ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

01.12.11 Справа № 5015/2300/11

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Львівської області від 12 жовтня 2011 року по справі №5015/2300/11 порушеній за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медгарант»за участю третьої особи закритого акціонерного товариства «Трускавецькурорт»про захист авторського права

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у квітні 2011 року звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Медгарант», з урахуванням уточнень просить суд заборонити відповідачу ввозити в Україну медичного обладнання, яке порушує основні та еквівалентні технологічні ознаки формули корисної моделі України №№58035, 58081, ав. св. СРСР №1360378 «Спосіб очистки крові»- пріоритет від 1985, патенту на корисну модель №35139 та стягнути з відповідача 435500,00 грн. втраченої вигоди.

Господарський суд Львівської області (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пазичев В.М., судді Мазовіта А.Б., Левицька Н.Г.) ухвалою від 12 жовтня 2011 року провадження у справі припинив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Постановляючи ухвалу господарський суд Львівської області виходив з того, що ОСОБА_1 як фізична особа (громадянин) є власником патентів на корисні моделі України №58035 «Спосіб лікування мікросудин верхніх дихальних шляхів», №58081 «Спосіб лікування озоном гінекологічних захворювань»та авторського свідоцтва СРСР №1360378, а також із відсутності доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 використовує корисну модель, як фізична особа-підприємець саме у своїй підприємницькій діяльності.

Не погоджуючись із ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, просить ухвалу господарського суду Львівської області від 12 жовтня 2011 року скасувати та направити запит до Конституційного суду України у звязку із наявністю в ГПК України суперечливих статей 16 та 80, які суперечать статтям 40, 41, 54, 55 Конституції України.

Оскаржувану ухвалу вважає незаконною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. На думку позивача, суд першої інстанції ухилився від розгляду позову по суті й не захистив його авторських прав не стягнув збитків і не заборонив ввезення обладнання в Україну з інших країн.

Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином, про що є докази у справі.

В судове засідання зявився позивач, апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, відзиву на апеляційну скаргу не надали, про причини суд не повідомили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів ухвалила розглядати апеляційну скаргу за приписами ст.75 ГПК України.

Розглянув апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухав пояснення позивача, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Львівської області від 12 жовтня 2011 року по справі №5015/2300/11 залишити без змін.

Постановляючи оскаржену ухвалу господарський суд Львівської області встановив, що ОСОБА_1 (як фізична особа) є власником патентів на корисні моделі України №58035 «Спосіб лікування мікросудин верхніх дихальних шляхів», №58081 «Спосіб лікування озоном гінекологічних захворювань» та авторського свідоцтва СРСР №1360378. Проте за захистом свого авторського права ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Львівської області, подавши позов, як фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: 1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; 2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; 3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності, та знищення таких товарів; 4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності, або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; 5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; 6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Як визначено ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Позивач не надав доказів, котрі б доводили його право згідно ч. 2 ст. 1 ГПК України на звернення до господарського суду за захистом свого авторського права як фізичної особи (громадянина). А законодавством, котре регулює питання захисту прав інтелектуальної власності, зокрема Законом України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі»не встановлено процесуальних особливостей щодо підвідомчості справ про порушення прав інтелектуальної власності.

За приписами ст. 1 закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»винахідник - людина, інтелектуальною, творчою діяльністю якої створено винахід (корисну модель).

Згідно з ст. 421 Цивільного кодексу України, суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Позивач не надав суду доказів, котрі б доводили на підставі закону чи договору, що право інтелектуальної власності належить ОСОБА_1 саме як субєкту підприємницької діяльності.

В силу ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Господарські суди розглядають за правилами ГПК України підвідомчі їм справи, встановлені ст. 12 ГПК з дотриманням субєктного складу, встановленого ст. 1 ГПК. Для того, щоб розглянути спір по суті позивач повинен був довести, що даний спір повязаний з його підприємницькою (господарською) діяльністю, чого зроблено не було. Тому суд першої інстанції не розглядаючи по суті позовних вимог правомірно припинив провадження у справі.

Також суд першої інстанції встановив, що державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відбулася 26 травня 2009 року, а відповідно до даних ЄДРПОУ, в переліку видів діяльності, якими має право займатися фізична особа-підприємець ОСОБА_1 немає таких, котрі були б повязані з використанням вищезгаданих патентів.

Відповідно до вимог ст. 462 Цивільного кодексу України, набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

За приписами ст. 463 Цивільного кодексу України, суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель та промисловий зразок є: 1) винахідник, автор промислового зразка; 2) інші особи, які набули прав на винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.

Згідно ст. 464 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: 1) право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; 2) виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Позивач звернувся до господарського суду із позовними вимогами про захист свого права інтелектуальної власності (заборонити відповідачу ввозити в Україну медичного обладнання, яке порушує основні та еквівалентні технологічні ознаки формули корисної моделі України №№58035, 58081, ав. св. СРСР №1360378 «Спосіб очистки крові»- пріоритет від 1985, патенту на корисну модель №35139 та стягнути з відповідача 435500,00 грн. втраченої вигоди). Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не довів суду, що це право належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та може бути використане ним, як субєктом підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржник з дотриманням названих приписів закону не спростував висновків місцевого господарського суду, викладених у оскарженій ухвалі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що господарський суд Львівської області на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження поданих доказів встановив фактичні обставини справи та дав їм відповідну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права. Відтак немає жодних підстав для скасування ухвали господарського суду Львівської області від 12 жовтня 2011 року по справі №5015/2300/11.

Щодо вимоги скаржника про направлення Львівським апеляційним господарським судом запиту до Конституційного суду України слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Означена вимога не була, і в силу закону не могла бути, предметом розгляду в суді першої інстанції. Відтак ця вимога не приймається й не розглядається Львівським апеляційним господарським судом.

Згідно із законом України «Про Конституційний суд України»громадяни, іноземці, особи без громадянства та юридичні особи можуть звертатися до Конституційного Суду з питань офіційного тлумачення Конституції та законів України з метою забезпечення реалізації чи захисту конституційних прав та свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи. Формою звернення зазначених осіб до Конституційного Суду України є конституційне звернення.

Керуючись ст.ст. 82-1, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської області від 12 жовтня 2011 року по справі №5015/2300/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Кордюк Г.Т.