Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" жовтня 2011 р. Справа № 5/5007/32/11

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Ляхевич А.А.

при секретарі Нагорній М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність вих.№2318/0/4-11 від 02.06.2011р.;

від відповідача: ОСОБА_2, голова правління (прот.№7 від 25.08.2009 р.);

ОСОБА_3, довіреність від 03.10.2011 р.,

від третьої особи: ОСОБА_4, директор (наказ №95-к від 17.05.1999 р.);

за участю прокурора: Алексєєв С.М., посвідчення №99,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного агентства резерву України (м.Київ)

до Відкритого акціонерного товариства "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів", м.Овруч

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" (м.Радивилів Рівненської області)

про зобов'язання виконати наряд та стягнення 841867,81 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про збов'язання відповідача виконати наряд Держрезерву України від 13.05.2010р. №0.64/15, а також про стягнення з відповідача 841867,81 грн. штрафних санкцій відповідно до п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", з яких 714210,09 грн. штраф та 127657,72 грн. пеня.

Позивачем також надано письмові пояснення по справі (а.с.67-69), з додатками (а.с.70-95). Позивач вказує, що відповідач відмовився від виконання вищеназваного наряду в листах від 08.06.2010 р. та 24.06.2010 р. та зазначає, що посилання відповідача у зазначених листах на притримання зерна жита, у зв"язку з наявністю заборгованості перед реалбазою в сумі 32963,58 грн. за зберігання зерна є неправомірним. На підтвердження даної правової позиції позивачем надано судові акти господарських судів апеляційної та касаційної інстанції, долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, просить відмовити у позові повністю (а.с.24-27). Відповідач вказує про те, що свої зобов"язання за договором про прийняття на зберігання виконав у повному обсязі та належним чином, що підтверджується, зокрема, перевірками, проведеними Контрольно-ревізійним управлінням Держкомрезерву України, результати яких зафіксовані в актах від 29.04.2004 р. та від 14.12.2004 р. Відповідач наполягає на тому, що не отримував наряду №0.64/15 від 13.05.2010 р., як це передбачено законодавством, йому було передано лише факсову копію наряду та супровідного листа третьої особи; розпорядження ДП "Радивілівський комбінат хлібопродуктів", видане відповідно до наряду №0.64/15 від 13.05.2010 р. про відпуск вказаної в розпорядженні кількості зерна, також не було доведено до відома відповідача у встановленому чинним законодавством порядку, а тому у відповідача не було законних підстав для виконання цього розпорядження.

Представники відповідача в засіданні суду проти позову заперечили, вказують про безпідставність позовних вимог та наголошують на тому, що відповідач не відмовлявся виконати наряд і у випадку направлення позивачем відповідачу у встановленому порядку належно оформленого наряду, останній буде виконано відповідачем згідно вимог чинного законодавства.

18.08.2011 р. першим заступником прокурора Житомирської області подано до суду заяву за вих.№05/2-1953-11 від 18.08.2011 р. про вступ прокурора у справу з метою захисту інтересів держави в особі Державного агенства резерву України, відповідно до ст.121 Конституції України, ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру" та ст.29 Господарського процесуального кодексу України (а.с.46).

Прокурор в засіданні суду підтримав позов, зазначивши, що рішення у справі має бути прийняте у відповідності до вимог закону та відповідно до матеріалів справи.

Державне підприємство "Радивилівський комбінат хлібопродуктів", залучене до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, згідно ухвали суду від 18.08.2011 р., надало письмові пояснення по справі (а.с.54), в якому зазначено, що відповідач відмовився виконати розпорядження (наряд) Держерезрву України №0.64/15 від 13.05.2010 р. про відвантаження зерна жита державного резерву гр.А в кількості 366,262 тонни, в адресу ДП "Радивилівський комбінат хлібопродуктів", яке було закладене в державні ресурси з урожаю 2004 року на відповідальне зберігання відповідачем. В поясненнях зазначено, що оскільки потреба в регіоні на продовольче зерно жита зберігається в даний час, у випадку задоволення позову - переміщення якісного зерна за даним розпорядженням зберігає доцільність. Вказано, що супровідним листом за вих.№375 ДП "Радивилівський КХП" переслав поштою в адресу ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів" Житомирської області (виконавцю наряду) перший примірник оригіналу розпорядження (наряду) №0.64/15 на переміщення жита групи А в кількості 366,262 т. на ДП "Радивилівський КХП".

