 Київської області. Даний договір 14.06.2002р. посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1721099 від 14.10.2003р. (а.с. 24) четвертий відповідач станом на 14.10.2003р. був власником будівель та споруд: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Великого Жовтня, № 54.

17.10.2003р. між ОСОБА_3 (Даритель) та ОСОБА_4 (Обдарований) укладено договір дарування, згідно якого даритель подарував, а обдарований прийняв будівлі та споруди: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54 Київської області. Даний договір 17.10.2003р. посвідчено державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори ОСОБА_10

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1845515 від 29.10.2003р. (а.с. 29) пятий відповідач станом на 29.10.2003р був власником будівель та споруд: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Великого Жовтня, № 54.

09.12.2005р. між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність будівлі та споруди, а саме: приміщення: корпус № 6 (цегла), позначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54 Київської області. Даний договір 09.12.2005р. посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_11

12.12.2005р. пятим відповідачем передано шостому відповідачеві спірні обєкти нерухомості, що підтверджується підписаним обома сторонами актом передачі-прийому нерухомого майна (а.с. 32).

Предметом позову є вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 14.05.2001р., укладеного між Дочірнім підприємством „Санаторій „Зірка Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця та ОСОБА_2, договору купівлі-продажу від 14.06.2002р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, договору дарування від 17.10.2003р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2005р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт, визнання права власності на корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт майно, яке розташоване за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області.

Відповідно до частини першої ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 12 ГПК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Суд встановив, що прокурором, в порушення вимог ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, предявлено позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фізичних осіб, які не мають статусу субєктів підприємницької діяльності, у звязку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги до третього, четвертого та пятого відповідачів не підлягають вирішенню в господарських судах України, а провадження у справі в цій частині вимог підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судом встановлено, що на момент судового розгляду справи рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради „Про визнання права власності на обєкти нерухомого майна дочірнього підприємства санаторію „Зірка ЗАТ „Укпрофоздоровниця № 207/3 від 25.07.2000р., на підставі якого ЗАТ „Укрпрофоздоровниця видано свідоцтво про право власності на санаторій „Зірка від 26.09.2000р. не оскаржене в судовому порядку та є чинним; другим відповідачем правомірно, за погодженням з першим відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2001р. відчужено третьому відповідачеві будівлі та споруди: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54 Київської області; 14.06.2002р. між третім та четвертим відповідачами укладено договір купівлі-продажу, згідно якого останній купив у ОСОБА_2 вказані спірні обєкти нерухомості; 17.10.2003р. між четвертим та пятим відповідачами укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 будівлі та споруди: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54 Київської області; 09.12.2005р. між пятим та шостим відповідачами укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого останній набув у власність будівлі та споруди: корпус № 6 зазначений на плані літерою „В загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54; вказані спірні договори є нотаріально посвідченими у відповідності до вимог цивільного законодавства.

Посилання прокурора та позивача на той факт, що обєкт нерухомого майна ОСОБА_1 підприємства „Санаторій „Зірка, яке знаходиться в смт. Ворзель по вулиці В. Жовтня, № 54, на яке визнано право власності за ЗАТ „Укрпрофоздоровниця та яке неодноразово відчужено відповідачами по справі, є державною власністю та те, що лише Фонд державного майна України повинен був здійснювати розпорядження майном ОСОБА_1 підприємства „Санаторій „Зірка спростовується тим, що на момент відчуження спірного майна ЗАТ „Укрпрофоздоровниця було його належним власником з огляду на наступне.

ОСОБА_12 ОСОБА_13 Федерації професійних спілок України „Про переліки майна профспілок України № П-З-5 від 24.03.1993р. встановлено, що до профспілкової власності належать санаторно-курортні заклади, підприємства, обєднання та установи, що знаходяться на балансі АТ „Укрпрофоздоровниця.

XV з'їзд профспілок України, що відбувся в жовтні 1990 року і за рішенням делегатів був перетворений в І Установчий з'їзд незалежних профспілок України, прийняв Декларацію про утворення Федерації незалежних профспілок України та проголосив незалежність профспілок України від державних і господарських органів республіки та СРСР. Це означало вихід із складу профспілок СРСР, відмову від діяльності відповідно до Статуту профспілок СРСР. З'їзд також прийняв Положення про Федерацію незалежних профспілок України (далі - ФНПУ), затверджене з'їздом 6 жовтня 1990 року, яким визначено її правовий статус, організаційну структуру, права та обов'язки, у тому числі і майнові. Положенням, зокрема, передбачено що ОСОБА_13 ФНПУ є правонаступником Укрпрофради, а основні фонди, майно, які належали Укрпрофраді і необхідні для виконання цілей та завдань ФНПУ, становлять її власність і охороняються законом.

