ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.11 Справа № 5015/304/11 (12/80)

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П. Процика Т.С.

При секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Орлекс»б/н від 31.08.2011 року;

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року;

у справі № 5015/304/11 (12/80);

за позовом ТзОВ «Орлекс», м.Виноградів Закарпатська область;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк», м.Львів в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк», м.Мукачево Закарпатської області;

про зобовязання виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 року та стягнення 450 857,82 грн.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 12-1/23459 від 09.11.2010 року;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Орлекс»звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ПАТ«Фольксбанк», м.Львів в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк»про зобовязання виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 року та стягнення 18 599,36 грн. за невиконання зобовязання з кредитування, 248 921,48 грн. пені за прострочення надання кредиту та 37 198,72 грн. 3 % річних, 164 737,62 грн. індексу інфляції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року у справі № 5015/304/11 (12/80) (суддя Сухович Ю.О.) в позові ТзОВ «Орлекс»відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Орлекс»подало апеляційну скаргу б/н від 31.08.2011 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що суд не звернув уваги на те, що зі змісту додатків кредитного договору, а саме п.п. 2 слідує, що транші видаються в певній сумі з терміном погашення не пізніше 19.08.2018 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу № 02-4/28081 від 27.09.2011 року, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року залишити без змін.

30.11.2011 року у судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.12.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2008 року між ТзОВ «Орлекс»(позичальник) та ВАТ «Фольксбанк»від імені якого діяло Закарпатське регіональне відділення ВАТ «Фольксбанк»(банк) було укладено кредитний договір № 28837 (надалі кредитний договір). Згідно умов договору банк зобовязався відкрити позичальнику мультивалютну кредитну лінію в розмірі 1 500 000,00 грн. строком на 10 років до 19 .09.2018 року на непоновлювальній основі на умовах часткового погашення згідно графіку зменшення ліміту на інвестиційні цілі.

Судом встановлено, що ПАТ «Фольксбанк»є правонаступником ВАТ «Фольксбанк».

Умовами кредитного договору зокрема п.2.1. передбачено, що надання коштів по кредитній лінії здійснюється відповідачем окремими частинами (надалі - траншами) на вимогу позичальника, в межах вищезазначеної суми ліміту, з обовязковим оформленням всіх необхідних документів. Сума, цільове призначення, термін користування кредитом та розмір плати за кредит по кожному траншу визначаються додатками до цього договору, які укладаються за окремим погодженням між сторонами і стають невідємною частиною цього договору з моменту їх укладення. У всьому, що не передбачено вказаними додатками, сторони вирішили керуватись умовами цього договору.

Кінцевий строк погашення заборгованості за кредитною лінією не пізніше 19 вересня 2018 року (п.1.3. кредитного договору).

Відповідно до умов п.1.4 кредитного договору надання траншів за цією кредитною лінією здійснюється із встановленням наступної плати: у розмірі 19,5% річних в національній валюті; у розмірі 12,5% річних в доларах США; у розмірі 11,5% річних в євро. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та процентами, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5% процентних пункти. Після погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється на попередньому рівні.

В період з 24.09.2008р. по 12.12.2008р. між сторонами у справі на виконання вимог кредитного договору було укладено 14 додатків про надання відповідачем позивачу траншів згідно кредитної лінії на загальну суму 714 263,00 грн.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що починаючи з січня 2009 року відповідач всупереч нормам чинного законодавства в односторонньому порядку відмовився від виконання свого зобовязання по кредитному договору щодо подальшого кредитування та безпідставно відмовив у наданні наступних траншів на загальну суму 785 737,00 грн., в звязку з чим, товариство зазнало значних збитків.

У звязку з вищенаведеним позивач на підставі п.6.1. договору нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне перерахування кредиту (траншу), яка згідно поданого ним розрахунку становить 248 921,48 грн. за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року.

Крім того, позивач керуючись ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 164 737,62 грн. інфляційних втрат та 37 198,72 грн. 3% річних за період 2009 року по липень 2010 року.

Позивач просить суд зобовязати відповідача виконати умови кредитного договору щодо виплати кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. та стягнути 450 857,82 грн. з яких 248 921,48 грн. пені, 164 737,62 грн. інфляційних втрат та 37 198,72 грн. 3% річних, 18 599,36 грн. плати за невиконання зобовязання банку з кредитування.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного:

В силу ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В п.1.2 кредитного договору сторони погодили, що надання коштів по кредитній лінії здійснюється відповідачем окремими частинами (траншами) на вимогу позивача, в межах вищезазначеної суми ліміту, з обовязковим оформленням всіх необхідних документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявами № 14 від 09.06.2010 року, № б/н від 21.07.2011 року, в яких просив виконати договірні зобовязання по кредитному договору № 28837 від 19.09.2008 року та надати решту кредитних коштів.