В письмових поясненнях від 30.09.2011 р. за вих.№692 (а.с.64-65) Державне підприємство "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" зазначило, що в травні 2010 року отримало в Держкомрезерві України розпорядження (наряд) №0.64/15 від 13.05.2010 р. (примірники №1, №2) про переміщення зерна жита гр.А урожаю 2004 року в кількості 366,262 тонн з Овруцької реалбази хлібопродуктів. Перший примірник зазначеного розпорядження (наряду) було відправлено виконавцю - Овруцькій реалбазі хлібопродуктів 28.05.2010 року, для оперативності факсограмою з супровідним листом №375 та, одночасно, поштою простим листом. ДП "Радивилівський КХП" вказує, що відповідач відмовився від виконання вищеназваного наряду в листах від 08.06.2010 р. та 24.06.2010р. Третя особа вважає неправомірним посилання відповідача у зазначених листах на притримання зерна жита у зв"язку з наявністю заборгованості Держкомрезерву перед реалбазою в сумі 32963,58 грн. за зберігання зерна.

Згідно ухвали господарського суду від 18.08.2011 р. продовжено строк розгляду спору за клопотанням сторони у відповідності до ст.69 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора та третьої особи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06 січня 1999 року між Державним комітетом України по матеріальних резервах та ВАТ "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" укладено договір №2 про відповідальне зберігання (а.с.12-15), предметом якого є відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву - зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей без надання права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву.

У відповідності до п.2.2. договору, зберігач, зокрема, забезпечує відпуск та відвантаження матеріальних цінностей державного резерву, в присутності представника одержувача та тільки за нарядами комітету.

Даний договір набуває чинності з часу його підписання і діє до видання Комітетом розпоряджень-нарядів на відпуск матеріальних цінностей державного резерву, що зберігаються в повному обсязі (п.9.1. договору).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2000 р. №1041 "Про утворення Державного агентства з управління державним матеріальним резервом", встановлено, що Агентство є правонаступником Державного комітету по матеріальних резервах.

У відповідності до Указу Президента України "Про Державний комітет України з державного матеріального резерву" від 07.08.2001 р., на базі Державного агентства з управління державним матеріальним резервом утворено Державний комітет України з державного матеріального резерву. Встановлено, що Державний комітет України з державного матеріального резерву є правонаступником Державного агентства з управління державним матеріальним резервом.

Згідно Указу Президента України від 09.12.2010 р. останнє є правонаступником Державного комітету України з державного матеріального резерву.

Відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011р. №463/2011 "Про Положення про Державне агентство резерву України", назву "Державний комітет України з державного матеріального резерву" змінено на "Державне агентство резерву України".

Згідно вищеназваного Положення, Державне агентство резерву України (Держрезерв України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем'єр-міністра України - Міністра економічного розвитку і торгівлі України. Держрезерв України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері державного матеріального резерву.

Відповідно до п.15, 16, 20 ст.4 вищеназваного Положення, Держрезерв організовує відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного, у тому числі мобілізаційного, резерву відповідно до встановлених мобілізаційних та інших спеціальних завдань; відповідно до законодавства здійснює відпуск розброньованих матеріальних цінностей із державного, у тому числі мобілізаційного, резерву; здійснює відповідно до законодавства контроль за виконанням підприємствами - відповідальними зберігачами незалежно від форми власності зобов'язань щодо зберігання, освіження (поновлення) матеріальних цінностей державного резерву, за дотриманням порядку їх відпуску, своєчасного повернення позичених матеріальних цінностей, а також за відповідністю зазначених цінностей затвердженій номенклатурі, встановленим стандартам і технічним умовам.

У відповідності до п.3 ст.6 Положення про Державне агентство резерву України, Держрезерв України для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку, зокрема, застосовувати фінансові санкції, передбачені статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв".

