ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.11 Справа № 6/5027/344/2011

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді ОСОБА_1

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Гуньці О.П.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі -ТОВ) ОСОБА_2 ЛТД, смт. Лужани, Кіцманського району, Чернівецької області б/н від 13.07.2011року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.06.2011 року

у справі № 6/5027/344/2011

за позовом Акціонерного комерційного банку(надалі АКБ) Транс банк, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ЛТД, смт Лужани Кіцманського району Чернівецької області

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3557527,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За участю представників :

від позивача - ОСОБА_3 (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача - не зявився (належним чином повідомлений).

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 25.10.2011 року, яке знаходяться в матеріалах справи, змінено склад колегії суддів, що розглядають дану апеляційну скаргу.

Новим складом розпочато розгляд справи спочатку та завершено її розгляд з прийняттям постанови.

Судом розяснено представнику відповідача права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст. 20 ГПК України не заявлялось.

Заяв про технічну фіксацію судового процесу не надходило.

Причини відкладення розгляду апеляційної скарги, викладені в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 14.06.2011 року у справі № 6/5027/344/2011 (суддя Паскарь А.Д.) позов задоволено: стягнуто з ТОВ ОСОБА_2 ЛТД на користь АКБ Транс банк заборгованість у розмірі 3 557 527,00 грн. за кредитним договором № 04/08/4 від 02.07.2008 року за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна - будівлі та споруди ВАТ Чернівецький завод залізобетонних виробів і конструкцій зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 6 825,30 м2 та земельну ділянку, загальною площею 4,0865 га, що знаходяться за адресою: смт Лужани, вул.. Прутська, 3, Кіцманського району, Чернівецької області, які є власністю ТОВ ОСОБА_2 ЛТД на праві приватної власності; та за рахунок предмета застави: 106 найменувань основних засобів в кількості 176 одиниць. Також Стягнуто з ТОВ ОСОБА_2 ЛТД на користь АКБ Транс банк державне мито в сумі 25500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн.

ТзОВ ОСОБА_2 ЛТД не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в цій справі подало апеляційну скаргу від 13.07.2011 року, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в поданому до нього позові. В обгрунтування наведених підстав для скасування оскарженого рішення, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 43, 4 ГПК України не було зясовано обсяг позовних вимог позивача. Також скаржник вказує на те, що Банком не було дотримано вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»щодо письмового повідомлення всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження. Окрім цього, посилається на те, що судом першої інстанції не було вказано в рішенні вартості майна, переданого у заставу та іпотеку, способи реалізації іпотеки. Апелянт також звертає увагу апеляційного суду на незрозумілість розрахунку позивачем розміру заборгованості по кредиту та відсотках, та, як наслідок, неправильність розрахунку пені за прострочення їх сплати, не врахування позовної давності по даній вимозі. Також скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що зобовязання ТОВ «ОСОБА_2 ЛТД»перед АКБ «Трансбанк»за кредитним договором № 04/08/4 від 02.12.2008 року є частково припиненим у звязку з зарахуванням однорідних зустрічних вимог на суму 1011706,82 грн. згідно договору відступлення права вимоги № 4 від 12.05.2011 року, укладеного з фізичною особою ОСОБА_4, та заяви про зарахування від 23.05.2011 року.

Позивач АКБ «Трансбанк»(надалі Банк) апеляційну скаргу заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу б/н і без дати (вх. № 8229 від 21.10.2011 року). Зокрема, позивач зазначив про те, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення в даній справі, оскільки заборгованість відповідача підтверджується матеріалами справи, та не спростована відповідачем, а тому суд першої інстанції, враховуючи не виконання відповідачем вимоги позивача про погашення боргу, звернув стягнення на майно боржника. Просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.06.2011 року у цій справі залишити без змін.

Від відповідача представник в судове засідання не зґявився. Однак, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, враховуючи повідомлення його належним чином про час та місце розгляду справи, що стверджується поштовим повідомленням про вручення йому 18.10.2011 року ухвали суду від 12.10.2011 року, необовґязковість явки їх представників в судове засідання згідно вказаної ухвали суду від 12.10.2011 року, вважає, що судом забезпечено право сторін на участь в судовому засіданні, а тому, виходячи з достатності матеріалів справи для здійснення апеляційного провадження, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції та ст.ст. 69, 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні без участі в ньому представника відповідача.

