ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
02.11.11 Справа № 6/95-8/165
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові (м. Львів )
на ухвалу Господарського суду Львівської області
від 14.09.2011р. у справі № 6/95-8/165
за заявою ОСОБА_3 акціонерного товариства «Пасавтопром»(м.Львів)
про визнання банкрутом
за участю представників:
від Скаржника: ОСОБА_4.;
від Боржника: ОСОБА_5.;
від Кредиторів: не зявився
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.09.2011р. у справі № 6/95-8/165 (колегія суддів, у складі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8З.) відмовлено Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Львові, м. Львів, у включенні в реєстр вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства «Пасавтопром»грошових вимог в розмірі 112217159,03 грн. та включено в реєстр вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства «Пасавтопром»грошові вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Львові, м. Львів, в розмірі 28402774,48 грн., в тому числі 14147483,00 грн. (основний борг, третя черга) та 14255291,48 грн. (штрафні санкції, шоста черга).
Не погоджуючись із вказаним процесуальним документом, Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Львові подано апеляційну скаргу, у якій Скаржник просить його скасувати в частині невизнання грошових вимог Скаржника на суму 112217159,03 грн., з огляду на те, що з моменту прийняття податкового повідомлення-рішення у платника податку виникає податкове зобовязання, а виходячи зі змісту ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»при зверненні до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника кредитор не повинен надавати докази безспірного характеру грошових вимог.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників Боржника та ініціюючого кредитора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування ухвали Господарського суду Львівської області у даній справі - відсутні, з огляду на наступне:
Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.06.2006 р. порушено провадження у справі № 6/95-8/165 за заявою Української державної інноваційної компанії в особі Львівського регіонального відділення, м. Львів, про банкрутство ОСОБА_3 акціонерного товариства «Пасавтопром», що є правонаступником ОСОБА_3 акціонерного товариства «Львівський автобусний завод».
Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «Пасавтопром» опубліковано в газеті «Урядовий курєр»від 17.08.2006 року.
Державна податкова інспекція у місті Львові подала в господарський суд Львівської області заяву, в якій просить визнати її кредитором ОСОБА_3 акціонерного товариства «Пасавтопром» з сумою майнових вимог в розмірі 140619933,51 грн.
Як було правильно встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами, наявними у справі, за результатами комплексної планової документальної перевірки дотримання вимог ВАТ «Львівський автобусний завод»податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2002 р. по 30.06.2004 р. ДПІ у м. Львові винесено податкове повідомлення-рішення №172320/0/4150 від 09.03.2005 р., яким визначено суму податкового зобовязання по податку на прибуток в розмірі 43794400,00 грн. (основний платіж 21897200,00 грн., штрафна санкція 21897200,00 грн.) та податкове повідомлення-рішення №182320/0/4151 від 09.03.2005 р., яким до Боржника застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 107808,48 грн.
Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, ВАТ «Пасавтопром»оскаржило їх у судовому порядку.
Відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №22а-5782/08/9104 від 21.12.2009р. постанову Господарського суду Львівської області від 22.01.2008 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.01.2009 р. у справі за касаційною скаргу ДПІ відкрито касаційне провадження, на момент винесення даної ухвали розгляд вказаної справи судом касаційної інстанції не завершено.
За приписами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
З огляду на зазначене, зважаючи на скасування у судовому порядку зазначених податкових повідомлень-рішень та набрання таким рішенням законної сили, вказані суми податкових зобовязань (2040,00 грн., 237276,69 грн. та 53513850,00 грн.) не підлягають визнанню конкурсними.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-18/11/1370 від 05.01.2011 р. вказану справу прийнято до свого провадження.
Разом з цим, беручи до уваги, що на момент нового розгляду господарським судом кредиторських вимог ДПІ, відсутні судові рішення, що набрали законної сили, за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення ДПІ № 202301/0/9049 від 31.05.2006 р., а, відтак, такі зобовязання не є узгодженими.
Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення № 202301/0/9049 від 31.05.2006 р. на момент порушення справи про банкрутство оскаржувалось в адміністративному порядку, на момент нового розгляду кредиторських вимог ДПІ господарським судом оскаржується у судовому порядку, податкове зобовязання не є узгодженими, сума вимог у розмірі 7781595,00 грн. не підлягає визнанню як конкурсна.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 22-а-1638/08 від 30.10.2008 р. постанову Господарського суду Львівської області від 29.08.2008р. залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № В/9991/1104/11 від 31.05.2011 р. відмовлено в допуску до перегляду Верховним Судом України справи № 25/199-А за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства «Пасавтопром» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень за заявою Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків м. Львові.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення щодо визначення боржнику вказаних сум податкових зобовязань (1161195,00 грн.) скасовані у судовому порядку, а постанова місцевого господарського суду як суду адміністративної юрисдикції набрала законної сили. Зважаючи на наведене, беручи до уваги те, що зазначені податкові повідомлення-рішення винесені після порушення провадження у справі про банкрутство та скасовані у судовому порядку, вказані суми податкових зобовязань (1161195,00 грн.) не підлягають визнанню конкурсними.
Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №22-а-1719/08 від 25.09.2008 р. постанову Господарського суду Львівської області від 22.08.2007р. скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
Вказані податкові повідомлення-рішення, як було вірно зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, не оскаржувались в адміністративному та судовому порядку, тому в силу п.п. 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-111 від 21.12.2000р. суми 187,15 грн. та 258,79 грн. податкового зобовязання вважаються узгодженими.
Проте, податкові повідомлення-рішення від 08.08.2006 р. винесені після порушення провадження у справі про банкрутство, а, відтак, визначені суми податкових зобовязань (187,15 грн. та 258,79 грн.) є поточними та не підлягають визнанню господарським судом як конкурсні.
Що стосується постанови господарського суду Львівської області від 18.05.2006р. у справі № А5/74-12/28 за позовом Державної податкової інспекції у м. Львові до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Львівський автобусний завод», то вказане рішення набрало законної сили 20.11.2006 р. з дати проголошення ухвали Львівським апеляційним господарським судом у цій справі, тобто після порушення справи про банкрутство. Дана обставина не заперечується Кредитором.
Саме після цієї дати у Боржника й міг виникнути обовязок сплатити в дохід бюджету все одержане ним від Приватного торгівельно-виробничого підприємства «Марс»- 30000000,00 грн., як наслідок недійсності договору купівлі-продажу № ЛІТ-04-29 від 28.01.2004 р., укладеного між ВАТ «Львівський автобусний завод» та Приватним торгівельно-виробничим підприємством «Марс».
Зважаючи на виникнення вказаних вимог після порушення провадження у справі про банкрутство, заявлені суми вимог у розмірі 30000000,00 грн. є поточними та не підлягають визнанню як конкурсні.
Згідно ст. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів.
Вимоги кредитора за податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими після порушення провадження у справі про банкрутство, є поточними і не підлягають визнанню як конкурсні та включенню до реєстру вимог кредиторів відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
При цьому, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобовязання платника податків - сума коштів, які платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а податкове зобовязання сума коштів, які платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначених платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). Зазначеним кодексом встановлено, що податкові зобовязання можуть бути визначені самостійно платником податків у податковій декларації або контролюючим органом з прийняттям податкового повідомлення-рішення.
Згідно положень п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України скарга подана із дотриманням строків, визначених п. 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобовязань , визначених у податковому повідомленні-рішенні на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобовязання вважається неузгодженою. З урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, податкове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18. ст. 56 ПК України).
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Таким чином, висновок місцевого господарського суду про те, що податковим боргом визнається узгоджене платником податків або встановлене судом податкове зобов'язання, є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у справі матеріалами.
Згідно з нормою ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(надалі - Закон) кредитором є юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).
При цьому, конкурсними, відповідно до вказаної норми Закону, визнаються кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.
Також, згідно з положеннями ст. 1 Закону грошовим є зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошових зобов'язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, в тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подачі в господарський суд заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.
Відповідно до самого змісту Закону та з аналізу його норм випливає, що провадження у справі про банкрутство не є позовним, а тому інститут доказовості у справах про банкрутство зводиться до встановлення наявності чи відсутності грошових вимог кредиторів, які, з огляду на системних аналіз вищенаведених приписів Закону, повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, а тому твердження Скаржника про протилежне, визначені як одна з підстав для скасування оскаржуваної ухвали, є необґрунтованими, що, в свою чергу спростовує твердження Скаржника про те, що кредитори мають право заявляти вимоги до боржника незалежно від настання строку виконання зобовязань, а також про відсутність необхідності в узгодженні таких вимог, є необґрунтованими та такими, що спростовуються наведеними приписами норм матеріального права.
Відтак, з огляду на вищенаведені обставини та приписи норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що висновок місцевого господарського суду про неузгодженість зазначених вище суму грошових зобовязань ВАТ «Пасавтопром», є обґрунтованим та такими, що відповідає зазначеним нормам матеріального права, а тому оскаржувана ухвала прийнята з врахуванням усіх обставин, що мають значення для справи при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, з огляду на що підлягає залишенню без змін.
На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд
п о с т а н о в и в:
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.09.2011р. у справі № 6/95-8/165 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.