ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
12.10.11 Справа № 5008/639/2011
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів Скрипчук О.С.
при секретарі Гуньці О.П.
розглянув апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області, м. Ужгород, № 838 від 14.07.2011р.
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 р.
у справі № 5008/639/2011
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) „Інженерний центр „Імпульс, м. Ніжин Чернігівської області
до відповідача: Територіального управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області, м. Ужгород (надалі - ТУ ДСА в Закарпатській області)
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області, м. Ужгород
2. Міністерство фінансів України, м. Київ
3. Державне казначейство України, м. Київ.
про стягнення 159 737 грн. 07 коп., в т.ч. 110 400 грн. заборгованості згідно договору № 809/102 від 15.09.2008 року, 32 347 грн. 20 коп. інфляційних нарахувань, 8 457 грн. 31 коп. 3 % річних та 8 532 грн. 56 коп. пені.

Представники сторін:
від позивача не зґявився (належно повідомлений);
від відповідача - не зґявився (належно повідомлений);
від третьої особи 1 - не зґявився (належно повідомлений);
від третьої особи 2 - не зґявився (належно повідомлений);
від третьої особи 1 - не зґявився (належно повідомлений).
Відводів складу суду сторонами та третіми особами в порядку ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) не заявлялось.
Заяв про технічну фіксацію судового процесу не надходило. Крім цього, згідно із ч. 8 ст. 81-1 ГПК України у випадку неявки у судове засідання всіх учасників судового процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Усі учасники судового процесу належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, що стверджується поштовими повідомленнями та витягом зі списку згрупованих рекомендованих відправлень.
Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 20.09.2011 року.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 року у справі № 5008/639/2011 (суддя Мокану В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області, м. Ужгород, на користь ТОВ "Інженерний центр "Імпульс", м. Ніжин, Чернігівська область, 151 204 грн. 14 коп. заборгованості, в т.ч. 110 400 грн. основної заборгованості згідно договору № 809/102 від 15.09.2008 року, 32 347 грн. 20 коп. інфляційних нарахувань та 8 456 грн. 94 коп. 3 % річних, а також 1 512 грн. 04 коп. в відшкодування витрат по сплаті державного мита та 223 грн. 40 коп. в відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення мотивовано нормами ст. 526, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, з посиланням на те, що відповідач не виконав належних чином своїх зобовязань по договору № 809/102 від 15.09.2008 року, допустивши прострочення оплати за товар, внаслідок чого з нього підлягає до стягнення борг та нараховані на нього інфляційні нарахування та 3% річних з простроченої суми, а в решті позову - про стягнення пені в позові слід відмовити в звязку з недотриманням позивачем встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України строку нарахування штрафних санкцій, внаслідок чого позивачем пропущено передбачену ст. 258 Цивільного кодексу України позовну давнність, про застосування якого заявлено відповідачем. При цьому, судом першої інстанції відхилені заперечення відповідача щодо відсутності його вини в простроченні зобовязання по договору, з посиланням на ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, п. 12.2 Порядку обслуговування Державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих в рахунок коштів державного бюджету України, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25.05.2004 року № 89.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду від 30.06.2011 року в цій справі, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області (надалі апелянт, скаржник) оскаржило його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначає про те, що зроблені судом висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування вказаних підстав для скасування оскарженого рішення, відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність вини відповідача щодо невиконання зобовґязання по договору № 809/102 від 15.09.2008 року щодо оплати товару на суму 130,8 тис. грн. і в порушення норм ст.ст. 218 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України не звільнено його від відповідальності за невиконання вказаного зобовязання, оскільки ним було вжито всіх необхідних та можливих дій в межах своїх повноважень для запобігання утворенню заборгованості перед виконавцем робіт, однак така виникла не з вини ТУ ДСА в Закарпатській області, а через не надходження з Державного бюджету України коштів для її погашення через невиконання Головним управлінням Державного казначейства України у Закарпатській області та Державним казначейством України своїх функцій щодо виділення асигнувань ТУ ДСА в Закарпатській області. За наведеного, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 року у справі № 5008/639/2011 та прийняти нове рішення про відмову в поданому до нього позові.

Позивач ТОВ „Інженерний центр „Імпульс у відзиві на апеляційну скаргу б/н від 05.10.2011 року (вх. № 7913 від 11.10.2011 року) вважає оскаржене відповідачем рішення місцевого господарського суду в даній справі законним та обґрунтованим, а тому просить його залишити без змін. При цьому, вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності його вини у невиконанні зобовязання щодо оплати за договором № 809/102 від 15.09.2008 року, посилаючись на норми ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, п. 12.2 Порядку обслуговування Державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих в рахунок коштів державного бюджету України, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25.05.2004 року № 89.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державного казначейства України у Закарпатській області в письмових поясненнях б/н від 14.09.2011 року (вх. № 7237 від 19.09.2011 року) зазначило про те, що відповідальність за взяті зобовязання та цільове використання бюджетних коштів несуть розпорядники та одержувачі бюджетних коштів в даному випадку ТУ ДСА в Закарпатській області. Окрім цього, вказує на те, що ТУ ДСА в Закарпатській області не подавались йому платіжні доручення на підставі зареєстрованих фінансових зобовязаннях по договору № 809/102 від 15.09.2008 року як в грудні 2008 року, так і на протязі 2009 року, що підтверджується листами самого відповідача. Просить залишити без змін оскаржене рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 року у справі № 5008/639/2011.

