ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.11 р. Справа № 16/25пн

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

при секретарі Гавриленко І.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Зугрес

до відповідача: Зугреської міської ради, м.Зугрес

за участю: Прокуратури м.Харцизька, м.Харцизьк

про визнання неправомірними дій органу місцевого самоврядування, рішення Зугреської міської ради та міського голови, зобовязання відповідача прийняти рішення або вчинити певні дії,

За участю представників сторін:

прокурор: Кравцов В.І. за посвідченням № 3248

від позивача: ОСОБА_1 ФОП

ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3. за довіреністю

ОСОБА_4 за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: у судовому засіданні 06.04.2011р. було оголошено перерву до 08.04.2011р. відповідно до ст.77 ГПК України

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.01.2011р. порушено провадження по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Зугрес до Зугреської міської ради, м.Зугрес про визнання неправомірними дій органу місцевого самоврядування, рішення Зугреської міської ради та міського голови, зобовязання відповідача прийняти рішення або вчинити певні дії. За вказаною позовною заявою розгляд справи призначено на 10.02.2011р. 11 год. 45 хв. Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не надавалось, на підставі чого справу було розглянуто без застосування зазначених засобів. Крім цього, розяснено вимоги ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невідповідність рішення Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька пункту 9.3. наказу Фонду державного майна України від 15.12.2008р. № 1495 та вважає відмову Зугреської міської ради у приватизації комунального майна, орендованого ним за договором оренди, неправомірною, з приводу чого звернувся до суду.

Згідно ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач надав до суду заяву від 16.02.2011р., в якій просить визнати нечинними та скасувати рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька, визнати відмову в приватизації нежитлового приміщення протиправною та зобовязати відповідача прийняти рішення, яким включити нежитлове вбудоване приміщення по вулиці Пушкіна, буд. № 11, м.Зугреса, загальною площею 63,8 кв.м до переліку обєктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, та продати його позивачеві шляхом викупу відповідно до законодавства.

У заяві від 04.04.2011р. позивач просить визнати недійсним рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька, зобовязати орган приватизації Зугреської міської ради здійснити приватизацію (продаж) нежитлового приміщення, розташованого по вулиці Пушкіна, буд. 11, м.Зугрес, загальною площею 63,8 кв.м, шляхом викупу відповідно до законодавства.

Відповідач у відзиві від 01.03.2011р. № 02-11/273 просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість. У клопотанні від 0103.2011р. за № 02-11/272 відповідач, посилаючись на те, що оскаржене позивачем рішення прийнято на підставі протесту прокурор м.Харцизька, та з метою повного та обєктивного розгляду справи, просить залучити до участі у справі Прокурора м.Харцизька.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.03.2011р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору була залучена Прокуратура м.Харцизька.

В письмових поясненнях від 23.03.11р. № 99-1351вих-11 Прокуратура м.Харцизька зазначила, що виконавчим комітетом Зугреської міської ради прийнято рішення, яке суперечить вимогам ст.9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в України та порушує права та інтереси інших осіб, у звязку з чим, з огляду на встановлені порушення, рішення виконавчого комітету було опротестовано. Протест прокурора на рішення виконавчого комітету Зугреської міської ради від 22.09.10р. № 361 „Про затвердження протоколу № 5 конкурсної комісії та надання дозволу на укладення договорів оренди нежитлових приміщень було задоволено та вказане рішення скасовано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін та третіх осіб, господарський суд встановив:

В міській газеті м.Зугреса „Родина № 26 (9547) 1-7 червня 2010 року Зугреською міською радою було надано оголошення щодо проведення конкурсного відбору орендаря на нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 66,7 кв.м, розташованого за адресою: м.Зугрес, вул.Пушкіна, 11, який повинен був відбутися 16.06.2010р. о 10:00 годині в приміщенні КП „Служби єдиного замовника м.Зугрес за адресою: м.Зугрес, вул. 60 років Жовтня буд.50. Згідно протоколу № 4 засідання конкурсної комісії з визначення орендарів нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Зугрес від 16.07.2010 року конкурс не відбувся, так як в оголошенні була допущена помилка щодо загальної площі приміщення, яка фактично становила 63,8 кв.м, та комісією прийнято рішення щодо надання повторного оголошення.

Вдруге в міській газеті „Родина № 30 (9551) 29 червня 2010 року виконкомом Зугреської міської ради надано оголошення щодо проведення конкурсного відбору орендаря на вищевказане приміщення, який повинен був відбутися 13.08.2010р. о 10:00 годині в приміщення КП „Служба єдиного замовника м.Зугрес. Згідно протоколу № 5 засідання конкурсної комісії з визнання орендаря нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади міста Зугрес відбулося 13.08.2010р., в конкурсі з відбору орендаря приймали участь приватні підприємці ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Відповідно до протоколу № 5 від 13.08.2010р., переможцем конкурсу з визначення орендарів на вищевказане приміщення визнаний ОСОБА_1, однак даний протокол не був затверджений рішенням виконкому Зугреської міської ради, та КП „Служба єдиного замовника м.Зугрес надана пропозиція провести додатково конкурс з відбору орендаря.