Звертаючись з позовом у даній справі, Державне агентство резерву України мотивувало позов тим, що всупереч вимогам Закону України "Про державний матеріальний резерв" ВАТ "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" не виконало розпорядження Держрезерву України, що порушує державні інтереси та завдає державі значних збитків. Позивач просить зобов"язати відповідача виконати наряд. Посилаючись на положення п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", позивач просить стягнути штраф у розмірі 100% вартості невідвантажених матеріальних цінностей, який визначено позивачем в сумі 714210,99грн., виходячи з вартості 366,262 тон жита гр.А за ціною 1950,00 грн. за тонну, а також пеню за кожний день прострочення, нарахованої за період з 02.06.2010 р. по 15.07.2011 р. в сумі 127657,72 грн.

Досліджуючи питання про законність та обгрунтованість вимог позивача, господарський суд враховує вищевикладене, а також, наступне.

Порядок формування, розміщення, зберігання, використання, поповнення та освіження (поновлення) запасів державного матеріального резерву регулюється Законом України "Про державний матеріальний резерв", Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 р. №1129 "Про затвердження Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву" та Інструкцією про оформлення документів на закладення та відпуск матеріальних цінностей з державного, у тому числі мобілізаційного резерву, затвердженою Наказом Держкомрезерву України від 07.02.2006 р. № 53.

Згідно ст.2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву - зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву; відпуск матеріальних цінностей з державного резерву - реалізація чи безоплатна передача матеріальних цінностей державного резерву визначеному одержувачу (споживачу) або реалізація їх на ринку.

13.05.2010 р. Державним комітетом України з державного матеріального резерву видано розпорядження (наряд) №0.64/15 форми Р-28а на ім"я ВАТ "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" на відпуск (відвантаження) ДП "Радивилівський КХП" жита гр.А (ур.2004) в кількості 366 тон 262 кг (а.с.11).

Згідно п.3.2. Інструкції про оформлення документів на закладення та відпуск матеріальних цінностей з державного, у тому числі мобілізаційного резерву, затвердженої Наказом Держкомрезерву України від 07.02.2006 р. №53 (далі- Інструкція №53), відпуск матеріальних цінностей з державного резерву здійснюється згідно нарядом (форма №28 або №28-а).

Пунктом 3.3.1. Інструкції передбачено, що оформлення та узгодження наряду здійснюється відповідними галузевими відділами; наряд оформлюється в трьох примірниках; при необхідності можливе оформлення більш ніж трьох примірників нарядів.

Наряди на переміщення оформляються, зокрема, згідно наказу або розпорядження голови Держкомрезерву з вказівкою, на яке підприємство заплановано перемістити товарноматеріальні цінності із зазначенням юридичної особи, за рахунок якої здійснюється переміщення, два примірники наряду передаються під розпис відповідальному працівнику підприємства, що за дорученням Комітету здійснює реалізацію матеріальних цінностей або уповноваженому представнику підприємства переможця конкурсу (п.п. 3.3.7., 3.6. Інструкції).

Відповідно до п.п.3.3.8. Інструкції, після повного виконання наряду на відпуск товарно-матеріальних цінностей, відповідальним зберігачем на зворотній стороні наряду заповнюється акт виконання наряду, який підписується керівником, відповідальною за роботу з державним матеріальним резервом особою та головним бухгалтером відповідального зберігача, скріплюється печаткою та надсилається до Держкомрезерву України.

Як встановлено із пояснень третьої особи у справі, та підтверджується позивачем, 2 примірники наряду отримано ДП "Радивилівський КХП". На виконання наряду, ДП "Радивилівський КХП" перший примірник зазначеного розпорядження (наряду) було відправлено виконавцю - Овруцькій реалбазі хлібопродуктів 28.05.2010 року, для оперативності факсограмою з супровідним листом №375 та, одночасно, поштою простим листом.

З"ясовуючи питання щодо доведення виданого розпорядження (наряду) до його виконавця у встановленому порядку, суд встановив відповідність дійсним обставинам справи доводів відповідача щодо отримання ним наряду №0.64/15 від 13.05.2010 р. у вигляді факсимільної копії, переданої за допомогою факсимільного зв"язку, з супровідним ДП "Радивилівський КХП" (судом оглянуто наявну в матеріалах справи господарського суду Житомирської області №4/5007/6/11 факсограму - наряд та супровідний, копію долучено до матеріалів справи). Підтверджується вказана обставина також поясненнями третьої особи - ДП "Радивилівський КХП".

