ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.11 Справа № 21/271/10-18/5009/1991/11

Суддя Носівець В.В.

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" АХА Страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" АХА Страхування" (69035, м. Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, буд. 57-В)

до відповідача: відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія" Оранта" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 75) в особі Запорізької обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 2)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 (03179, АДРЕСА_2)

про стягнення 5 862,90 грн.,

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 2113/12 від 17.12.2010 р.;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 08-03-28/435-10 від 01.11.2011 р.;

від третіх осіб: не зявились;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2011 р. у справі №21/271/10 скасовані рішення господарського суду Запорізької області від 04.11.2010 р. та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2011 р. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області. Судом касаційної інстанції зазначено, що для прийняття правильного судового рішення по суті даного спору, слід зясувати чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Відповідальним за завдані збитки позивачу, є відповідач, відповідно до положень Закону України Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Відповідно до протоколу розподілу справ між суддями від 15.04.2011 р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області матеріали справи 21/271/10-5009/1991/11 передано на розгляд судді Носівець В.В. Ухвалою суду від 18.04.2011 р. матеріали справи № 21/271/10-5009/1991/11 прийнято до свого провадження суддею Носівець В.В. із присвоєнням справі № 21/271/10-18/5009/1991/11, судове засідання призначено на 25.05.2011 р.

У судовому засіданні 25.05.2011 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надав витребувані документи, які прийняті судом та залучені до матеріалів справи; представник відповідача у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги. Розгляд справи 25.05.2011 р. був закінчений, судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позовні вимоги вмотивовані наступним: 19.09.2008 р. ОСОБА_1 та АТ СК АХА Страхування (до зміни найменування ЗАТ СК ВЕСКО) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 5647-а/08ЗП, на умовах якого, ОСОБА_1А було застраховано свої майнові інтереси, повязані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1, від ризиків: викрадення, збитки внаслідок ДТП та збитки внаслідок інших подій. На вулиці Борщаговській у місті Києві 03.03.2009 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобіль NISSAN Micra було пошкоджено. Перелік та характер пошкоджень підтверджується довідкою про ДТП від 03.03.2009 р., актом огляду ТЗ від 05.03.2009 р. Фактичні витрати на здіснення ремонту автомобіля NISSAN Micra склали 4775,00 грн. Згідно із страховим актом № 2426-а/09зп від 05.06.2009 р. було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування у розмірі 4775,00 грн., шляхом перерахування на станцію технічного обслуговування для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 2510 від 05.06.2009 р. Після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 до позивача перейшло право зворотної вимоги, яке ОСОБА_1 мала до особи, відповідальної за завдані збитки. Вина ОСОБА_2 у ДТП від 03.03.2009 р. встановлена постановою Соломянського районного суд міста Києва від 12.03.2009 р., відповідно до якої, ОСОБА_2 було визнано винною у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та вона була піддана адміністративному стягненню. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану майну третіх осіб з вини ОСОБА_2 при експлуатації автомобіля НОМЕР_3 застрахована у ВАТ НАСК Оранта, згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ВА/5520794. Враховуючи незначні пошкодження автомобіля та відповідно до розділу 19 Договору страхування при настанні страхового випадку позивачем виплата страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 проводилась за умовою нове за старе, автотоварознавча експертиза за визначення розміру заподіяної шкоди в результаті ДТП 03.03.2009 р. не призначалась. Отже, розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті на користь позивача складає 4775,00 грн. Крім того, позивач заявив вимоги про стягнення із відповідача пені у розмірі 689,56 грн. пені, 102,43 грн. 3 % річних та 295,91 грн. втрат від інфляції. Таким чином, керуючись ст. 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 528, 625, 993, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 29, 35, 36, 37 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив суд стягнути із відповідача 4775,00 грн. виплаченого страхового відшкодування, 689,56 грн. пені, 102,43 грн. 3 % річних та 295,91 грн. втрат від інфляції.

У відзиві відповідач вказав наступне: відповідно до рішення загальних зборів акціонерів НАСК Оранта від 10.08.2010 р. № 10 відокремлений підрозділ Південно-східна Головна дирекція НАСК Оранта ліквідований та створений безбалансовий структурний підрозділ Запорізька обласна дирекція (надана копія рішення № 10 від 10.08.2010 р. загальних зборів акціонерів НАСК ОРАНТА Про створення, реорганізацію та ліквідацію відокремлених підрозділів НАСК ОРАНТА, затвердження положень про підрозділи). Розмір заборгованості у сумі 4775,00 грн. узгоджений із позивачем, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 04.05.2011 р. Вимогу позивача про стягнення із відповідача 4775,00 грн. страхового відшкодування відповідач знаходить обґрунтованою. Щодо стягнення 689,56 грн. пені, 102,43 грн. 3 % річних та 295,91 грн. втрат від інфляції, відповідач заявлені вимоги не визнає та вважає їх безпідставними, просив суд позовні вимоги задовольнити частково. Позиція відповідача прийнята судом до уваги та детально викладена у відзиві.

