КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2011 № 7/053-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Тарасенко К.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Марченко Ю.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов. № 187/10 від 23.12.2010 року,

відповідача: ОСОБА_3 дов. № 148 від 10.06.2011 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги № 31/10-6936 від 09.06.2011 р. Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», на рішення господарського суду Київської області від 26.05.2011 року

у справі № 7/053-11 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс», Київська область, м. Буча,

про стягнення 2 314 530,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

18.04.2011 року Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Київської області з позовною заявою (№ 31/10-4704 від 11.04.2011 року) до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про стягнення 2 314 530,48 грн., що становить: 1 885 000,00 грн. заборгованість по оплаті отриманого природного газу, 145 461,68 грн. пеня, 202 119,87 грн. інфляційні втрати та 81 948,93 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №06/09-935ТЕ-17 від 23.09.2009 року, а саме щодо проведення розрахунку за поставлений природний газ за період з жовтня 2009 року по квітень 2010 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.05.2011 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 885 000 грн. 00 коп. боргу, 145 461 грн. 68 коп. пені, 169 612 грн. 13 коп. інфляційних втрат, 81 948 грн. 93 коп. 3% річних та судові витрати: 22 820 грн. 23 коп. державного мита і 232 грн. 69 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову судом відмовлено, посилаючись на норми ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст. 714, 692, 526, 549, 625 ЦК України, суд дійшов висновку про доведеність заборгованості відповідача по оплаті вартості отриманого природного газу в сумі 1 885 000 грн., порушення відповідачем строків оплати, а відтак і правомірність нарахування пені за прострочку оплати та застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, у вигляді нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму прострочених платежів. Приймаючи рішення у справі місцевий господарський суд здійснив перерахунок інфляційних втрат та задовольнив позовні вимоги в даній частині частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», через місцевий господарський суд подала апеляційну скаргу № 31/10-6936 від 09.06.2011 року, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні інфляційних втрат та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2011року апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 30.08.2011 року.

В судовому засіданні 30.08.2011 року оголошувалася перерва.

У судових засіданнях 30.08.2011 року та 13.09.2011 року апелянт (позивач у справі) підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 26.05.2011 року в частині відмови у задоволені позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю.

Відповідач, у судових засіданнях 30.08.2011 року та 13.09.2011 року, а також у відзиві на апеляційну скаргу, заперечив проти доводів апелянта, просив апеляційну скаргу - без задоволення, рішення місцевого господарського суду рішення місцевого господарського суду змінити враховуючи представлений ним розрахунок інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

23.09.2009 року між сторонами у справі було укладено договір поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №06/09-935ТЕ-17 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник за договором, позивач у справі) зобовязалася передати у власність покупцю природний газ, за наявності його обсягів, а Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» (покупець за договором, відповідач у справі) зобовязався прийняти від постачальника та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному в статті 2 цього договору.

Договором сторони передбачили наступне:

-газ, що постачається за даним договором, використовується покупцем виключно для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом даного договору (п.1.3. договору);

-постачальник передає покупцю в період з 01 жовтня 2009 року по 31 грудня 2009 року газ в обсязі до 1700,00 тис. куб.м. в тому числі по місяцях: жовтень 300,00 тис. куб.м., листопад 600,00 тис. куб.м., грудень 800,00 тис.куб.м. (п. 2.1. договору);

-постачальник передає газ покупцеві на комерційному вузлі/вузлах обліку газу покупця.( п. 4.1. договору);

-обсяг газу, визначений згідно з п.4.3. договору, є підставою для визначення обсягу газу, переданого за цим договором в пунктах приймання-передачі. Приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його фактична ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається за встановленою формою на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газотранспортним підприємством та споживачами, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого постачальником. Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки, покупець зобовязується надати постачальнику для підпису два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця та погоджені газотранспортним підприємством, копію технічних актів приймання-передачі газу та реєстр обсягів реалізації газу (п. 4.4. договору);

-ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 593,448 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 727,32 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 872,78 грн. (п. 5.1. договору). Загальна сума цього договору складається із сум вартості місячних поставок газу.(п.5.4. договору);

-оплата за газ згідно п. 5.1. проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів гагу до 20 та 30 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

За умовами п. 11.1. договору він (договір) набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 жовтня 2009 року по 31 грудня 2009 року, а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

21.12.2009 року між сторонами підписана Додаткова угода №1 до договору поставки природного газу від 23.09.2009 року, якою сторони доповнили п. 2.1. договору підпунктом 2.1.1. згідно якого в період з 01 січня 2010 року по 30 квітня 2010 року постачальник передає покупцю газ в обсязі до 3400,00 тис. куб.м. в тому числі по місяцях: січень 950,00 тис. куб.м., лютий 950,00 тис. куб.м., березень 950 тис.куб.м., квітень 550,00 тис.куб.м., разом 3400,00 тис.куб.м.