В третій раз в міській газеті „Родина № 35 (9556) 2-8 вересня 2010 року Зугреська міська рада розмістила оголошення щодо проведення конкурсного відбору орендаря на вищевказане приміщення, який повинен був відбутися 17 вересня 2010 року о 10:00 годині. Згідно протоколу № 5 засідання конкурсної комісії, визначення орендаря нежитлового приміщення комунальної власності територіальної громади міста Зугрес відбулося 17 вересня 2010 року. В конкурсі приймали участь приватні підприємці ОСОБА_5 та ОСОБА_1

За результатами конкурсу протокольно зафіксований переможець ОСОБА_1. Протокол конкурсного відбору орендарів № 5 від 17.09.2010 року був направлений на затвердження виконкому Зугреської міської ради.

Рішенням виконкому Зугреської міської ради від 22.09.2010р. № 361 Протокол засідання конкурсної комісії з визначення орендарів нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Зугреса № 5 від 17.09.2010р. затверджений та комунальному підприємству „Служба єдиного замовника м.Зугрес дозволено укласти з переможцем конкурсу (ОСОБА_1В.) договір оренди на нежитлове приміщення площею 83,8 кв.м, яке розташоване за адресою: м.Зугрес, вул.Пушкіна, 11, строком на 1 рік для розміщення магазину непродовольчих товарів.

Як зазначив позивач у позові, на виконання зазначеного рішення виконкому Зугреської міської ради між ним та комунальним підприємством „Служба єдиного замовника м.Зугрес був укладений договір оренди від 23.09.2010р. строком оренди 1 рік, та за актом приймання-передачі орендоване Позивачем приміщення було передано в оренду.

12.11.10р. Прокуратура м.Харцизька звернулась до Зугреського міського голови з протестом на рішення виконавчого комітету Зугреської міської ради від 22.09.10р. № 361, в якому просила скасувати зазначене рішення, посилаючись на те, що приймаючи рішення виконавчий комітет Зугреської міської ради не взяв до уваги той факт, що в порушення вимог п.3.7.3. Положення про умови та правила надання в оренду нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Зугреса, затвердженого рішенням Зугреської міської ради від 29.03.07 № 5/15-7, конкурсні пропозиції від учасників щодо розміру орендної плати не увійшли до пакету документів, наданих на розгляд комісії. Зазначені пропозиції були оголошені учасникам конкурсу під час засідання комісії. А тому, виконавчим комітетом Зугреської міської ради прийнято рішення, яке суперечить вимогам ст.9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні та порушує права та інтереси інших осіб.

За результатами розгляду протесту прокурора, Зугреська міська рада рішенням від 14.12.2010р. № 6/3-11 скасувала рішення виконавчого комітету Зугреської міської ради від 22.09.2010р. № 361 „Про затвердження протоколу № 5 конкурсної комісії та надання дозволу на укладення договорів оренди нежитлових приміщень.

В обґрунтування заявлених вимог щодо визнання недійсним рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька позивач посилається на його невідповідність чинному законодавству.

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд зазначає наступне:

Відповідно до Конституції України, народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Статтею 74 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Враховуючи зазначене, рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 встановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечуються проти їх зміни чи припинення. Це є „гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами та юридичними особами, породжуючи впевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Враховуючи, що індивідуально-правові акти, зокрема, місцевих рад та виконавчих органів є юридичними фактами, на підставі яких у фізичних та юридичних осіб приватного права виникають, змінюються або припиняються конкретні права та обовязки, одностороннє скасування радами та виконавчими органами цих актів порушує право зазначених осіб на розгляд їх справ відповідно до встановленої Конституцією і законами України процедури.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.09р. встановлено, що юрисдикційна діяльність місцевих рад стосовно власних індивідуальних правових актів є неможливою, атому вона реалізується лише судовими органами.

Господарський суд має право визнати акт державного чи іншого органу недійсним з підстав невідповідності його вимогам чинного законодавства або визначений законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у звязку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Предметом спору у даній справі є рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька, яким скасовано рішення виконавчого комітету Зугреської міської ради від 22.09.2010р. № 361 „Про затвердження протоколу № 5 конкурсної комісії та надання дозволу на укладення договорів оренди нежитлових приміщень.

Отже, на підставі рішення виконавчого комітету Зугреської міської ради від 22.09.2010р. № 361 „Про затвердження протоколу № 5 конкурсної комісії та надання дозволу на укладення договорів оренди нежитлових приміщень між сторонами виникли господарські зобовязання за договором оренди.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження порядку проведення конкурсного відбору орендаря на нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 66,7 кв.м, розташованого за адресою: м.Зугрес, вул.Пушкіна, 11, та докази визнання недійсним договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем на виконання рішення виконкому Зугреської міської ради від 22.09.2010р. № 361.

