ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
29.09.11 Справа № Пз-26/40-9/42
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Мурська Х.В.
при секретарі судового засідання Швець О.В.
з участю представників сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Івано-Франківської області, Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2011р. у справі №Пз-26/40-9/42 порушеній за заявою Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Долинської районної державної адміністрації та до товариства з обмеженою відповідальністю «Лікувально-оздоровчий комплекс «Карпати»про визнання недійсними договорів оренди землі №№ 19, 20 від 21.03.2007р. та стягнення 9923,68 грн. шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Івано-Франківської області (суддя Фанда О.М.) від 14 липня 2011 року у справі №Пз-26/40-9/42 в частині визнання недійсними договорів оренди землі №20 та №19 від 21.03.2007 року у позові відмовлено, в частині відшкодування шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в сумі 9923,68 грн. провадження припинено.

Виносячи оскаржуване рішення господарський суд Івано-Франківської області виходив із наступного.

У звязку із сплатою ТзОВ «ЛОК «Карпати»шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в сумі 9923,68 грн., прокурором подано клопотання про припинення провадження у справі в даній частині позовних вимог. Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд першої інстанції задовольнив клопотання прокурора та припинив провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору.

Крім того, одночасно прокурором подано клопотання про залишення позову без розгляду в частині визнання недійсними договорів оренди землі. В даному випадку суд першої інстанції відмовив прокурору у задоволенні цього клопотання, оскільки ч. 1 ст. 81 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду. Прокурор не навів, а суд не знайшов підстав для залишення в цій частині позову без розгляду. Крім того, представник позивача в судових засіданнях позов підтримував.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 267 ЦК України, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок у звязку із спливом терміну позовної давності, заявленого за клопотанням відповідача про його застосування. Долинському міжрайонному прокурору та позивачу було відомо про розпорядження голови Долинської районної державної адміністрації №90 від 14.03.2007 року ще з липня 2007 року, однак воно ними не оскаржувалось. Зважаючи на те, що згідно п. 3 даного розпорядження доручалося укласти договори оренди землі в місячний термін, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Долинський міжрайонний прокурор та позивач були повідомлені про укладення договорів оренди земельних ділянок. Тому, зважаючи на те, що клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем не подавалось, суд вирішив відмовити у задоволенні позову в частині щодо визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок у звязку із спливом терміну позовної давності. Позовна заява була подана прокурором до суду у жовтні 2010 року.

Також при винесенні оскаржуваного рішення суд враховував наступне. Акт державного органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, має обовязковий характер для субєктів цих відносин. Зазначені розпорядження не скасовані, в установленому законом порядку і на момент укладення спірних договорів вони були чинними. І на дату винесення судом рішення не подано доказів їх скасування.

Крім того, підставою недійсності договорів оренди земельних ділянок №№ 19, 20 від 21.03.2007 року позивач вважає недодержання сторонами в момент їх укладення вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, що полягає у перевищенні повноважень щодо розпорядження земельними ділянками Долинською райдержадміністрацією та відсутністю обсягу цивільної дієздатності заступника голови Долинської райдержадміністрації ОСОБА_4 на укладення договорів оренди земельних ділянок. При цьому позивач вважає, що відповідно до ст. 8 та ст. 122 Земельного кодексу України розпорядження земельними ділянками, які передані в оренду згідно оспорюваних договорів, належить до компетенції обласної державної адміністрації, оскільки такі земельні ділянки відносяться до земель оздоровчого призначення.

Посилання позивача на ст. 8 Земельного кодексу України суд першої інстанції вважає безпідставним, оскільки дана норма встановлює компетенцію обласних рад у галузі земельних відносин. Питання розподілу повноважень щодо розпорядження землями державної та комунальної власності встановлюються ст. 122 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України і не залежить від категорії земель.