Водночас, позивачем та третьою особою не було надано жодних належних доказів надіслання виконавцю - відповідачу у справі - оригіналу примірника наряду, як це передбачено Інструкцією про оформлення документів на закладення та відпуск матеріальних цінностей з державного, у тому числі мобілізаційного резерву, затвердженою Наказом Держкомрезерву України від 07.02.2006р. №53, на положення якої посилається й сам позивач. Поданий третьою особою журнал вихідної інформації (а.с.104-107), в якому за №375 від 28.05.2010 р. міститься запис "Овруч. Реал.база. Щодо переміщення зерна", не може бути оцінений судом як належний доказ дотримання встановленого порядку доведення до відома виконавця розпорядження Держрезерву, в т.ч. враховуючи, що такий напис міг бути вчинений і щодо передачі відповідачу факсограми.

Господарський суд враховує доводи позивача щодо листів відповідача від 02.06.2010р., від 24.06.2010р. №44 та від 24.06.2010р. №45, які оцінені позивачем як відмова від виконання розпорядження (наряду) Держрезерву, та неправомірність посилання відповідача на притримання зерна, у зв"язку з наявністю заборгованості заборгованості позивача перед відповідачем.

Разом з тим, суд зауважує, що позовні вимоги в даній справі заперечуються відповідачем не з підстав притримання матеріальних цінностей державного резерву у відповідності до ст.594 Цивільного кодексу України, а з посиланням на відсутність у нього законних підстав для відвантаження цінностей державного резерву, у зв"язку з недотриманням позивачем та третьою особою встановленого порядку доведення розпорядження Держрезерву до відома виконавця та оформлення необхідних для відпуску матеріальних цінностей документів.

Як уже зазначалось, позивачем не надано доказів на підтвердження передачі відповідачу та отримання останнім оригіналу примірника розпорядження (наряду) №0.64/15, що унеможливлює його виконання у встановленому порядку. Стосовно оформлення вказаного розпорядження суд також зважає на таке.

У відповідності до п.3.3. Інструкції, підставою для оформлення наряду (форма №28 або №28-а) є документи, зазначені в п.3.1. цієї Інструкції. Відповідно до п.3.1. Інструкції, відпуск матеріальних цінностей з державного, у т.ч. мобілізаційного резерву оформлюється визначеним переліком документів, в т.ч. довіреністю на отримання матеріальних цінностей за нарядом.

У даному випадку, довіреність на отримання матеріальних цінностей за нарядом не видавалась, що не заперечується позивачем та третьою особою. Позивач та третя особа стверджують, що наряд №0.64/15 форми Р-28а від 13.05.2010 р. стосується перміщення матеріальних цінностей, а не відпуску, а тому довіреність на отримання матеріальних цінностей від відповідача не видавалась. Представник третьої особи в засіданні суду вказував, що відповідач повинен був забезпечити транспортування зерна залізницею та іншим транспортом до ДП "Радивилівський КХП" за кошти останнього, що й означало б переміщення матеріальних цінностей відповідно до наряду.

Водночас, ні позивачем, ні третьою особою не надано та не названо жодного нормативного акту, який би передбачав такі дії відповідача відповідно до наряду від 13.05.2011 р., а також, який би визначав окремий порядок оформлення документів у разі "переміщення" матеріальних цінностей за нарядом. Не підтверджено позивачем також законодавче визначення поняття "переміщення". А тому, враховуючи викладене, суд не приймає до уваги доводи позивача та третьої особи щодо особливого порядку оформлення документів для переміщення матеріальних цінностей з держрезерву.

За таких обставин, відсутність оформленої у відповідності до Інструкції №53 довіреності на отримання матеріальних цінностей за нарядом оцінюється господарським судом як недотримання позивачем та третьою особою порядку оформлення документів для забезпечення виконання виданого розпорядження (наряду) від 13.05.2011 р.

Відповідно до п.3.3.2. Інструкції №53, наряд в обов"язковому порядку повинен містити інформацію щодо найменування матеріальних цінностей, одиниці виміру, кількості, ціни за одиницю та загальної вартості, термін дії наряду.