Львівський апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши наявні докази у справі, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому апеляційний суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

02 грудня 2008 року АКБ Трансбанк та ТОВ ОСОБА_2 ЛТД уклали Кредитний договір № 04/08/4 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого, Банк зобовґязувався надати відповідачу кредит траншами в сумі 2 649 353,34 грн. на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності, та інших умов, викладених в цьому Договорі,(п. 1.1), а відповідач зобовґязувався повернути наданий кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобовязання, викладені нижче, в порядку та на умовах передбачених даним Договором (п. 1.2). Кредит надається на строк до 25.07.2013 року включно з наступним графіком погашення: з 9-го по 20-ий місяць кредитування щомісячно по 35000 грн.; з 21 місяця щомісячно рівними частинами по 62000 грн., залишок заборгованості в кінці строку (п. 2.1).

Датою надання кредиту вважається дата списання грошових коштів з позичкового рахунку (п. 2.5).

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на основі процентної ставки в розмірі 26% річних в гривнях, а у випадку порушення позичальником умов п. 8.2.18 - ставка за використану частину кредитних коштів, збільшується на 2,5% з подальшим зниженням у разі виконання вказаної умови. Сплата процентів проводиться позичальником щомісячно, починаючи з місяця надання кредиту в строк не пізніше 5-го робочого дня місяця наступного за тим, за яким нараховуються проценти (п. 3.2). Проценти нараховуються кредитором щомісяця, починаючи з дня надання кредиту, і до остаточного погашення кредиту на залишок суми заборгованості за кредитом (п. 3.3).

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між сторонами на виконання п. 4.1.2 п. 4.1 вказаного Договору було укладено:

- Договір іпотеки № 04/08/4/3 від 18.12.2008 року, за умовами якого ТОВ ОСОБА_2 ЛТД передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди ВАТ Чернівецький завод залізобетонних виробів і конструкцій зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 6 825,30 м2 та земельну ділянку, площею 4,0865 га., що знаходяться за адресою: смт.Лужани, вул. Прутська, 3, Кіцманського району, Чернівецької області, які є власністю ТОВ ОСОБА_2 ЛТД на праві приватної власності;

- Договір застави основних засобів № 04/08/4/4 від 17.12.2008 року, за умовами якого відповідач передав в заставу 106 найменувань основних засобів в кількості 176 одиниць, які належать ТОВ ОСОБА_2 ЛТД згідно переліку викладеному в додатку № 1.

Пунктом 4.2 Кредитного договору визначено, що виконання зобовязань боржника забезпечуються будь-яким майном, що належить йому на праві власності, на яке може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 6.1 Кредитного договору у разі недотримання позичальником умов даного договору, прострочення виконання грошових зобовязань кредитор має право вжити всі передбачені Законодавством України і цим договором заходи щодо захисту своїх прав та інтересів для повернення заборгованості, у тому числі в односторонньому порядку вимагати дострокового погашення заборгованості.

Зі змісту пунктів 6.2, 7.1.6, 7.1.7 Кредитного договору вбачається, що кредитор має право достроково стягнути всю суму заборгованості за цим договором та звернути стягнення на предмет іпотеки і інше майно з метою забезпечення виконання зобовязань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав належним чином зобовязання по кредитному договору, надавши відповідачу кредит у повному обсязі відповідно до умов Договору, що підтверджується поданими позивачем на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2011 року виписками з позичкового рахунку відповідача, які приєднано до матеріалів справи.

В свою чергу відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання по Кредитному договорі щодо повернення кредиту в передбачені ним строки та сплати відсотків по ньому, у звґязку з чим станом на 11.02.2011 року строкова заборгованість Відповідача по кредиту становила 1637525,29 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 509722,02 грн., прострочена заборгованість про процентах за користування кредитом 1171115,76 грн.