Крім майна, що належало профспілкам та їх об'єднанням, на території України знаходилось майно, що було у власності ВЦРПС. ОСОБА_13 Загальної конфедерації професійних спілок СРСР 18 листопада 1990 р. прийняла постанову „Про затвердження Договору про закріплення прав по володінню, користуванню і розпорядженню профспілковим майном, якою затверджений Договір про закріплення прав по володінню, користуванню і розпорядженню профспілковим майном, згідно з яким Федерації незалежних профспілок України були передані права по володінню, користуванню і розпорядженню профспілковим майном (тобто повне право власності), які належали ВЦРПС і її правонаступнику - Загальній конфедерації праці (далі - ЗКП) на території України.

ОСОБА_12 Фонду профспілкового майна ЗКП від 16.01.1992 права ФНПУ по володінню, користуванню та розпорядженню профспілковим майном були підтверджені.

Верховна ОСОБА_12 України 10 квітня 1992 р. прийняла постанову „Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР. розташовані на території України, яка передбачала тимчасову, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій, передачу Фонду державного майна України майна та фінансових ресурсів, розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій. 4 лютого 1994р. Верховною ОСОБА_12 України прийнято ще одну постанову „Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, яка встановлювала, що майно загальносоюзних організацій колишнього Союзу РСР, розташоване на території України, тимчасово до законодавчого визначення суб'єктів права власності є загальнодержавною власністю.

Дія зазначених постанов не поширюється на профспілкові організації ФПУ, оскільки вони, як зазначено вище, ще у жовтні 1990 року вийшли зі складу загальносоюзної громадської організації - ВЦРПС. Більш того, з прийняттям Конституції України зазначені постанови втратили практичне застосування, оскільки не відповідають нормі 92 Конституції України, згідно з якою правовий режим власності визначається виключно законами України.

Тому ці постанови не породжують будь-яких правових наслідків щодо майна ФПУ, яка протягом десятиліть відкрито і безперешкодно володіла, користувались, утримувала та розпоряджалися на території України майном, набутим нею на законних підставах.

Враховуючи, що з 1991 року жодний державний орган не надав документально підтверджених фактів наявності державної частки у об'єктах власності ФПУ, вимоги щодо визначення інших суб'єктів права володіння, користування та розпорядження майном Федерації шляхом прийняття відповідного закону є безпідставними.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людини і суспільства держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Серед конституційних основ правового господарського порядку, що визначені частиною другою статті 5 Господарського кодексу України, передбачено забезпечення державою захисту прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, непорушність права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності, визнання і дія в Україні принципу верховенства права.

Правовий режим власності в Україні, відповідно до пункту 7 статті 92 Конституції України, визначається виключно законами України.

Згідно із статтею 21 Закону України „Про об'єднання громадян об'єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об'єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом. Громадські організації також мають право на майно та кошти, придбані в результаті господарської та іншої комерційної діяльності створених ними госпрозрахункових установ та організацій, заснованих підприємств.

Статтею 34 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності передбачено право профспілок. їх об'єднань мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення їх статутної діяльності, у тому числі право власності на майно та кошти, придбані в результаті господарської діяльності створених ними підприємств та організацій, визначено інші підстави виникнення права власності на майно та право розпоряджання ним. Важливою нормою є те, що позбавлення профспілок права власності, а також права володіння та користування майном, переданим їм у господарське відання, може мати місце лише за рішенням суду на підставах, визначених законом.

З огляду на те, що позовні вимоги про визнання права власності на корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт майно, яке розташоване за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області за своєю правовою природою є похідними від вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 14.05.2001р., договору купівлі-продажу від 14.06.2002р., договору дарування від 17.10.2003р., договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2005р., а також відмову суду у задоволенні вказаних позовних вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 14.05.2001р., договору купівлі-продажу від 14.06.2002р., договору дарування від 17.10.2003р., договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2005р., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2, що розташовані за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю „Морозпродукт майно, яке розташоване за адресою: вул. В. Жовтня, 54, смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область, а саме: корпус № 6, зазначений на плані літерою „В, загальною площею 300,5 м2, літній корпус № 1, зазначений на плані літерою „Г, загальною площею 149,5 м2 на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у частині позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

2. У задоволенні решти позову - відмовити.

Суддя П.В. Горбасенко

Повне рішення складено: 23.08.2011р.