Пунктом 2 Додаткової угоди №1, сторони продовжили строк дії договорі до 30 квітня 2010 року.

Позивач стверджує, що на підставі та у відповідності до договору ним своєчасно та в повному обсязі передано відповідачеві за період з жовтня 2009 року по квітень 2010 року природний газ в обсягах та за ціною визначених в актах приймання-передачі природного газу, які підписано сторонами за договором без будь-яких заперечень, підписи уповноважених представників сторін, засвідчені печатками юридичних осіб. Копії актів приймання-передачі природного газу б/н від 31.10.2009 року, від 30.11.2009 року, від 31.12.2009 року, від 31.01.2010 року, від 28.02.2010 року, від 31.03.2010 року та від 30.04.2010 року представлено в матеріалах справи (а.с. 26-32).

Претензій щодо недобросовісного виконання позивачем своїх договірних зобовязань від відповідача не надходило.

Так, відповідно представлених Актів, позивачем за період з жовтня 2009 року по квітень 2010 року було поставлено відповідачеві природний газ на загальну суму 3 973 802,13 грн., зокрема, у жовтні 2009 року на суму 203 781,10 грн. (233,484 тис. м. куб.), у листопаді 2009 року на суму 533 540,71 грн. (611,309 тис. м. куб.), у грудні 2009 року на суму 791 238,92 грн. (906,569 тис. м. куб.), у січні 2010 року на суму 938 674,82 грн. (1 075,495 тис. м. куб.), у лютому 2010 року на суму 737 085,29 грн. (844,522 тис. м. куб.), у березні 2010 року на суму 664 834,49 грн. (761,740 тис. м. куб.), у квітні 2010 року на суму 104 646,80 грн.(119,900 тис. м. куб.).

За твердженням позивача відповідач не своєчасно та не повністю оплатив вартість поставленого природного газу. За наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та банківськими виписками по особовому рахунку позивача (а.с.45-58) відповідач за договором № 06/09-935 ТЕ-17 від 23.09.2009 року перерахував позивачеві 2 088 802,13 грн. і його заборгованість на час звернення позивача з позовом та на момент розгляду спору у суді становила 1 885 000,00 грн. (3 973 802,13 грн., загальна вартість поставленого природного газу, - 2 088 802,13 грн., сплачені відповідачем грошові кошти).

Відповідач, в судовому засідані не заперечив суми боргу в заявленій сумі, однак стверджує, що позивачем неправильно нараховані інфляційні втрати.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на приписи ст.ст. 193, 173 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530, 692, 714 ЦК України, визнає обґрунтованим та правомірним висновок місцевого господарського суду про доведеність заборгованості відповідача по оплаті вартості отриманого газу у період з жовтня 2009 року по квітень 2010 року в сумі 1 885 000,00 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором, що доведено матеріалами справи та не заперечено відповідачем, позивач правомірно застосував до нього відповідальність, у відповідності до вимог ст.ст. 216, 217, 230 ГК України, ст.ст. 611, 612, 549 ЦК України, у вигляді неустойки (пені), що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність у вигляді стягнення пені за порушення строків оплати передбачена п. п. 7.2, 7.10 договору № 06/09-935 ТЕ-17 від 23 вересня 2009 року та нарахована з врахуванням вимог ст. 232 ГК України, відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність нарахування пені в сумі 145 461,68 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобовязання за договором позивач просить стягнути з відповідача 202 119,87грн. інфляційних втрат та 81 948,93 грн. 3% річних, нарахованих за період з листопада 2009 року по лютий 2011 року.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором.

Інфляційні втрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних. Щодо розрахунку інфляційних втрат, наданих позивачем до позову та проведених місцевим господарським судом, що є підставою оскарження судового рішення, колегія зазначає наступне.