Згідно наказу голови Державного комітету України з державного матеріального резерву від 16.10.2007 р. №317 "Щодо внесення змін до Інструкції про формлення документів на закладення та відпуск матеріальних цінностей з державного, у тому числі мобілізаційного резерву", пункт 3.3.2. Інструкції №53 викладено в редакції, за якою наряд в обов"язковому порядку повинен містити інформацію щодо найменування матеріальних цінностей, одиниці виміру, кількості, ціни за одиницю та загальної вартості.

Проте, всупереч вищезазначеним встановленим вимогам до оформлення розпорядження (наряду) Держрезерву, видане на відповідача розпорядження (наряд) №0.64/15 від 13.05.2010 р. не містить обов"язкових реквізитів, а саме: ціни за одиницю та загальної вартості матеріальних цінностей. Отже, самим позивачем не дотримано вимог оформлення розпорядження на ім"я відповідача.

При цьому, встановлення ціни за одиницю та загальної вартості матеріальних цінностей має суттєве значення для визначення розміру штрафних санкцій, а саме, передбаченого п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" штрафу у розмірі 100% вартості невідвантажених матеріальних цінностей. У даному випадку, в наряді не встановлено ціну та вартість зерна, що мало бути відпущене відповідачем, а в обгрунтування вартості зерна, з якої позивач виходив для розрахунку суми штрафу, позивач послався на те, що згідно службової записки №0.62/34 від 12.07.2011 р. директора Департаменту державного резерву станом на 13.05.2011 р., середній рівень ринкових цін на матеріальні цінності державного резерву, а саме на жито групи А становить 1950,00 грн. за тонну (а.с.16). Відповідно, 100% вартості 366,262 тонн жита гр.А за ціною 1950,00 грн. за тонну становить 714210,09 грн. (розрахунок, а.с.4).

У відповідності до п.3.2., п.3.3. договору між сторонами, ціна на матеріальні цінності, що закладаються до державного резерву, визначаються на момент закладення комітетом; ціна на матеріальні цінності, що відпускаються із державного резерву, визначаються на момент відпуску комітетом.

Суд зауважує, що позивачем вказано в службовій записці та взято до уваги при розрахунку штрафу ціну та вартість жита гр.А станом не на час видачі розпорядження (наряду) - 13.05.2010р., які повинні були бути зазначені в наряді, а станом на 13.05.2011р.

Слід зазначити, що в ході розгляду даної справи, судом також оглядались матеріали справи господарського суду Житомирської області №4/5007/6/11 за позовом Овруцького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного комітету України з державного матеріального резерву (м.Київ) до Відкритого акціонерного товариства "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" (м.Овруч) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного підприємства "Радивилівський комбінат хлібопродуктів" (м.Радивилів Рівненської області) про зобов"язання вчинити певні дії та стягнення штрафу в сумі 366262,00 грн. та пені в сумі 25026,23 грн., позов в якій було заявлено щодо примусового виконання відповідачем того ж наряду від 13.05.2010 р. та стягнення з відповідача штрафних санкцій за невиконання даного наряду на підставі п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв". Ухвалою від 31.05.2011 р. по справі №4/5007/6/11 позов прокурора залишено без розгляду, у зв"язку з неподанням сторонами по справі необхідних для вирішення справи доказів.

Як встановлено судом з матеріалів вищеназваної справи №4/5007/6/11, при розрахунку суми штрафу, за тих же обставин і з тих же підстав, що в даній справі, прокурором взято до уваги службову записку від 26.10.2010 р. №0.81/562 директору Департаменту зберігання державного резерву, за якою рівень цін на жито гр.А станом на 02.06.2010 р. становив 1000,00 грн. за тонну.

Представник позивача в засіданні суду стверджувала, що позивач наділений правом самостійно визначати ціну на матеріальні цінності з державного резерву, проте, будь-якого правового обгрунтування з даного приводу не надала.

Водночас, з урахуванням вищевикладеного, розрахунок суми штрафу, визначений відповідно до непідтвердженої документально та необгрунтованої позивачем ціни зерна, не може бути оцінений судом як правомірний.