Посилання позивача на відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення оспорюваних договорів оренди у заступника голови Долинської райдержадміністрації ОСОБА_4 також спростовується матеріалами справи. Зокрема, на час укладення оспорюваних договорів оренди земельних ділянок в Долинській райдержадміністрації у звязку із звільненням попереднього голови, його функції та повноваження виконував заступник голови райдержадміністрації ОСОБА_4.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволені позову.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, заступник прокурора Івано-Франківської області та Долинський міжрайонний прокурор подали апеляційні скарги в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в яких просять його скасувати в частині відмови визнання недійсними договорів оренди землі №20 та №19 від 21.03.2007 року та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вважають, що рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки судом неповно зясовано обставини що мають значення для справи, а висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Свої вимоги скаржники аргументують наступним.

Вважають, що суд першої інстанції невірно дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині щодо визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок у звязку із спливом терміну позовної давності, оскільки 30.08.2010 року спеціалістами Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель управління Держкомзему у Долинському районі було проведено перевірку щодо дотримання вимог чинного законодавства ТзОВ «ЛОК «Карпати»щодо земельних ділянок, які використовуються для обслуговування профілакторію «Пролісок». Спеціалісти виявили, що дані земельні ділянки передані в оренду з порушенням чинного законодавства та використовуються не за цільовим призначенням, а для будівництва кафе «Крухе», «Дубрівка», «Карпати»що є порушенням ст. 96 Земельного кодексу України. За результатами вищезгаданої перевірки було складено акт від 30.08.2010 року. І як вважають скаржники, з того часу відповідно до ст. 50 ГПК України починають обчислюватися процесуальні строки.

Крім того, скаржники наголошують, що відповідно до п. в) ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень районних державних адміністрацій віднесено надання земельних ділянок за межами населених пунктів саме для будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району. А в даному випадку земельна ділянка була надана ТзОВ «ЛОК «Карпати»для їх обслуговування.

Також скаржники вказують, що під час здійснення самовільного будівництва торгових обєктів ТзОВ «ЛОК «Карпати»самовільно змінило цільове призначення частини орендованої земельної ділянки площею 0,0840 га із загальної площі 104879 га, так як будівництво проведене без розроблення технічної документації із землеустрою та проекту будівництва. Тому, згідно до п. б) ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Скаржники також пояснюють, що нецільове використання землі підтверджується й тим, що земельні ділянки під торговими обєктами до земель оздоровчого призначення не належать, а належать до категорії земель житлово-громадської забудови. Також у ТзОВ «ЛОК «Карпати»відсутні документи, які підтверджують право власності на побудовані обєкти, які крім того експлуатуються з грубим порушенням діючих протипожежних норм і правил.

У своїх поясненнях на апеляційні скарги ТзОВ «ЛОК «Карпати»вказує, що оспорювані договори №№ 19, 20 від 21.03.2007 року були укладені з Долинською РДА на підставі чинних розпоряджень №346 від 12.12.2006 року та №90 від 14.03.2007 року. Для кращого обслуговування відпочиваючих була побудована інфраструктура для харчування та відпочинку, із деревяних конструкцій, які при потребі можна розібрати та перевезти в інше місце. Наголошує, що не відповідають дійсності посилання скаржників на те, що дані будівлі побудовані і експлуатуються з грубим порушенням протипожежних, санітарних норм і правил, а також побудовані без документації, оскільки дані обєкти мають повністю виготовлену документацію та відповідають протипожежним, санітарним нормам та правилам.