Місцевим господарським судом правомірно зазначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць , а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться «ланцюговим»методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження ОСОБА_1 розрахунку базового індексу споживчих цін»).

При проведенні розрахунку інфляційних втрат важливим є визначення моменту настання строку оплати, моменту з якого порушується право позивача та виникнення права позивача на нарахування таких втрат, а також період за який нараховується інфляція.

Отже, якщо договором (ст. 6) встановлено, що оплата за газ проводиться на підставі Акту приймання передачі природного газу до 10 числа місяця, наступного за місяць поставки газу, то відповідач зобовязаний був оплатити вартість газу поставленого у листопаді 2009 року в сумі 203 781,10 грн. до 10.12.2009 року. Відтак, право позивача на отримання оплати (за газ поставлений у листопаді) вважається порушеним з 11.12.1009 року и саме з даного часу позивач має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, хоча визначення індексу інфляції державним органом здійснюється за спливом розрахункового місяця.

У відповідності до рекомендацій Верховного суду України від 03.04.97 г. N 62-97р «Рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових вправ» розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ИИс = (ИИ1:100) х (ИИ2:100) х (ИИ3:100) х ... (ИИZ:100), з яких ИИ-1 - індекс інфляції за перший місяць просрочки, ИИ-2 - індекс інфляції за другий місяць просрочки,, ИИ-Z - індекс інфляції за останній місяць просрочки. При цьому, сума, яка внесена з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяца, якщо сума внесена з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, якщо з 16 по 31 день місяця, інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

За даними Держкомстату індекс інфляції у листопаді 2009 року становив 101,1 ; у грудні 2009 року 100,9; січні 2010 року - 101,8; лютому 2010 року 101,9 ; березні 2010 року 100,9 ; квітні 2010 року - 99,7; травні 2010 року 99,4 ; червні 2010 року 99,6 ; липні 2010 року 99,8 ; серпні 2010 року 101,2 ; вересні 2010 року - 102,9; жовтні 2010 року 100,5 ; листопаді 2010 року - 100,3; грудні 2010 року 100,8 ; січні 2011 року 101,0 ; лютому 2011 року - 100,9 .

Проте, згідно поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем помилково застосовано індекс інфляції, що був визначений за місяць, в якому відповідач, згідно договору, мав оплатити отриманий газ, тобто неправильно визначено початок періоду нарахування інфляційних. Крім того, позивачем при розрахунку інфляційних втрат за перший період інфляційне збільшення додається до суми боргу и в наступному періоді індексується вже сума боргу з врахуванням інфляції за попередній період і т.д, що суперечить вимогам ст. 625 ЦК України та ОСОБА_1 нарахування інфляційних втрат.

Таким чином, колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що поданий позивачем розрахунок інфляції за період з листопада 2009 року по лютий 2011 року є помилковим та не обґрунтованим.

Враховуючи, що за умовами договору № 06/09-935-ТЕ-17 поставка природного газу відповідача здійснювалася поетапно, щомісячно сторони складали Акти приймання передачі газу, і саме від дати підписання такого акту (актів) підліковується дата виникнення зобовязання по оплаті вартості газу поставленого у відповідний період (розрахунковий місяць).

Враховуючи наведене, інфляційні втрати повинні нараховуватися по кожній поставці по кожному акту окремо в залежності від часткової чи повної оплати, відтак колегія суддів перевіривши правильність розрахунків представлених сторонами дійшла висновку, що стягненню підлягає інфляційні втрати в сумі 158 044,17 грн., що відповідає розрахунку відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2011 року у справі № 7/053-11 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, однак підлягає зміні в частині стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за розгляд справи в суді І інстанції підлягають стягненню пропорційно задоволених вимог, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», на рішення господарського суду Київської області від 26.05.2011 року у справі № 7/053-11 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Київської області від 26.05.2011 року у справі № 7/053-11 змінити в частині стягнення інфляційних втрат та судових витрат.

3.Стягнути з Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» (08292, Київська область, м. Буча, вул. Кірова, буд. 144, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 158 044, 17 грн. (сто пятдесят вісім тисяч сорок чотири ) грн. 17 коп. інфляційних втрат та судові витрати в сумі 23 264, 44 грн. (двадцять три тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 44 коп.

4.В решті частині рішення залишити без змін.

5.Доручити господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

6. Справу № 7/053-11 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Жук Г.А.

Судді Тарасенко К.В.

ОСОБА_1