Доказів повернення вказаних сум кредиту та сплати відсотків за його користування у строки та розмірах передбачених п.п. 1.1-1.2, 2.1, 3.2 Кредитного Договору, у відповідності до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України, відповідачем не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції. При цьому, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо неправильності розрахунку позивачем заборгованості по відсотках по Договору, на які, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги, оскільки відповідачем не подано суду жодних доказів в їх підтвердження, чи свого контррозрахунку боргу по кредиту та відсотках за його користування. В той же час, позивачем подано суду банківські виписки по рахунку ТОВ ОСОБА_2 ЛТД в підтвердження стану розрахунків між сторонами, та розміру заборгованості відповідача перед позивачем по кредиту та відсотках за користування ним згідно кредитного договору № 04/08/4 від 02.12.2008 року.

Окрім цього, як вбачається з позовної заяви, та розрахунку до неї, відповідачу також нараховано відповідно до п.п. 9.3-9.4 Кредитного Договору пеню за порушення строків повернення кредиту в розмірі 61835,73 грн. за період з 02.11.2009 року по 11.02.2011 року та пеню за порушення строків сплати процентів за користування даним кредитом в сумі 177328,20 грн. за період з 02.11.2009 року по 11.02.2011 року.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до положень ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Стаття 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 590 Цивільного кодексу України слідує, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону України Про заставу передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 цієї ж статті Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 5 ст. 33 вказаного Закону України передбачено що якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

При цьому, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»встановлено обовязок іпотекодержателя, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодавцем, надіслати останньому та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 6.2 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником вимоги кредитора про дострокове виконання зобовязань за даним Договором протягом терміну, зазначеного в направленій кредитором письмовій вимозі про дострокове погашення заборгованості за цим Договором, кредитор вправі вжити всіх передбачених законодавством України, цим Договором та договорами про забезпечення заходів щодо захисту своїх прав і інтересів з метою погашення заборгованості позичальника за цим Договором.

Як вбачається зі змісту оскарженого рішення, суд першої інстанції встановив факт того, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо усунення порушень за кредитним договором. Однак, місцевим судом в порушення вимог ст. 84 ГПК України не наведено доказів, досліджених в судовому засіданні, в підтвердження вказаних обставин.

Позивач в позовній заяві, та запереченні на апеляційну скаргу посилається на те, що таке повідомлення було здійснено ним вимогою № 04-06/259 від 25.08.2009 року про усунення порушень зобовязань за кредитним договором № 04/08/4 від 02.12.2008 року. Однак, позивачем не подано суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України доказів надіслання відповідачу вимоги № 04-06/259. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2011 року судом, в забезпечення гарантованих ст. 22 ГПК України прав сторін в судовому процесі, надавалась позивачу можливість подати вказані докази, однак такі подані не були.

Окрім цього, як вбачається з даної вимоги, станом на 25.08.2009 року, позивачем нараховано відповідачу заборгованість по відсотках на суму 283427,93 грн. та 14446,36 грн. пені за прострочення їх сплати, тоді як згідно позовної заяви така заборгованість становить 1171115,76 грн. по відсотках та 177328,20 грн. пені за прострочення її оплати.

В матеріалах справи, відсутнє повідомлення позивачем відповідача про наявність заборгованості, передбаченої в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В даному випадку, як встановлено апеляційним судом, враховуючи, що позивачем не було дотримано установленого законодавством порядку повідомлення заставодавця про виконання зобовязань по кредитному договору щодо сплати боргу по кредиту, відсотків за користування ним, а також сплати пені за їх прострочення, подання АКБ «Трансбанк»даного позову є передчасним, за відсутності факту порушення ТОВ «ОСОБА_2 ЛТД»прав позивача.

За таких обставин, рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.06.2011 року у справі № 6/5027/344/2011 слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Судові витрати по розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст. 49, 105 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу задоволити. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.06.2011 року у справі № 6/5027/344/2011 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на Акціонерний комерційний банк Транс банк, м. Київ, з якого стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ЛТД 12750 грн. в відшкодування витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Чернівецької області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий - суддя Дубник О.П.

Судді Скрипчук О.В.

ОСОБА_2

Повне рішення складено

17.11.2011 року