ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.11 Справа № 18/5009/3519/11

Суддя Носівець В.В.

за позовом: фермерського господарства Мрія (71135, Запорізька область, Бердянський район, с. Андріївка, вул. Шкільна, 116; 71135, Запорізька область, Бердянський район, с.Миколаївка, вул. Леніна, буд. 31)

до: фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості в сумі 103 520,59 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.06.2011 р.,

від відповідача: не прибув;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 21.06.2011 р. звернувся позивач фермерське господарство Мрія з позовною заявою до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 103 520,59 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 526, 530, 623 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 4, 180, 193, 224 Господарського кодексу України (надалі ГК України) та вмотивовані наступним: на підставі усної домовленості позивачем з 25.11.2009 р. по 10.06.2010 р. було продано відповідачу соняшник на загальну суму 645054,53 грн.; відповідач сплатив за товар не лише 541553,60 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та прибутковими касовими ордерами, однак, 103 520,59 грн. за поставлений товар не сплатив.

Ухвалою суду від 22.06.2011 року порушено провадження у справі № 18/5009/3519/11, судове засідання призначене на 13.07.2011 р.

У судовому засіданні 13.07.2011 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення та нормативне обґрунтування позовних вимог, які були прийняті судом до уваги. Також представник позивача надав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд накласти арешт на грошові кошти відповідача у розмірі 103520,59 грн. Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 даного Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суд. Заява про забезпечення позову судом відхилена, як необґрунтована, суд не знайшов достатніх підстав та належних доказів, які б, згідно приписів ст.ст. 66, 67 ГПК України, могли бути підставою для застосування заходів забезпечення позову та забезпечили в подальшому виконання рішення суду.

Крім того, представник позивача надав суду акт звірки взаємних розрахунків із відповідачем від 05.07.2011 р. та акт від 12.07.2011 р., у якому відповідач підтвердив заборгованість перед позивачем у розмірі 103520,90 грн., зазначив, що його юридична і фактична адреси є однаковими. Відповідач у судове засідання не прибув, у акті від 12.07.2011р. вказав, що у звязку із відсутністю грошових коштів на банківських рахунках, задовольнити позовні вимоги неможливо. Надані акти прийняті судом та залучені до матеріалів справи.

Згідно повідомлення про вручення 29.06.2011 р. поштового рекомендованого відправлення, відповідач про час і місце судового засідання попереджений належним чином. Неявка відповідача не перешкоджала вирішенню спору. В судовому засіданні 13.07.2011 р. розгляд справи закінчений, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача суд, -

ВСТАНОВИВ:

З 25.11.2009 р. по 10.06.2010 р. фермерське господарство Мрія (надалі позивач) поставило фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (надалі відповідач) соняшник на загальну суму 645054,53 грн., що підтверджується накладними: № 1125/1 від 25.11.2009 р. на суму 73219,20 грн.; № 3 від 12.02.2010 р. на суму 150033,80 грн.; № 4 від 19.02.2010 р. на суму 83675,20 грн.; № 5 від 03.03.2010 р. на суму 157567,58 грн.; № 9 від 07.06.2010 р. на суму 180558,75 грн. та довіреностями: № 000006 від 12.02.2010 р., № 00005 від 18.02.2010 р., № 000014 від 01.03.2010 р., № 000033 від 07.06.2010 р., які виписані на імя ОСОБА_1