Зважаючи на те, що рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 встановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечуються проти їх зміни чи припинення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Зугрес про визнання недійсним рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька підлягають задоволенню, оскільки зазначене рішення порушує права та інтереси позивача у справі.

В частині позовних вимог щодо зобовязання органу приватизації Зугреської міської ради здійснити приватизацію (продаж) нежитлового приміщення, розташованого по вулиці Пушкіна, буд. 11, м.Зугрес, загальною площею 63,8 кв.м, шляхом викупу відповідно до законодавства, суд зазначає наступне:

Згідно ст.1 Закону України „Про приватизацію державного майна від 04.03.1992р. за № 2163-XII за змінами, приватизація державного майна це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Відповідно до ч.2 ст.146 Господарського кодексу України, приватизація державних (комунальних) підприємств чи їх майна здійснюється шляхом: купівлі-продажу обєктів приватизації на аукціоні, за конкурсом, іншими способами, що передбачають конкуренцію покупців; викупу цілісного майнового комплексу державного (комунального) підприємства, зданого в оренду. в випадку та порядку, передбачених законом; викупу майна державного (комунального) підприємства в інших випадках, передбачених законом.

В статті 3 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) від 06.03.1992р. за № 2171-XII закріплені способи малої приватизації, а саме: приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до положень статті 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), саме місцеві ради, відповідно до місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців, затверджують перелік, які перебувають у комунальній власності і підлягають викупу або продажу на аукціоні, конкурсі.

Із матеріалів справи вбачається, що на теперішній час відсутній затверджений перелік приватизації у відношенні обєкту, переданого за договором оренди Позивачеві, та доказів затвердження такого переліку до суду Позивачем не представлено, а отже відсутні підстави для зобовязання органу приватизації Зугреської міської ради здійснити приватизацію (продаж) спірного нежитлового приміщення шляхом викупу відповідно до законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання органу приватизації Зугреської міської ради здійснити приватизацію (продаж) нежитлового приміщення, розташованого по вулиці Пушкіна, буд. 11, м.Зугрес, загальною площею 63,8 кв.м, шляхом викупу відповідно до законодавства, у звязку з їх безпідставністю.

Позивачем до господарського суду Донецької області подано заяву від 26.01.2011р. про вжиття запобіжних заходів.

Однак подана позивачем заява про вжиття запобіжних заходів вважається неподаною, оскільки її було подано одночасно з позовною заявою, про що свідчить штамп канцелярії суду на заяві про вжиття запобіжних заходів та позовній заяві вх. № 02-38/721 від 26.01.2011р.

Згідно приписів ч.3 ст.43-3 Господарського процесуального кодексу України, заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом п'яти днів з дня винесення ухвали про вжиття запобіжних заходів. Після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову.

Отже, з урахуванням вимог ч.3 ст.43-3 Господарського процесуального кодексу України, заява позивача про вжиття запобіжних заходів діє як заява про забезпечення позову, а тому розглядається судом як забезпечення позову відповідно до ст.ст.66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

У заяві позивач просить накласти арешт на майно нежитлове приміщення площею 63,8 кв.м, розташованого за адресою: м.Зугрес, вул.Пушкіна, буд.11, що належить територіальній громаді Зугреської міської ради, на період розгляду позовної заяви; зобовязати власника нежитлового приміщення територіальну громаду Зугреської міської ради не вчиняти будь-які дій щодо володіння, управління, користування, відчуження, та в процесі виконання інших організаційно-господарських повноважень.

Суд розглянув заявлені позивачем вимоги та відмовив у задоволенні з наступних підстав:

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

За приписом ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві та забороною відповідачеві вчиняти певні дії тощо.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що існує реальна загроза порушення прав та інтересів заявника.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Однак, позивач не надав доказів, у розумінні ст.66 Господарського процесуального кодексу України, існування реальної загрози порушення прав та інтересів заявника, та не довів, що неприйняття заходів забезпечення позову може призвести до унеможливлення виконання рішення суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

На підставі ст.21 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Зугрес до Зугреської міської ради, м.Зугрес про визнання недійсним рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька, зобовязання органу приватизації Зугреської міської ради здійснити приватизацію (продаж) нежитлового приміщення, розташованого по вулиці Пушкіна, буд. 11, м.Зугрес, загальною площею 63,8 кв.м, шляхом викупу відповідно до законодавства задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення сесії Зугреської міської ради від 14.12.2010р. № 6/3-11 „Про розгляд протесту Прокурора м.Харцизька.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути з Зугреської міської ради, м.Зугрес (86783, Донецька область, м.Зугрес, вул.Маяковського, буд.2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Зугрес (86783, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті державного мита в сумі 42,50грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Манжур В.В.