Долинська районна державна адміністрація подала заперечення на апеляційні скарги, не погоджується з ними з огляду на наступне. Твердження прокурора про те, що порушення законодавства при передачі земельних ділянок ТзОВ «ЛОК «Карпати»йому стало відомо тільки 30.08.2010 року при проведенні перевірки спеціалістами Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель управління Держкомзему України в Долинському районі не відповідає дійсності та наявним у справі документам. На вимогу Долинського міжрайонного прокурора від 18.07.2007 року Долинською районною державною адміністрацією були направлені копії розпоряджень, прийнятих адміністрацією з 01 січня по 20 липня 2007 року. На зауваження прокурора про те, що земельні ділянки передавались по технічній документації а не по проекту відведення, то відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Крім того, позиція скаржників про те, що земельна ділянка віднесена до категорії земель «землі житлово-громадської забудови»суперечить висновку відділу земельних ресурсів, відповідно до якого дана ділянка відноситься до земель оздоровчого призначення.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2010 року у даній справі в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10 лютого 2011 року рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2010 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 20 квітня 2011 року по даній справі рішення господарського суду Івано-Франківської області та постанову Львівського апеляційного господарського суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому у своїй постанові Вищий господарський суду України зазначив наступне. Зважаючи на те, що предметом позовних вимог є визнання недійсними договорів, укладених між Долинською районною державною адміністрацією та ТОВ ЛОК "Карпати", а також стягнення з ТОВ ЛОК "Карпати" суми збитків, розгляд цієї справи без участі цієї особи в якості саме відповідача є неправомірним. В судових рішеннях відсутні зазначення про встановлення на підставі певних наданих сторонами доказів обставин надання спірної земельної ділянки саме для будівництва визначених у вказаній нормі об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням саме жителів територіальної громади району. Прокурор не доводив, а судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано обставини щодо чинності відповідних розпорядження Долинської районної державної адміністрації, їх оскарження в судовому порядку тощо. Зважаючи ж на положення вищевказаних норм, такі обставини є суттєвими для вирішення даного спору, в тому числі стосовно визначення позовної давності. Судами зазначено суперечливі висновки щодо будівництва вказаних об'єктів та їх тимчасового характеру з посиланням лише на пояснення сторін. За відсутності дослідження вказаних обставин висновки судів про дотримання відповідачем умов договорів оренди щодо мети використання орендованих земельних ділянок є передчасними.

Розглянув апеляційні скарги та заперечення на них і матеріали справи, заслухав пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2011 року по справі №Пз-26/40-9/42 залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно з матеріалами справи, 23.09.2005 року, в зв'язку з ліквідацією ВАТ "Долинська бавовняно-прядильна фабрика" в процесі банкрутства, ТзОВ «ЛОК «Карпати»на підставі договору купівлі-продажу придбало профілакторій "Пролісок" в урочищі Дубрівка за межами с. Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області. Зважаючи на те, що межі земельної ділянки для обслуговування профілакторію були визначені, а цільове призначення землі не змінювалось, розпорядженням Долинської районної державної адміністрації №346 від 12.12.06 "Про місце розташування ТзОВ ЛОК "Карпати" земельної ділянки для обслуговування профілакторію "Пролісок" та проведення санаторно-курортної діяльності за межами населеного пункту с. Новоселиця та надання дозволу на виготовлення технічної документації для оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою" надано дозвіл ТзОВ «ЛОК «Карпати»на виготовлення технічної документації для оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою загальною площею 1,5650 га, в тому числі 1,4879 га для обслуговування профілакторію "Пролісок" і проведення санаторно-курортної діяльності та 0,0772 га для обслуговування трансформаторної підстанції за межами населеного пункту с. Новоселиця.

14.07.2007 року розпорядженням №90 "Про затвердження технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою ТзОВ ЛОК "Карпати" для обслуговування профілакторію "Пролісок" та проведення санаторно-курортної діяльності в ур. Дубрівка за межами населеного пункту с. Новоселиця" Долинська районна державна адміністрація затвердила відповідну технічну документацію та надала відповідачу вищевказану земельну ділянку.

На підставі даних розпоряджень між Долинською РДА та ТзОВ «ЛОК «Карпати»21.03.2007 року укладено договори №19 та №20 оренди земельних ділянок, відповідно, площею 1,4879 га для обслуговування профілакторію "Пролісок" та площею 0,0772 га для обслуговування трансформаторної підстанції профілакторію "Пролісок" в урочищі Дубрівка за межами населеного пункту с. Новоселиця на території Новоселицької сільської ради.

Згодом, 30.08.2010 року, Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель управління Держкомзему в Долинському районі було проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства ТОВ ЛОК "Карпати" за межами населеного пункту с. Новоселиця, якою виявлено факт використання земельної ділянки загальною площею 1,5651 га в ур. Дубрівка не за цільовим призначенням, а для будівництва та обслуговування кафе "Крухе", "Дубрівка", "Карпати", що є порушенням ст. 96 ЗК України. Шкода, заподіяна внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, була розрахована в розмірі 9923,68 грн. та заявлена прокурором разом із вимогою про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок при поданні позову до суду.

