ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
19.10.11 Справа № 5010/1358/2011-16/53
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Желік М.Б. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (м.Бровари)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області
від 18.08.2011р. у справі № 5010/1358/2011-16/53
за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк "Київська Русь»(м.Київ)
до відповідача-1 Державного підприємства «Залучанський спиртовий завод»(с. Долішнє Залуччя Івано-Франківської області)
до відповідача-2: Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»(м.Бровари)
про стягнення заборгованості за договорами кредиту у розмірі 1 356 419,06 грн., шляхом зверненя стягнення на заставлене майно.
за участю представників:
від Позивача: ОСОБА_3;
від Відповідача: не зявився
від Третьої особи: не зявився
З правами та обовязками, передбаченими ст. 22 ГПК України, представник Позивача ознайомлений.
Рішенням від 18.08.2011р. у справі №5015/3795/11 Господарського суду Івано-Франківської області (суддя Калашник В.О.) задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»(м.Київ) до Державного підприємства «Залучанський спиртовий завод»(с. Долішнє Залуччя Івано-Франківської області) та Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»(м. Бровари) про стягнення заборгованості за договорами кредиту у розмірі 1 356 419,06 грн., шляхом зверненя стягнення на заставлене майно.

Не погоджуючись із зазначеним процесуальним документом, ОСОБА_4 підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»подано апеляційну скаргу, у якій Скаржник просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області скасувати з огляду на наступне:

- Відповідач-2 не був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи;

- Скаржник у справі не мав жодних договірних відносин з Позивачем, а отже не може бути відповідачем у даній справі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для скасування рішення Господарського суду Івано-Франківської області - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між сторонами у даній справі, були укладені кредитні договори №04-10/1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 31.05.2010 р. та №01-07/1 від 01 серпня 2007 року.

За умовами кредитного договору №04-10/1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 31.05.2010р. Позивач зобовязувався відкрити Відповідачу відновлювальну кредитну лінію у сумі 2000000,00 грн.

Відповідач, в свою чергу зобовязувався використовувати кредит за цільовим призначенням і повернути його та проценти відповідно до умов кредитного договору. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 30 травня 2011 р.

За умовами кредитного договору №01-07/1, Позивач зобовязувався надати Відповідачу кредит в розмірі 1600000,00 грн. 20 вересня 2007 року розмір кредиту збільшено на 1000000,00 грн., а 13 листопада 2008року ліміт кредиту встановлено на рівні 2437499,00 грн., шляхом укладення Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору.

Відповідач, в свою чергу зобовязувався використовувати кредит за цільовим призначенням і повернути його та проценти відповідно до умов кредитного договору. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 30 липня 2012 року.

З метою забезпечення належного виконання Відповідачем прийнятих на себе зобовязань, між Позивачем та Відповідачем, 01.10.2007р., було укладено Договір застави, згідно якого банку передано в заставу належне Відповідачу рухоме майно.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач у справі взяті на себе зобовязання за обома кредитними договорами виконав та надав Відповідачу кредитні кошти у встановленому в них розмірі, доказом чого є подані Кредитором меморіальні ордери та платіжні доручення (а.с. 15-23, 33-43).

Разом з цим, як було правильно встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні та підтверджується матеріалами, наявними у справі, Відповідач не виконав своїх зобовязань за кредитними договорами в частині повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, у звязку з чим у нього виникла наступна заборгованість перед Позивачем:

-за Кредитним договором №04-10/1 від 31.05.2010 р. - 500000,00 грн. заборгованість за кредитом та 14583,33 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом.

-за Кредитним договором №01-07/1 від 01.08.2007р. - 4167,00 грн за кредитом та 6419,97 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом.

Пунктом 8.1. Кредитного договору №04-10/1 від 31.05.2010 р. передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення Кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

На підставі наведеної договірної умови, Позивачем правомірно нараховано Відповідачу пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 6582,19 грн.

Пунктом 7.1. Кредитного договору №01-07/1 від 01.08.2007р. встановлено, що у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, Позичальник сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення.