У звязку із тим, що відокремлений підрозділ Південно-східна Головна дирекція НАСК Оранта (відповідач у справі № 21/271/10) ліквідований та створений безбалансовий структурний підрозділ Запорізька обласна дирекція, то суд вважає за необхідне вказати назву відповідача, згідно п. 2 рішення № 10 від 10.08.2010 р. загальних зборів НАСК Оранта.

Згідно п. 3.6 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. Ухвали суду про порушення провадження у справі № 21/271/10-18/5009/199/11 від 18.04.2011 р. були направлені на адреси третіх осіб, що зазначені у позовній заяві. Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2008 р. ЗАТ СК ВЕСКО (надалі позивач, страховик; відбулася зміна назви страховика на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія" АХА Страхування") та ОСОБА_1 (надалі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, страхувальник) уклали договір № 5647-а/08ЗП добровільного страхування наземного транспорту (надалі договір). Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (надалі ТЗ), NISSAN MICRA, реєстраційний номер НОМЕР_4, реєстраційне свідоцтво (серія, номер) АРС № 102286, номер кузова (шасі) SJNFBAK12U3054367, 2008 року випуску, колір червоний. Страховими ризиками є: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій. Термін дії договору до 18.09.2009 р. Пунктом 24.5. договору встановлено, що при пошкоджені транспортного засобу, розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої у п. 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. Крім того, у договорі визначено, що умовами виплати страхового відшкодування є система Нове за старе. Згідно п. 24.5.1. Нове за старе при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторисі збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу та вартість ремонтних робіт.

03.03.2009 р. на вулиці Борщагівській у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, яка є власником застрахованого ТЗ автомобіля марки NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ТЗ АРС № 102286 та автомобіля марки VOLКSWAGEN Polo реєстровий №АА0759НЕ, під керуванням ОСОБА_2 Учасниками ДТП, яка сталася 03.03.2009 р. на вулиці Борщагівській у місті Києві, згідно із довідкою № 12 про дорожньо-транспортну пригоду від 13.03.2009 р., виданої інспектором з дізнання ВДАІ, були водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2; ДТП сталася внаслідок вчинення порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.11. Правил дорожнього руху України.

Постановою Соломянського районного суду м. Києва у справі № 3-1492-1/09 від 12.03.2009 р. встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 03.03.2009 р. сталася з вини ОСОБА_2, яку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності і стягнуто штраф у розмірі 340 грн. на користь держави.

Вартість відновлювального ремонту, пошкодженого внаслідок ДТП, ТЗ NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1, склав 4775,00 грн., що підтверджується калькуляцією від 10.03.2009 р. та розрахунком суми страхового відшкодування.

Дорожньої-транспортна пригода, яка трапилася 03.03.2009 р. в м. Києві на вулиці Борщагівській за участю автомобіля марки NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, відповідно до норм чинного законодавства України та, згідно страхового акту № 2426-а/09зп від 05.06.2009 р., була визнана страховим випадком.

Виплату страхового відшкодування було здійснено шляхом перерахування грошових коштів на станцію технічного обслуговування, що надавала послуги по відновлювальному ремонту. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 2510 від 05.06.2009 року.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю та майну третіх осіб з вини ОСОБА_2 при експлуатації автомобіля VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний № НОМЕР_5, застрахована у ВАТ НАСК Оранта, згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №ВА/5520794, строк дії якого з 11-00 год. 05.05.2008 р. до 04.05.2009 р.

У зв'язку із виплатою страхового відшкодування ПАТ Страхова компанія АХА Страхування набула право регресу до особи, винної у заподіянні збитку страхувальнику.