З урахуванням вищевикладених встановлених судом обставин справи щодо недотримання позивачем та третьою особою вимог до оформлення розпорядження (наряду) Держрезерву №0.64/15 від 13.05.2010 р. та документів для забезпечення виконання даного наряду, а також доведення розпорядження у встановленому порядку до відома його виконавця, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов"язання ВАТ "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" виконати наряд Держрезерву України від 13.05.2010 р. №0.64/15.

Як уже зазначалось, правовою підставою позовних вимог про стягнення 714210,09 грн. штрафу та 127657,72 грн. пені є припис п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв".

У відповідності до п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", за несвоєчасне виконання розпорядження центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом, про відвантаження матеріальних цінностей державного резерву підприємства, установи і організації - відповідальні зберігачі сплачують штраф у розмірі 100 відсотків вартості не відвантажених у строк матеріальних цінностей і пеню за кожний день прострочення до повного виконання розпорядження.

Таким чином, зі змісту вказаного припису вбачається, що встановлена в ньому відповідальність у вигляді штрафу та пені застосовується за невідвантаження у строк матеріальних цінностей. Отже, виконавцю розпорядження має бути встановлено певний строк для виконання наряду, а у разі порушення встановленого строку (несвоєчасного виконання) у виконавця виникає обов"язок сплати штрафних санкцій.

Разом з тим, розпорядження Держрезерву №0.64/15 від 13.05.2010 р. не містить строку його виконання (відповідно до наказу голови Державного комітету України з державного матеріального резерву від 16.10.2007 р. №317 змінено п.3.3.2. Інструкції №53, термін дії наряду виключено з обов"язкових реквізитів); не встановлює строку виконання наряду й Інструкція про оформлення документів на закладення та відпуск матеріальних цінностей з державного, у тому числі мобілізаційного резерву, затверджена Наказом Держкомрезерву України від 07.02.2006р. №53. Згідно пояснень представника позивача в засіданні суду, строк виконання розпорядження раніше зазначався в наряді, на час видачі наряду від 13.05.2011 р. та на даний час строк виконання наряду законодавчо не визначений.

У відповідності до загальних положень цивільного законодавства, зокрема, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У даному випадку, строк виконання розпорядження (наряду), виданого позивачем не встановлено ні в договорі між сторонами, ні в самому наряді, ні в спеціальних нормативних актах, що регулюють правовідносини сторін зі зберігання матеріальних цінностей державного резерву. А тому, стверджувати про прострочення (несвоєчасне виконання) відповідачем розпорядження Держрезерву у позивача немає підстав.

Крім того, з листа Державного комітету України з Державного матеріального резерву від 21.06.2010 р., адресованого ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів", наданого відповідачем в засіданні суду 06.10.2011 р. (а.с.126), вбачається, що вже після видачі на ім"я відповідача розпорядження (наряду) від 13.05.2010 р. про відвантаження зерна третій особі, позивач у вказаному листі наполягав на негайному освіженні 366,262 тонн зерна державного резерву зерном врожаю 2010 року. Така вимога позивача, в будь-якому випадку, передбачала вжиття відповідачем певних заходів щодо освіження зерна держрезерву у встановленому порядку, що унеможливлювало одночасно й відвантаження вказаного зерна третій особі.

За таких обставин, правових підстав для застосування до відповідача передбаченої п.9 ст.14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відповідальності у вигляді сплати штрафу та пені - не вбачається. У позові щодо стягнення 714210,09 грн. штрафу та 127657,72 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору; ці дані можуть встановлюватись письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників та інших осіб, що беруть участь у судовому засіданні.

Всупереч вказаним вимогам процесуального кодексу, позивачем не було доведено законність та обгрунтованість позовних вимог.

З урахуванням вищевикладених встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, у порядку виконання припису ст.43 Господарського процесуального кодексу України надавши юридичне обґрунтування доказам по справі в їх сукупності, господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ляхевич А.А.

Повний текст рішення підписано 11.10.2011 р.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - третій особі (ДП "Радивілівський комбінат хлібопродуктів" (35500, Рівненська обл., м.Радивилів, вул.Волковенка,11)

5 - прокуратурі Житомирської області

(2-5 прост.)