ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

08 серпня 2011 р. Справа № 5023/3461/11

Колегія суддів у складі:

головуючого судді - Могилєвкіна Ю.О., судді Пушай В.І., Плужник О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача не зявився

відповідача ОСОБА_1

3-ї особи не зявився

3-ї особи не зявився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2941Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 29.06.11 р. у справі № 5023/3461/11

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Промбуд - монтажінвест", м. Харків

3-я особа - ФОП ОСОБА_2, м. Харків

до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова , м. Харків

3-я особа - Головне управління Державного казначейства України у Харківській області, м. Харків

про стягнення коштів у розмірі 18000,00 грн.,-

встановила:

У травні 2011 р. позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про залучення до справи у якості 3-ї особи Головного управління державного казначейства України в Харківській області, а також залучити до справи у якості 3-ї особи ФОМ ОСОБА_2 та стягнути з ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова суму понесених матеріальних збитків в розмірі 18 000 грн. на користь позивача, покласти на відповідача витрати, пов'язані з сплатою державного мита та за інформаційно-технічні послуги по забезпеченню судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.06.11 року по справі № 5023/3461/11 (суддя Прохоров С.А.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму понесених матеріальних збитків у розмірі 18 000 грн., 180,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погоджується, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що при винесенні рішення, судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

При цьому, відповідач зазначає, що господарський суд Харківської області прийняв рішення від 29.06.2011 року без дотриманням вимог ст.129 Конституції України щодо додержання такої засади як законність, та приписів ст. ст. 22 ЦК України, ст. 4, 173, 224, 225 ГК України та ст. 4-6 ГПК України.

Так, ухвалою господарського суду Харківської області від 08.06.2011 року в задоволенні клопотання апелянта про колегіальний розгляд відмовлено.

В порушення ст. 4-6 ГПК України господарський суд Харківської області не врахував, що однією обставиною з яких, справа є складною за своїм правовим характером на сам перед є стягнення збитків, яка безпосередньої пов'язана із договором від 22.04.2010 року № 6628/10 предметом якого є визнання податкових документів.

Відповідно до ст. 4-6 ГПК України передбачено, що справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Отже, складність означеної справи є встановлення правової природи вищенаведеного Договору, умовами якого позивач обґрунтовує свої вимоги.

Також, відповідач зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, пунктом 1 статті 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, відповідно до ст. 225 ГК України, включаються: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідач, також, посилається на вимоги ст. 173 ГК України визначає, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 2 ст. 173 ГК України визначено, що основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно - господарські зобов'язання.

В той же час ст. 1 ЦК України визначає, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї стороні другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідач посилається на ст.ст. 1, 4 ГК України, де зазначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання; не є предметом регулювання цього Кодексу: адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Також, відповідач зазначає, що згідно п. 2 Договору, останній надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до ДПІ податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

На думку відповідача, суд першої інстанції при винесенні рішення в порушення ст.ст. 224, 225 ГК України, взагалі не повно дослідив укладений договір ухилившись від встановлення правової природи Договору, умовами якого позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вказує відповідач, господарський суд Харківський області взагалі не досліджував належного виконання умов договору від 20.08.2010 року, а саме чи були прийняті декларації за травень-липень 2010 року з податку на додану вартість. Враховуючи те, що відповідно до п. 4.1. договору адвокатських послуг, з урахуванням додаткової угоди від 20.08.2010 року, за послуги, що зазначені в п.п. 2.1 до договору адвокатських послуг замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі 18 000грн. При цьому, наданий розрахунок взагалі є необґрунтований та непідтверджений первинними документами, що спростовує обґрунтованість оскарженого рішення.

Крім того, апелянт зазначає, що господарським судом Харківської області не було встановлено внаслідок порушення якого цивільного (ст. 22 ЦК України) права позивача останньому завдано збитків діями ДПІ.

Відповідач, також, вказує на те, що місцевим судом в порушення ст. 4 ГПК України, жодний нормативний документ вказаний в Розділі 2 Договору від 22.04.2010 року № 6628/10 для встановлення дійсних правовідносин сторін не досліджувався та не застосовувався.

Стосовно збитків, відповідач зазначає, що під збитками слід розуміти ті витрати, які безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням порушеного права, тобто без здійснення яких відновлення такого права було б неможливим.

Підставою для покладення відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність наступних елементів: противоправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між противоправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Враховуючи правову природу збитків, господарський суд Харківської області не надав належної правової оцінки тому, чи можуть бути наявними підстави для віднесення до складу збитків витрати на правову допомогу, адже такі витрати, незалежно від підстав їх виникнення, не мають обов'язкового характеру, не відносяться до обов'язкових платежів, здійснюються на власний розсуд замовника і не можуть бути покладені на іншу особу, тому не знаходяться у необхідному причинному зв'язку із діями ДПІ.

Більш того, 08.08.2011 р. відповідач надав доповнення до апеляційної скарги, де зазначив, що задовольняючи позовні господарський суд Харківської області виходив з того, що 20.08.10 було укладено договір про надання послуг адвоката між позивачем та ФОП ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи вищезазначеним договором, додаткової угоди від 21.08.10 р., розрахунком наданих адвокатських послуг ТОВ «Промбуд - Монтажінвест»по договору про надання послуг адвоката, актом прийому передачі виконаних робіт від 09.11.10 р. та платіжним дорученням №11 від 09.11.2010 року про сплату 18 0000 грн. Однак, як вказує відповідач, вищеперелічені документи зовсім не відносяться до адвокатських послуг, які за своєю природою є необґрунтованими так як договір від 20.08.10 року про надання адвокатських послуг (абзац 1 сторінка 1 зазначеного договору), укладався між позивачем та ФОП ОСОБА_2 Свідченням цього є також додаткова угода від 21.08.2010 року, де зазначений ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 прийому передачі виконаних робіт від 09.11.2010 р. засвідчує виконання умов договору ФОП ОСОБА_2 Отже, позивач перераховуючи кошти ФО-П ОСОБА_2 (відповідно до платіжного доручення від 09.11.2010 № 11), одержав дохід як підприємець, який знаходився на спрощеній системі оподаткування.

Тому, на думку відповідача, вищенаведене свідчить про те, що адвокат та фізична особа - підприємець знаходяться на різних системах оподаткування, що дає змогу ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова зробити висновок, про недоведеність Позивачем доказами про надання послуг за договором від 20.08.10 саме адвокатом, а не ФО-П ОСОБА_2

Також, відповідач звертає увагу суду, що ст. 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Позивач та 3-і особи відзив на апеляційну скаргу не надали.

Позивач та 3-і особи в судове засідання своїх представників з відповідними повноваженнями (довіреностями) не направили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи за поданою апеляційною скаргою, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Представники позивача та 3-х осіб причину своєї неявки в судове засідання не повідомили.

В звязку з тим, що позивач та 3-ті особи своїх представників в засідання судової колегії не направили та керуючись ст.ст. 77; 99 ГПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Відкласти розгляд апеляційної скарги на 29.08.2011 р. на 17-00 год., який відбудеться у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, пр.Леніна,5, зал судового засідання № 4 (каб.108), 1-й поверх.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

судді Пушай В.І.

ОСОБА_3