ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
25.10.11 Справа № 5015/2805/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого судді Скрипчук О.С.
Суддів Дубник О.П.
При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства (далі ПП) «Укр-Петроль»№ 542 від 02.09.2011 року;
на рішення Господарського суду Львівської області від 10.08.2011 року;
у справі № 5015/2805/11;
за позовом ПП «Укр-Петроль», м. Володимир-Волинський Волинської області;
до відповідача 1: Державного територіально-галузевого обєднання (далі ДТГО «Львівська залізниця», м. Львів;
до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Торговий дім «Укртатнафта», м. Кременчук Полтавської області;
про стягнення 33 868,63 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 609/10 від 01.09.2011 року;
від відповідача 1: ОСОБА_3 довіреність № ню-498 від 29.07.2010 року, ОСОБА_4 довіреність № ню-87 від 06.04.2011 року;
від відповідача 2: не зявився
ПП «Укр-Петроль»звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ДТГО «Львівська залізниця»та ТзОВ «Торговий дім «Укртатнафта»про стягнення 133 868,63 грн. вартості нестачі вантажу.
21.07.2011 року ПП «Укр-Петроль»звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою про уточнення позовних вимог № 417 від 13.07.2011 року, в якій просило визнати відповідача1 належним відповідачем по справі, стягнути з відповідача1 33 868,63 грн. вартості нестачі вантажу, судові витрати покласти на відповідача1 та змінити процесуальний статус відповідача2, визнавши його співвідповідачем. ОСОБА_1 заява була прийнята судом до розгляду.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.08.2011 року у справі № 5015/2805/11 в позові ПП «Укр-Петроль»відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПП «Укр-Петроль»подало апеляційну скаргу № 542 від 02.09.2011 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10.08.2011 року, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що приймання у вагоно-цистерну вантажу для доставки вантажоодержувачу було здійснено Залізницею без зауважень, у звязку з цим, саме на відповідача 1 покладається вина за нестачу частини вантажу, який перевозився у цій вагоно-цистерні, що згідно ст. 314 ГК України, ст. 2, 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць є підставою для відшкодування Залізницею збитків, завданих вантажоодержувачу недостачею відповідного вантажу.

Відповідачами подано до суду відзиви на апеляційну скаргу № М-1981 від 24.10.2011 року, № 23ю/343 від 10.10.2011 року, в яких просили апеляційну скаргу ПП «Укр-Петроль» залишити без задоволення.

У звязку з хворобою судді Процика Т.С. та відповідно до розпорядження в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2011 року в склад судової колегії для розгляду справи було введено суддю Данко Л.С.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2010 року між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта»»(постачальник) та ПП «Укр-Петроль»(покупець) було укладено договір № 3555/2/218. Згідно умов договору постачальник зобовязався поставляти нафтопродукти (товар), а покупець прийняти та оплатити товар.

Пізніше, 12.11.2010 р. ТзОВ «Торговий дім «Укртатнафта»(транзитний постачальник) відвантажив у вагоно-цистерні № 74030164 на адресу позивачу бензин моторний (автомобільний не етильований (А-95 Energy)) (далі вантаж): маса нетто становила 53850 кг, з яких 74050 кг брутто та 20200 кг тара, що підтверджується залізничною накладною № 43207219. Даний вантаж завантажувався засобами відправника, маса вантажу визначена відправником, що вказано в накладній і підтверджено підписом представника, без участі залізниці.

18.11.2010 р. з прибуттям вагоно-цистерни № 74030164 на станцію Володимир-Волинський Львівської залізниці та поданні на підїзду колію нафтобази ПП «Укр-Петроль»позивачем виявлено нестачу вантажу у кількості 5235 кг. Вагоно-цистерна прибула у технічно-справному стані з непошкодженими запірно - пломбувальними пристроями відправника.