Проте, згідно з матеріалами справи, 13.07.2011 року прокурор подав суду клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення шкоди в сумі 9923,68 грн. у звязку із сплатою ТзОВ «ЛОК «Карпати»даної суми коштів. Копія квитанції знаходиться в матеріалах справи. На підставі цього, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд першої інстанції припинив провадження у справі в цій частині у звязку із відсутністю предмета спору.

Щодо клопотання прокурора про залишення позову без розгляду в частині визнання недійсними договорів оренди слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо: 1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк; 5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору; 6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Даний перелік підстав є вичерпним і клопотання сторони чи прокурора про залишення позову без розгляду у випадку не переліченому ст. 81 ГПК України не підлягає задоволенню. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказав що представник позивача в судових засіданнях підтримував позов. Отже, відхиляючи клопотання прокурора про залишення позову без розгляду суд першої інстанції правильно трактував ст. 81 ГПК України.

При новому розгляду справи, врахувавши вказівки постанови Вищого господарського суду, господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 23.05.2011 року залучив до участі у справі іншого відповідача ТзОВ «ЛОК «Карпати», яке при першому розгляді справи було залучене у якості третьої особи.

Щодо спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з матеріалами справи така заява була подана Долинською РДА. Крім того суд першої інстанції врахував й те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»та на виконання листа-вимоги Долинського міжрайонного прокурора від 17.07.2007 року копії всіх розпоряджень Долинської РДА були направлені як Івано-Франківській обласній державній адміністрації так і Долинському міжрайонному прокурору відповідно. Тому прокурору та позивачу було відомо про розпорядження Долинської РДА ще в липні 2007 року.

Щодо підстав, вказаних скаржниками для визнання недійсними договорів, слід зазначити наступне.

За приписами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Також відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно п.п. 1-3 договору оренди земельної ділянки №19 від 21.03.2007 року орендодавець (Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області) згідно розпорядження від 14.03.2007 року №90 «Про затвердження технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою ТзОВ «ЛОК «Карпати»для обслуговування профілакторію «Пролісок»та проведення санаторно-курортної діяльності в ур. Дубрівка за межами населеного пункту с. Новоселиця»надає, а орендар (товариство з обмеженою відповідальністю «Лікувально-оздоровчий комплекс «Карпати») приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування профілакторію «Пролісок»та проведення санаторно-курортної діяльності в урочищі Дубрівка за межами населеного пункту с. Новоселиця на території Новоселицької сільської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,4879 га, в тому числі під спорудами 0,2167 га, під проїздами, проходами та площадками 0,2712 га, під зеленими насадженнями 1,0000 га. На земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна профілакторій «Пролісок», придбаний згідно договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року ВСМ №476468, №4254, який належить орендарю, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.09.2005 року №8477435.

Згідно п.п. 1-3 договору оренди земельної ділянки №20 від 21.03.2007 року орендодавець (Долинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області) згідно розпорядження від 14.03.2007 року №90 «Про затвердження технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою ТзОВ «ЛОК «Карпати»для обслуговування профілакторію «Пролісок»та проведення санаторно-курортної діяльності в ур. Дубрівка за межами населеного пункту с. Новоселиця»надає, а орендар (товариство з обмеженою відповідальністю «Лікувально-оздоровчий комплекс «Карпати») приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування трансформаторної підстанції профілакторію «Пролісок»в урочищі Дубрівка за межами населеного пункту с. Новоселиця на території Новоселицької сільської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0772 га, в тому числі під спорудами 0,0052 га, під проїздами, проходами та площадками 0,0720 га. На земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна трансформаторна підстанція профілакторію «Пролісок», що належить орендарю.