За отриманий від позивача товар на суму 645 054,53 грн. відповідач сплатив 531533,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 41 від 21.12.2009 р. на суму 30000,00 грн.; № 81 від 08.02.2010 р. на суму 5000,00 грн.; № 97 від 17.02.2010 р. на суму 150033,60 грн.; № 111 від 23.02.2010 р. на суму 50 000,00 грн.; № 135 від 03.03.2010 р. на суму 30 000,00 грн.; № 151 від 15.03.2010 р. на суму 20 000,00 грн.; № 35 від 20.04.2010 р. на суму 20 000,00 грн.; № 41 від 23.04.2010 р. на суму 20 000,00 грн.; № 57 від 27.04.2010 р. на суму 15000,00 грн.; № 96 від 10.06.2010 р. на суму 100 000,00 грн.; № 105 від 15.06.2010 р. на суму 20 000,00 грн.; № 112 від 24.06.2010 р. на суму 10 000,00 грн.; № 117 від 29.06.2010 р. на суму 5000,00 грн.; № 142 від 21.07.2010 р. на суму 10 000,00 грн.; № 157 від 03.08.2010 р. на суму 5000,00 грн.; № 186 від 08.09.2010 р. на суму 5000,00 грн.; № 202 від 15.09.2010 р. на суму 5000,00 грн.; № 231 від 08.10.2010 р. на суму 4000,00 грн.; № 5 від 08.10.2010 р. на суму 2500,00 грн. та прибутковими касовими ордерами: № 15 від 14.04.2010 р. на суму 10000,00 грн.; № 17 від 05.05.2010 р. на суму 5 000,00 грн.; № 16 від 16.04.2010 р. на суму 10000,00 грн.

У позовній заяві позивач вказав, що відповідач сплатив за отриманий товар 541533,60 грн., однак до суду надані документи (вказані вище платіжні доручення та меморіальні ордери), які підтверджують сплату відповідачем 531 533,60 грн. за товар; акт звірки взаємних розрахунків від 05.07.2011 р. підписаний сторонами на суму 541533,60 грн., та згідно якого, позивач має до відповідача претензію на суму 103520,93 грн.

Суд зазначає, що позивач вправі заявляти до стягнення меншу суму боргу, і в подальшому звернутися до суду із відповідним позовом.

Позивач направив відповідачу лист від 27.04.2011 р. № 1ц, в якому просив, відповідача сплатити 103520,93 грн. боргу, вказаний лист отриманий особисто відповідачем 28.04.2011 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення.

Відповідач не здійснив повну оплату отриманого від позивача товару.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 103 520,59 грн. боргу за товар обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів звязку.

Як свідчать матеріали справи та надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні права та обовязки.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зважаючи на те, що сторони оформили свої господарські відносини за допомогою податкових накладних, накладних та довіреностей, де вказані: назва, ціна, кількість товару, матеріально-відповідальна особа, уповноважена на отримання соняшнику; а також відповідач здійснив часткову оплату за товар, то суд дійшов висновку, що сторони досягли всіх істотних умов, що необхідні для укладення договору поставки та здійснили дії на його виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору…Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Факт того, що відповідач не сплатив позивачу 103 520,59 грн. за поставлений товар, документально підтверджений в судовому засіданні та не заперечується з боку відповідача.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов. Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд зазначає, що позивачем заявлено суму боргу у розмірі 103 520,59 грн., однак, згідно акту звірки взаємних розрахунків від 05.07.2011 р., який підписаний у двосторонньому порядку, позивач має до відповідача претензію на суму 103 520,93 грн., а у письмовому акті від 12.07.2011 р. відповідач визнає суму боргу у розмірі 103 520,90 грн., суд, не виходячи за межі позовних вимог, прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідача 103520,59 грн. боргу є обґрунтованими, а позов, таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 66, 67, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, р/р 2325 в відділенні Бердянське ВАТ ВТБ Банк, МФО 321767) на користь фермерського господарства Мрія (71135, Запорізька область, Бердянський район, с. Андріївка, вул. Шкільна, 116; 71135, Запорізька область, Бердянський район, с.Миколаївка, вул. Леніна, буд. 31; , р/р 5651 в ДОБ АКБ Укрсоцбанк, МФО 334011) 103520,59 грн. (сто три тисячі пятсот двадцять грн. 59 коп.) основного боргу, 1035,20 грн. (одну тисячу тридцять пять грн. 20 коп.) державного мита, 236 (двісті тридцять шість) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу Видати наказ.

Суддя В.В.Носівець

Згідно з оригіналом. Секретар с/з _______________ ОСОБА_3

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису. Рішення оформлено і підписано, згідно з вимогами ст. 84 ГПК України, 19.07.2011 р.