КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2011 № 38/176

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Корсакової Г.В.

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ "Енергосталь"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2011

у справі № 38/176 (ОСОБА_2Л.)

за позовом Прокурор Святошинського району м.Києва

до ТОВ "Метал-Сервіс"

ТОВ "Енергосталь"

про стягнення 15 447 062,55 грн. та звернення стягнення на майно

дослідивши та вивчивши матеріали вправи, апеляційну скаргу, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києваі № 38/176 від 16.08.2011 р. задоволений позов Прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України,ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ«Метал Сервіс», ТОВ «Родовід Банк» про звернення стягнення 15 447 062,55 грн. на майно. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Відповідач 2, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушенням норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Позивачі,представник прокуратури в судовому засіданні, проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечували, просили залишити їх без задоволення, рішення суду - без змін.

В судове засідання, представники відповідачів, тричі не зявились з невідомих причин. Враховуючи вимоги ст. 102 ГПК України, наявність поштових повідомлень, колегія суддів розглядає справу у їх відсутність.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 12.03.09р. між Банком та відповідачем 1 укладений кредитний договір №22.1/10-КЛТ-09, за умовами якого Банк надає відповідачу 1 кредити в рамках ліміту кредитування на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів, за наявності вільних фінансових ресурсів.

Відповідно до додатків до кредитного договору, що є невідємними його частинами, сторонами кредитного договору передбачено, що кредит надається лімітом 14 995 000,00 грн., розмір річних за користування кредитними коштами змінений з 19 % до 35% річних, строком повернення до11.03.2012р.

12.03.09р. Банк та відповідач 1 уклали договір застави №22.1/10-З.2-09 з наступними змінами, відповідно до якого відповідач 1 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед Банком за кредитним договором №22.1/10-КЛТ-09 від 12.03.09р., додатковими угодами, можливими змінами та доповненнями до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу та кредитом та у будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків, завданих порушенням забезпеченого зобов'язання або умов обтяження, іншої заборгованості, передає в заставу Банку належне йому на праві власності наступні цінні папери - акції іменні прості ВАТ «ЗНВКІФ» «Біотекінвест», у кількості 27850000 штук, номінальною вартістю 0,25 грн. кожна, загальною номінальною вартістю 6 962 500,00 грн., курсова та заставна вартість пакету акцій становить 33 698 500,00 грн. Вказане обтяження 12.03.09р. було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Прокурором заявлений позов, що мотивований тим, що боржником за кредитним договором порушені зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, що станом на 18.01.11 становить 15 477 062,55грн. Враховуючи що 13.03.09 між Банком та відповідачем 2 укладено договір іпотеки в забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідачем 1, у Банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно-нежитлові приміщення) та акції.

В свою чергу відповідачем 1 заявлений зустрічний позов про визнання договору укладеним з тих підстав, що в звязку із скрутним фінансовим становищем товариства, на адресу Банку направлено листа про згоду на добровільне виконання умов, передбачених договором застави, та перереєструвати на імя Банку заставлені акції. В звязку з тим, що банком відповідь надана не була, на його адресу направлено для підписання два примирника договору про прийняття виконання зобовязань . У встановлені строки договір підписаний та повернутий не був, що відповідно до ст. 181 ГК України дає підстави вважати договір укладеним.

Задовольняючи первісні позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд виходив з того, що Банк на виконання умов вказаного кредитного договору та додаткових договорів до нього виконав свої зобовязання та надав кредитні кошти в сумі 14 995 000,00 грн. Проте відповідач 1 свої зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами до нього належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість по погашенню кредиту в сумі 14 395 000,00 грн. та заборгованість по процентах в сумі 1 030 414,52 грн. Вимога від 31.01.11р. про погашення заборгованості за кредитним договором боржником залишена без задоволення. Враховуючи, що кредитний договір був забезпечений договором застави та іпотеки, у Банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, господарський суд вказує на те, що згідно ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України не передбачено такого способу захисту прав та інтересів як визнання договору укладеним.

Заперечуючи проти рішення, відповідач 2 вказує на те, що Банк та відповідач 1, підписуючи додаткові угоди до кредитного договору фактично збільшили розмір основного зобовязання без узгодження з ним як майновим поручителем. Порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, так сторонами без його згоди змінена відсоткова ставка за користування кредитними коштами з 22% до 35%, змінений графік внесення платежів. Судом не взято до уваги відкриття провадження за його позовом до Банку про припинення правовідносин за договором іпотеки (справа № 64/172).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких предявлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Застава є видом (способом) забезпечення виконання боржником основного зобов'язання, підставою для звернення стягнення на предмет застави є невиконання даного зобов'язання. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України від 02.10.1992 року «Про заставу» установлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В частині припинення заставного зобов'язання колегія суддів відмічає, що Законом України «Про заставу» передбачається перелік спеціальних підстав для припинення застави, а саме: в разі припинення забезпеченого заставою зобов'язання; загибелі заставленого майна, набуття заставодержателем права власності на заставлене майно; примусового продажу заставленого майна, закінчення терміну дії права, що складає предмет застави, та в інших випадках припиненням зобов'язань, встановлених законом.

В силу ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави.

Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» установлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Посилання апелянта на те, що судом не прийнято до уваги порушення провадження у справі № 64/172 про припинення правовідносин за договором іпотеки не заслуговують на увагу, оскільки 30.11.2011р. Київським апеляційним господарським судом відмовлено в задоволенні позову про визнання господарських правовідносин між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Енергосталь», що виникли на підставі договору іпотеки від 13.03.2009 року №22.1/10-3.1-09, такими, що припинені та про визнання господарських правовідносин між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Енергосталь», що виникли на підставі договору застави товарів в обороті від 13.09.2009 року № 22.1/10-3.2-09, такими, що припинені.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у випадку порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі коли предметом застави є кілька об'єктів, заставодержатель має право обирати один, кілька або усі з них, на які він може звернути стягнення. При цьому право на звернення стягнення зберігатиметься у заставодержателя до тих пір, поки його вимоги не будуть задоволені в повному обсязі. Аналогічні за змістом правила закладені у ч. 4 ст. 20 Закону «Про заставу», ч. 5 ст. 33 Закону «Про іпотеку».

Приймаючи рішення, суд підставно виходив з того, що з урахуванням встановлених обставин у Банку виникло право задовольнити із вартості предмета застави свої вимоги щодо повернення суми наданого кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту та відсотків, витрат, викликаних порушенням кредитного договору.

Колегія суддів вважає вимоги відповідача 2 про скасування рішення господарського суду в частині зустрічного позову безпідставними в звязку з наступним.

Відповідно до ст. 16 ЦК та ст. 20 ГК України не має такого способу захисту прав та інтересів як визнання договору укладеним.

З аналізу зустрічних позовних вимог випливає, що відповідач 1 фактично пропонує Банку прийняти дострокове виконання кредитних зобовязань шляхом перереєстрації заставного пакету акцій на імя банківської установі, що дублює права та обовязки заставодержателя та боржника, передбачених договором застави цінних паперів та, на думку суду, не потребує укладання нового договору. Крім того, судова колегія зауважує, що відповідач 2 не є особою, що може апелювати проти рішення в частині зустрічного позову, оскільки не є стороною (а ні оферентом, а ні акцептантом) договору визначеному в зустрічному позові.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Енергосталь» залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 38/176 від 16.08.2011 без змін

2. Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Рєпіна Л.О.

Судді Корсакова Г.В.

ОСОБА_1

26.12.11 (відправлено)