Обґрунтовуючи недійсність договорів оренди земельних ділянок прокурор у позовній заяві посилається на невідповідність їх умов вимогам ч.ч. 1-2 ст. 203 ЦК України. Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

По-перше, оскільки оспорювані договори укладалися на підставі розпоряджень Долинської РДА, то потрібно зясувати питання про їх чинність. Як випливає із матеріалів справи, Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.06.2011 року залишив без розгляду позовну заяву Долинського міжрайонного прокурора до Долинської РДА про визнання нечинним розпорядження №346 від 12.12.2006 року у звязку із пропущенням строку позовної давності. Ні сторонами, ні прокурором не подано суду доказів незаконності чи скасування названих вище розпоряджень Долинської РДА, На момент укладення спірних договорів вони також були чинними. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

По-друге, перевищення повноважень щодо розпорядження земельними ділянками та відсутність обсягу цивільної дієздатності заступника голови Долинської РДА на укладення договорів оренди земельних ділянок також спростовується нормами Закону та матеріалами справи.

Зокрема посилання позивача на те, що відповідно до ст. 8 та ст. 122 Земельного кодексу України, розпорядження земельними ділянками, які передані в оренду згідно оспорюваних договорів, належить до компетенції обласної державної адміністрації, тому що ці земельні ділянки відносяться до земель оздоровчого призначення є безпідставними, оскільки, як вірно було зазначено в оскаржуваному рішенні, ст. 8 Земельного кодексу України встановлює компетенцію обласних рад у галузі земельних відносин. Також варто зазначити, що розподіл повноважень щодо розпорядження землями державної та комунальної власності встановлюється як ст. 122, так і п. 12 Розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України не залежно від категорії земель. За приписами п. в) ч. 3 ст. 122 ЗК України, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Як вірно встановлено у оскаржуваному рішенні, на час укладання оспорюваних договорів функції і повноваження голови Долинської райдержадміністрації виконував заступник голови ОСОБА_4, що підтверджується розпорядженнями обласної та районної держадміністрацій, копії яких долучені до матеріалів справи.

Скаржники наголошують також на порушення ст. 123 ЗК України, оскільки в даному випадку було затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою ТзОВ «ЛОК «Карпати»без проекту відведення цих земельних ділянок. Проте, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Також, згідно з ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Щодо використання землі не за цільовим призначенням.

Відповідно до статуту, основною діяльністю ТзОВ «ЛОК «Карпати»є санітарно-курортне лікування та оздоровлення дітей, включаючи потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС та дітей, потребуючих реабілітації після перенесення захворювань, медична практика а також надання послуг по відпочинку та оздоровленню дітей і дорослих. Кафе «Крухе», «Дубрівка»та «Карпати»входять до складу розважальної та відпочинкової інфраструктури ТзОВ «ЛОК «Карпати»і використовується для харчування та дозвілля відпочиваючих. Також Долинська РДА додатково повідомила суд, що 02.02.2011 року заступником начальника інспекції ДАБК в Івано-Франківській області ТзОВ «ЛОК «Карпати»видано дозвіл на виконання будівельних робіт за №20 та 05.03.2011 року прийнято акт готовності обєкта до експлуатації (копії документів знаходяться в матеріалах справи).

Отже, за приписами Земельного кодексу України особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади, що є підставою для набуття права власності та розпорядження на земельні ділянки, а договором оренди лише оформляють це право.

Той факт, що строк позовної давності минув а також те, що суду не надано доказів про скасування розпоряджень, котрі стали підставою для укладення оспорюваних договорів, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, при цьому вірно застосувавши норми закону та вказівки Вищого господарського суду України.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржники з дотриманням названих приписів процесуального закону не спростували висновків місцевого господарського суду, викладених у оскарженому рішенні; не надали жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували недійсність оспорюваних договорів оренди.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що господарський суд Івано-Франківської області на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження поданих доказів встановив фактичні обставини справи та дав їм відповідну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст.ст. 82-1, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2011 року по справі №Пз-26/40-9/42 залишити без змін, а апеляційні скарги заступника прокурора Івано-Франківської області та Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Мурська Х.В.