Позивач стверджує, що наявність недостачі вантажу свідчить можливу втрату бензину при транспортуванні та вважає, що недостача бензину можливо виникла як з вини перевізника ДТГО «Львівська залізниця»(ст.ст. 110, 113, 127 Статуту залізниць України), так і вантажовідправника ТзОВ «Укртатнафта»(ст. 24 Статуту). Нестача бензину становить в розмірі 33 868,63 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до п. 3.2 розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 (далі по тексту розяснення), статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Щодо спорів, повязаних з перевезенням вантажів залізницею, перелік таких доказів встановлено статтями 130 і 133 Статуту залізниць України.

Поряд з тим, згідно з п. 30 Правил видачі вантажів, у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції). Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті. Експертиза, яка проведена з порушенням вимог Правил перевезень вантажів без участі відповідних представників залізниці, є недійсною.

Згідно п. 2.7. розяснення Президії Вищого господарського суду України та ст. 114, 115 Статуту Залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа вантажовідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Відповідно до п. 3.3 розяснення Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»передбачено, що відповідно до п.п. 18, 23 та 24 Правил видачі вантажів одержувач не може вимагати від залізниці проведення перевірки та складання комерційного акта: після початку вивантаження, яке здійснюється на місцях загального користування; коли одержувач розпочав вивантаження без представника станції; у випадку видачі швидкопсувних вантажів, що прибули у справних рефрижераторних вагонах без порушення граничного терміну перевезення і режиму обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 та ч. 1 ст. 127 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Статтею 111 Статуту залізниць України передбачені випадки звільнення від відповідальності Залізниці, зокрема у випадку коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без них, коли таке перевезення дозволено Правилами перевезення вантажів.

Судом встановлено, що видача вантажу ДТГО «Львівська залізниця» було здійснено 18.11.2010 р., тобто відповідач1 здійснив видачу вантажу.

З накладної № 43207219, памятки № 236 від 18.11.2010 р., повідомлення № 240 від 18.11.2010 р., памятки від 18.11.2010 р. № 237 вбачається, що позивач прийняв вантаж від відповідача1 без зауважень.

З інформації (роздруківка) з архіву вагонної моделі дороги від 22.07.2011 р. (а.с. 137, т. 1) підтверджується, що позивач прийняв вантаж від відповідача1 без зауважень, оскільки спірний вагон № 74030164 працівниками відповідача1 був поданий на підїзду колію позивача о 8 год. 00 хв. 18.11.2010 р. та забраний з підїзної колії позивача о 14 год. 10 хв.

Крім того, позивач довідкою б/н підтвердив, що спірний вагон № .11.2010 в 14.00 год. вивантажений та очищений від залишків вантажу (а.с. 138, т. 1).

Згідно наданої позивачем копії постанови про порушення кримінальної справи і прийняття її до свого провадження старшим слідчим СВ ОСОБА_5 вбачається, що 18.11.2010 р. саме позивач отримавши від відповідача1 вантаж на свою підїзду колію не забезпечив його схоронності (а.с. 121, т. 1).

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, під час перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Зокрема комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси вантажу натурою з даними, зазначеними в транспортних документах. Комерційного акту позивач не надав, тому немає засвідчених належним чином обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 18.11.2010 р. відповідач1 видав вантаж позивачу, останній прийняв його без зауважень, на комісійному прийманні не наполягав. Доказів, які б доводили протилежне позивачем надано не було.

Твердження позивача про те, що йому було відмовлено начальником станції Володимир-Волинський в комісійній видачі вантажу матеріалами справи не підтверджені. Адже, відповідно до п. 3.4 розяснення Президії Вищого господарського суду Україна N 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»якщо начальник залізничної станції необґрунтовано відмовився скласти комерційний акт або акт загально форми, вантажоодержувач має право оскаржити таку відмову в порядку, передбаченому пунктом 16 Правил складання актів.

Поданий позивачем акт експертизи № В-1768 оцінюється колегією суддів критично, оскільки експертиза була проведена з порушенням вимог Правил перевезень вантажів, а саме без участі відповідних представників залізниці.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що нестача вантажу виникла з вини відповідача 1, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог до відповідача 1.

Також, матеріалами справи не підтверджено наявності вини відповідача2 у виникненні вказаної нестачі товару, тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог до відповідача 2.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 10.08.2011 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 10.08.2011 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Данко Л.С.

Постанова підписана «26»жовтня 2011 року