Від сторін та третіх осіб представники в судове засідання не зґявились. Однак, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, враховуючи повідомлення всіх учасників судового процесу належним чином про час та місце розгляду справи, необовґязковість явки їх представників в судове засідання згідно ухвали суду від 20.09.2011 року, вважає, що апеляційним судом забезпечено їх право на участь в судовому засіданні, а тому, виходячи з достатності матеріалів справи для здійснення апеляційного провадження, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Львівський апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому, апеляційний суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

15.09.2008 року між сторонами було укладено договір № 809/102 (надалі Договір), згідно умов якого постачальник (позивач) зобов'язався виготовити, поставити, встановити і передати для експлуатації у власність відповідача товар - металодетектор стаціонарний імпульсний МДС-1 (надалі товар), а відповідач прийняти та оплатити його згідно умов договору (п. 1.1).

Пунктами 2.2 та 3.1 Договору передбачено, що загальна кількість товару складає 8 шт., при ціні за одиницю товару - 16 350 грн. Загальна сума поставки за даним договором у відповідності до п. 3.2 Договору становить 130 800 грн.

Пунктами 4.1-4.2 Договору передбачено, що виготовлення, поставка, встановлення і передача для експлуатації товару у власність відповідача здійснюється в термін до 21.12.2008 року, при цьому передача товару здійснюється по накладній з отриманням довіреності від покупця (відповідача). Пунктом 4.3 Договору сторони обумовили, що за результатами встановлення товару та передачі його в експлуатацію складається акт виконаних робіт, який затверджується постачальником та покупцем. Покупець (відповідач) перераховує постачальнику оплату за товар в розмірі загальної суми поставки протягом пяти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт та отримання рахунку і накладної від постачальника в межах бюджетних асигнувань. Фінансування здійснюється за видатками бюджетної програми КПКВ 501040 (пункт 4.4 Договору).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій видаткової накладної № ІЦ-00131 від 17.10.2008 року, довіреності відповідача серії ЯНЖ № 415837 від 17 жовтня 2008 року, акту здачі-приймання виконаних робіт № 1/809/102 від 15.09.2008 року та рахунку-фактури № ІЦ-0000199 від 17.10.2008 року, позивачем належним чином виконано свої зобовязання за Договором: він виконав, виготовив, поставив, встановив та передав для експлуатації у власність відповідача 8 металодетекторів стаціонарних імпульсних МДС-1 загальною вартістю 130 800 грн.

Даний факт, як вбачається з матеріалів справи, не заперечується відповідачем.

Однак, як обгрунтовано встановив суд першої інстанції, відповідач взятих на себе зобовязань по оплаті отриманого товару належним чином не виконав, проплативши позивачу лише 20 400 грн. в рахунок погашення боргу по Договору, що підтверджується копією виписки з рахунку за 21.10.2010 року, внаслідок чого залишок заборгованості станом на час розгляду справи становить суму 110 400 грн.

Як вбачається з апеляційної скарги, листів відповідача позивачу від 20.11.2009 року № 2385, від 18.09.2010 року № 789, від 28.02.2011 року № 198, звітів про заборгованість за бюджетними коштами (форми № 7д, 7м) за 2009-2010 роки) скаржник не заперечує факту заборгованості перед позивачем по Договору, та її розміру, вказуючи на те, що ним вчинено всі передбаченні законодавством дії на їх погашення, однак в звязку з не надходженням даних коштів з Державного бюджету України не має можливості погасити борг.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами місцевого господарського суду про те, що виходячи з характеру спірних правовідносин, які виникли з факту невиконання відповідачем грошових зобовязань по Договору № 809/102 від 15.09.2008 року, положень ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 614, ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, п. 12.2 Порядку обслуговування Державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих в рахунок коштів державного бюджету України, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25.05.2004 року № 89, а також враховуючи норми ч. 2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, саме на відповідача покладається відповідальність за невиконання вказаного грошового зобовязання, від якої він не може бути звільнений за неможливістю виконання.

За таких обставин, враховуючи також норми ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 628, 629, 712, 837 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 110400 грн. основного боргу по Договору.

За наведених обставин, апеляційний суд також вважає, що є підставним стягнення з відповідача 32347,20 грн. втрат від знецінення коштів основного боргу внаслідок інфляції за період з листопада 2008 року по квітень 2011 року включно, оскільки виходячи зі змісту ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України зазначені нарахування є складовою частиною суми основного боргу, нараховані в звязку з простроченням відповідачем грошового зобовязання, факт прострочення якого вищевстановлено судом, а тому позов в цій частині підставно задоволено судом першої інстанції.

Також апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції підставно задоволено й позовні вимоги про стягнення 8456,94 грн., що складають 3% річних з простроченої суми основного боргу за період з 27.10.2008 року по 16.05.2011 року, оскільки їх нарахування відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а розрахунок є правильним (а.с. 28-30).

Заперечень та доказів неправильності розрахунку позивачем інфляційних нарахувань та 3% річних, відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України не подано.

Щодо рішення місцевого господарського суду про відмову в позові про стягнення 8532,56 грн. пені, відповідно до п. 6.2 Договору за порушення термінів оплати товару, то суд апеляційної інстанції повністю погоджується з таким висновком, оскільки її розрахунок здійснено позивачем в порушення вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 року у цій справі є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області без задоволення.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 року у цій справі без змін.

Судові витрати покласти на Територіальне управління Державної судової адміністрації в Закарпатській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

суддя-доповідач ОСОБА_1

судді Скрипчук О.С.

ОСОБА_2

Повне рішення складено

27.10.2011 року