ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" серпня 2011 р. Справа № 23/079-11

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг», м. Київ

до ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства «Янтарне», Київська область, Білоцерківський район, с. Фурси

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк», м. Київ

про стягнення 361643,13 грн.

секретар судового засідання Федорець А.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 30 березня 2011 року);

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг»(далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства «Янтарне»(далі - відповідач) про стягнення 361643,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №101-ю від 29 березня 2005 року, а саме, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитом у строки, передбачені договором, в результаті чого за ним утворилась заборгованість за основним боргом за кредитом та відсотками за користування кредитом в розмірі 361643,13 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 2 червня 2011 року та призначено справу до розгляду на 15 червня 2011 року.

Ухвалою суду від 24 червня 2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк».

Під час судового розгляду відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях, викладених у відзиві на позовну заяву, проти позову заперечував.

17 серпня 2011 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»(за договором Банк) та ОСОБА_1 сільськогосподарським підприємством «Янтарне»(за договором позичальник) 29 березня 2005 року укладено кредитний договір за №101-ю.

Відповідно до пункту 1.1 договору банк відкриває позичальнику кредитну лінію в розмірі 280000,00 грн., в рамках якої банк надає позичальнику кредит.

У відповідності до пункту 1.2 договору строк функціонування кредитної лінії: з 29 березня 2005 року по 28 березня 2006 року. Згідно пункту 1.4 договору відсоткова ставка: 17% річних.

Відповідно до пункту 3.1 договору виконання зобовязань позичальника за цим договором по поверненню кредиту, відсотків за кредит, плати за обслуговування кредитної лінії та пені забезпечується: договором від 24 березня 2005 року про заставу, предметом якої є: зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №16165 КА, заводський №09001879, двигун №201581, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №023357, заставною вартістю 93286,00 грн.; зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №16164 КА, заводський №90001350, двигун №201184, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №023356, заставною вартістю 93286,00 грн.; зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №16163 КА, заводський №090001737, двигун №621215, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №023355, заставною вартістю 93286,00 грн.; зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №21610 КА, заводський №09002632, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №099653, заставною вартістю 93286,00 грн.; зерно пшениці 3 класу урожаю 2005 року в кількості 500 тон по ціні 350 гривень за тону, заставною вартістю 175000,00 грн.

Пунктом 8.6 договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного погашення кредиту, сплати відсотків, плати за обслуговування кредитної лінії, можливих штрафних санкцій і до повного виконання усіх умов даного договору.

Між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»(за договором заставодержатель) та ОСОБА_3 (за договором заставодавець), який є майновим поручителем ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства «Янтарне»(за договором боржник) 29 березня 2005 року укладено договір про заставу (далі договір застави).

Пунктом 1.1 договору застави встановлено, що даний договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають із кредитного договору №101-ю від 29 березня 2005 року, укладеного між заставодержателем та ОСОБА_1 сільськогосподарським підприємством «Янтарне», за умовами якого боржник зобовязується перед заставодержателем повернути кредит в сумі 280000,00 грн., сплатити відсотки за його користування у розмірі 17% річних та інші платежі в строки та на умовах, передбачених кредитним договором №101-ю від 29 березня 2005 року.

Пунктом 1.2 договору застави передбачено, що в забезпечення виконання зобовязань, вказаних у пункті 1.1 даного договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу власне майно, а саме: зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №16165 КА, заводський №09001879, двигун №201581, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №023357, заставною вартістю 93286,00 грн.; зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №16164 КА, заводський №90001350, двигун №201184, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №023356, заставною вартістю 93286,00 грн.; зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №16163 КА, заводський №090001737, двигун №621215, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №023355, заставною вартістю 93286,00 грн.; зернозбиральний комбайн CLAAS DOMINATOR-106, 1994 р.в., реєстраційний №21610 КА, заводський №09002632, свідоцтво про реєстрацію серія АБ №099653, заставною вартістю 93286,00 грн.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором №101-ю від 29 березня 2005 року щодо надання відповідачу грошових коштів у розмірі 280000,00 грн. банком виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи №23/079-11, а саме: випискою з рахунку банку.

Крім того, факт надання кредиту підтверджується вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2008 року у справі №1-973/2008р. (том 1 а.с. 18-23).

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідач взяті на себе зобовязання згідно умов договору щодо сплати кредиту та відсотків не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом в розмірі 361643,13 грн.

26 вересня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг»(за договором фактор) та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»(за договором клієнт) укладено договір факторингу за №03/09 (далі договір факторингу).

Згідно пункту 2.1 договору факторингу фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові право вимоги, визначене у реєстрі прав вимог.

З наявного в матеріалах справи реєстру прав вимог вбачається, що клієнт передав фактору право вимоги до відповідача.

28 вересня 2009 року позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення про відступлення права вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Судом встановлено, що на виконанні районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції перебував виконавчий напис нотаріуса від 18 січня 2007 року про стягнення з приватного сільськогосподарського підприємства «Янтарне»боргу та звернення стягнення за цим виконавчим написом на заставлене майно, а саме, зернозбиральні комбайни, що є предметом договору застави від 29 березня 2005 року.

Сторонами у справі суду не надано доказів звернення стягнення на заставлене майно приватного сільськогосподарського підприємства «Янтарне».

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не сплатив кошти за кредитом у розмірі 280000,00 грн. та відсотки за користування кредитом у розмірі 81643,13 грн. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, даний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Під час судового розгляду відповідачем було заявлено суду про пропуск позивачем строку позовної давності та про застосування позовної давності у даній справі.

Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Оскільки, договором №101-ю від 29 березня 2005 року встановлено термін дії кредитної лінії, а саме: з 29 березня 2005 року по 28 березня 2006 року, то право вимагати повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом виникло після закінчення строку функціонування кредитної лінії, а саме, з 29 березня 2006 року, відтак 3-річний строк позовної давності сплив 29 березня 2009 року.

Водночас, з позовом у даній справі позивач звернувся до суду у червні 2011 року.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідачем подана заява про застосування позовної давності, а позивачем не надано суду доказів наявності поважних причин пропуску строку позовної давності, суд дійшов висновку, що у даному випадку у задоволенні позову має бути відмовлено.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

СуддяОСОБА_4

Дата підписання рішення 22 серпня 2011 року