Відповідач у листі № 53/582 від 02.08.2010 року стверджував, що надає позивачу відповідь на заяву від 21.07.2011 року. Однак, в зазначеному листі відповідач зазначає, що у позивача існує прострочена заборгованість по кредитному договору № КР 22120 від 17.03.2006 року та по процентах за договором № КР 28837 від 19.09.2007 року. Пояснень щодо ненадання позивачу кредиту по договору № 28837 від 19.09.2008 року відповідачем не було надано.

Згідно п. 1.1. договору банк зобовязався відкрити позичальнику мультивалютну кредитну лінію в розмірі 1 500 000,00 грн. строком на 10 років до 19.09.2018 року.

Судом встановлено, що кредитний договір № 28837 від 19.09.2008 року (який укладений між сторонами) на момент розгляду справи є чинним і спорів щодо визнання його недійсним немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України, кредитодавець має право відмовитися від надання позичальникові передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі порушення процедури визнання позичальника банкрутом або за наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернений.

Відповідно до п.3.4 кредитного договору, у видачі кредиту позичальникові може бути відмовлено частково або в повному обсязі з підстав, що передбачені чинним законодавством України та у випадках, зокрема, порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, порушення заставодавцем (іпотекодавцем, поручителем, гарантом) зобовязань за договором, що забезпечує виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, погіршення фінансового стану позичальника, який визначається за методикою банку, наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий кредит своєчасно не буде повернений.

Колегією суддів встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 року та надати кредитні кошти. Однак, відповідач умов договору не виконував.

Твердження відповідача про те, що позивачем були допущені численні порушення умов кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 року, а саме: несвоєчасно вносилась сплата відсотків за користування кредитом, використання кредитних коштів відбувалось не за цільовим призначенням, були порушення умов договору в частині страхування предмета іпотеки, не підтверджені матеріалами справи. А тому колегія суддів зазначені твердження відповідача оцінює критично.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надав позивачу обґрунтовану відповідь щодо причин ненадання позивачу чергового траншу кредиту.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач необґрунтовано не надає позивачу кредит по договору від 19.09.2008 року.

Оскільки в період з 24.09.2008 року по 12.12.2008 року відповідачем було надано позивачу кредитних коштів в сумі 714 236,00 грн. (по кредитному договору від 19.09.2008 року), а банк зобовязався згідно договору відкрити позичальнику мультивалютну кредитну лінію в розмірі 1 500 000,00 грн. строком на 10 років до 19.09.2018 року, тому позовні вимоги ТзОВ «Орлекс»про зобовязання відповідача виконати умови кредитного договору та надати позивачу кредитні кошти в сумі 785 737,00 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Позовні вимоги про стягнення пені за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року в сумі 248 921,48 грн. за прострочення надання кредиту не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

В п. 6.1 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне перерахування валюти кредиту (траншу) банк сплачує позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обґрунтованої від ненаданого кредиту за кожен день прострочення виконання.

В п.1.2 кредитного договору зазначено, що надання коштів по кредитній лінії здійснюється відповідачем окремими частинами (траншами) на вимогу позивача в межах вищезазначеної суми ліміту, з обовязковим оформленням всіх необхідних документів.

З матеріалів справи вбачається що позивач звертався до відповідача із заявами № 14 від 09.06.2010 року б/н від 21.07.2010 року про надання чергового кредиту. Тому позовні вимоги позивача про стягнення пені за ненадання кредиту за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року в сумі 248 921,48 грн. є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення 164 737,62 грн. інфляційних втрат та 37 198,72 грн. 3% річних (за період з 2009 року по липень 2010 року) та 18 599,36 грн. плати за невиконання зобовязання, також не підлягають до задоволення.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року скасувати в частині відмови в позові про зобовязання відповідача виконати умови кредитного договору шляхом надання позивачу кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн., прийняти в цій частині нове рішення, позов задоволити. В решті рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103- 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18 08 2011 року скасувати в частині відмови в позові про зобовязання відповідача виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 року № 28837 шляхом надання позивачу кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. Прийняти в цій частині нове рішення, позов задоволити та зобовязати ПАТ «Фольксбанк», м.Львів в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк»виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 року № 28837 шляхом надання ТзОВ «Орлекс»кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. В решті рішення залишити без змін

3. Стягнути з ПАТ «Фольксбанк», м.Львів в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк», м.Мукачево Закарпатської області на користь ТзОВ «Орлекс»85,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу та 42,50 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарського суду Львівської області видати наказ.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Процик Т.С.

Постанова підписана «01»грудня 2011 року