У звязку із вказаною умовою договору, Позивачем правомірно нараховано Відповідачу пеню за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 771,86грн., з яких:

- пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 690,07 грн;

-пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 81,79 грн.

Отже, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором №04-10/1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 31.05.2010 р. та Кредитним договором №01-07/1 від 01 серпня 2007 року складає: 1356419,06 грн, є такою, стягнення якої шляхом звернення на заставлене майно є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам, які мають значенням для справи та відповідно до матеріалів, які у ній містяться.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Таким чином, оскільки, між Сторонами був укладений договір застави, та враховуючи те, що Відповідач не проводить сплату кредитної заборгованості у спосіб, визначений кредитним договором, судом обґрунтовано задоволено позовну вимогу Позивача про звернення стягнення на заставлене майно згідно договору застави від 01.10.2007р.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, Господарським судом Івано-Франківської області обґрунтовано задоволено позов про звернення стягнення суми заборгованості Відповідача перед Позивачем, яка складає 1356419,06 грн. на майно Боржника, відповідно до укладеного договору застави.

Разом з цим, твердження Скаржника у справі про те, що його не було належним чином повідомлено про дату та місце судового засідання, визнається колегією суддів Львівського апеляційного господарського суду необґрунтованим та таким, що спростовується наявними у справі матеріалами, а тому, відповідно, не може бути визнане підставою для скасування оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої зі сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 09.08.2011 року було задоволено клопотання Позивача у справі від 26.07.2011 рок (а.с. 53) про залучення до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_4 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»та залучено його до участі у справі в якості Відповідача-2, розгляд справи відкладено на 18.08.2011 року.

Зазначена ухвала, була відправлена судом Сторонам у справі і в тому числі Відповідачу-2 на адресу: 01001, м. Київ, вул. Грінченка, 1.

Відповідно до повідомлення відділення поштового звязку про вручення поштового відправлення відправнику (а.с. 70), поштове відправлення місцевого господарського суду з ухвалою від 09.08.2011 року було вручено уповноваженій особі Відповідача-2 гр. ОСОБА_5 15.08.2011 року, як про це зазначено на самому повідомленні.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що за наявності вказаного повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачу-2, останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Проте, в судове засідання 18.08.2011 року Відповідач-2 не зявився та вимог ухвали від 09.08.2011 року не виконав, у звязку з чим Господарський суд Івано-Франківської області визнав за можливе здійснювати розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Щодо доводів Скаржника про те, що він не був стороною за вищезазначеними кредитними зобовязаннями, а тому й не повинен був бути стороною у справі, то Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що ДП «Укрспирт»було залучене до участі у справі в якості Відповідача-2 у звязку з тим, що відповідно до акту №3 приймання передачі основних засобів від 11.03.2011 року (а.с. 54-56), складеного представниками Відповідачів-1 та -2, Відповідач-1 передав Відповідачу-2 перелічені у зазначеному акті основні засоби, серед яких є й обєкти застави за вказаним вище договором застави від 01.10.2007 року.

Таким чином, вказані вище обєкти Іпотечного договору, були передані Відповідачу-2 на баланс та у відання.

При цьому, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь»до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»не заявляв.

Відповідно до ч. 7 ст. 84 ГПК України якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Таким чином, оскільки заставлене майно фактично перебуває у віданні та на балансі Відповідача-2, місцевий господарський суд обґрунтовано залучив Відповідача-2 до участі у справі, оскільки дане рішення впливає на його права та обовязки.

Разом з цим, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

При цьому, слід зазначити, що посилаючись на неправомірне залучення Відповідача-2 до участі у справі, Скаржник не зазначив як це вплинуло на прийняття неправильного рішення по суті. Не встановлено зазначеної обставини і колегією суддів Львівського апеляційного господарського суду при розгляді апеляційної скарги у даній справі.

Таким чином, зазначене порушення Господарським судом Івано-Франківської області норм процесуального права при вирішенні даної справи не може бути визнане судом апеляційної інстанції як обґрунтована підстава для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд належним чином дослідив усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи при вірному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а тому воно є таким, що підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в:

Рішення від 18.08.2011р. у справі №5015/3795/11 Господарського суду Івано-Франківської області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.