Відповідно до статей 6, 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Розмір страхового відшкодування, яке має виплатити страховик за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначається згідно з статтею 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 27 Закону України Про страхування визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічний припис містить ст. 993 ЦК України.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 08.07.1992 р. №6 (з подальшими змінами), з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності інше речове право договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Стаття 1191 ЦК України, передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із статтею 528 Цивільного кодексу України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Судом встановлено, що позивач, до якого перейшли права потерпілого, на підставі ст.35 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до відповідача з заявою. Відповідно до поштового повідомлення № 0970055, 12.10.2009 р. на адресу відповідача було доставлено заяву ЗФ АТ СК АХА Страхування на виплату страхового відшкодування (вих. № 5219-09 від 07.10.2009 р.). За даною заявою позивач, відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та у межах встановленої полісом відповідальності, предявив вимогу відповідачу про виплату суми 4775 грн. страхового відшкодування. Згідно із п. 37.1. ст. 37 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Листом від 16.11.2009 р. № 09-06-04/28467 відповідач запросив у позивача документи, підтверджуючі розмір заподіяних збитків відповідно до вимог ст. 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач (листом від 30.11.2009 р.) повідомив, що в додаток до заяви № 5219-09 від 07.10.2009 р. про виплату страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № ВА/5520794, була направлена довідка УДАІ в м. Київ № 12 від 13.03.2009 р. в якості додатків до заяви № 5219-09 від 07.10.2009 р. було надіслано калькуляцію СПД ОСОБА_5 від 10.03.2009 р., на підставі якої і виплачено суму страхового відшкодування, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування і страховим актом № 2426-а/09зп від 05.06.2009 р.). У зв'язку із незначними пошкодженнями, заподіяними в результаті ДТП, а також оскільки застосування норми зносу до автомобіля марки NISSAN Micra, реєстровий № НОМЕР_1 2008 року випуску є неможливим в силу приписів п. 7.25 розділу 7 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів у якому вказано, що: значення коефіцієнта фізичного зносу для нових складових та для складових дорожніх транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує двох років, приймається таким, що дорівнює нулю, експертизи з визначення вартості відновлювального ремонту АТ СК АХА Страхування не призначалося. Вказав, що згідно положень ст. 34 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів призначення експерта є обов'язком страховика і правом потерпілого. Просив вважати документом, який підтверджує розмір заподіяних в результаті ДТП збитків, калькуляцію СПД ОСОБА_5 від 10.03.2009 р., оскільки визначення розміру страхового відшкодування у відповідності до даної калькуляції відповідає загальним правилам страхового відшкодування закріплених ч. 1 і ч. 2 ст. 22, ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 34 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

Судом встановлено, що страховик (позивач) не направляв аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Крім того, потерпілий (ОСОБА_1А.) не обрала аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Отже, документом, який підтверджує розмір заподіяних в результаті ДТП збитків, є калькуляція надана СПД ОСОБА_5 від 10.03.2009 р.

Так, згідно із актом звірки взаєморозрахунків від 04.05.2011 р. між позивачем та відповідачем, кредиторська заборгованість відповідача перед позивачем за зобовязання з відшкодування шкоди, спричиненої ОСОБА_1 в результаті ДТП від 03.03.2009 р. скоєного з вини ОСОБА_2, цивільна відповідальність якої, за шкоду спричинену третім особам під час ДТП за участю автомобіля VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний №АА0759НЕ, була застрахована у ВАТ НАСК Оранта за полісом ОСЦПВВНТЗ №ВА/5520794, становить 4775,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково…

Згідно зі ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідача 4775,00 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими, а позов, таким, що підлягає задоволенню в цій частині.

Також позивач, із врахуванням простроченого відповідачем строку з виконання зобовязання по виплаті суми страхового відшкодування, просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 689,56 грн., за період часу з 12.11.2009 р. по 30.07.2010 р., обґрунтовуючи цю вимогу ч. 1 ст. 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (дата закінчення місячного строку для виплати страхового відшкодування 11.11.2009 р.); 102,43 грн. 3 % річних за період часу з 12.11.2009 р. по 30.07.2010 р. та 295,91 грн. втрат від інфляції з листопада 2009 р. по березень 2010 р. включно, посилаючись на ст. 625 ЦК України, зазначивши, що річні відсотки та втрати від інфляції стягуються за прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем.

Відповідно до п. 37.2. ст. 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена також в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Стяття 27 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, передбачають, що страховик, який відшкодував шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (або до страховика винної особи як в даному випадку) у розмірі виплаченого відшкодування. До страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник (інша особа) має до особи, що винна у завданні шкоди.

Тобто, страхова виплата та відшкодування шкоди мають різну правову природу: 1) зобовязання страховика виникають із договору перед страхувальником в разі настання страхового випадку страхова виплата або відшкодування; 2) деліктне зобовязання винної особи перед постраждалим виникає в результаті завдання шкоди. Право зворотної вимоги, що переходить до страховика в результаті виплати ним страхового відшкодування страхувальнику, випливає із деліктного зобовязання і обмежується розміром фактично понесеного відшкодування. Отже, виходячи із системного аналізу зазначених норм права, суд вважає безпідставними, як вимоги про стягнення неустойки (ст. 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стосується порушення строків виплати страхового відшкодування, тобто договірного зобовязання, а не деліктного), так і вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції (відповідач, в силу закону, несе деліктну відповідальність, а не зобовязальну).

Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позовні вимоги, в цілому, задовольняються частково.

Судові витрати, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 75, ; р/р 0241 в ПАТ Укрсоцбанк, МФО 300023) в особі Запорізької обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 2) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (69035, м. Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, буд. 57-В, ; поточний рахунок №2557 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) 4 775 (чотири тисячі сімсот сімдесят пять) грн. страхового відшкодування, 83,07 (вісімдесят три) грн. 07 коп. державного мита та 192,21 (сто девяносто дві) грн. 21 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлено і підписано, згідно з вимогами ст. 84 ГПК України, 01.06.2011 р.