ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
13.12.11 Справа № 5010/983/2011-14/48
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого-судді Краєвської М.В.
суддів: Галушко Н.А.
ОСОБА_1
розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 09.08.2011 р. б/н
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2011 р.
у справі № 5010/983/2011-14/48
за позовом ТзОВ «Рознет», с.Верхня Калуського р-ну Івано-Франківської обл.
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Коломия Івано-Франківської обл.
про стягнення 35 662, 1 грн., в т.ч. 14 400 грн. основного боргу, 681, 12 грн. інфляційних втрат, 167, 78 грн. 3 % річних, 20 413, 2 грн. пені, за договорами суборенди (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а.с.97-99, Том 1)
За участю представників сторін:
від позивача ОСОБА_3 (юрист, довіреність від 18.08.2011 р. вих. № 173/01 у матеріалах справи, а.с.45, Том 2);
від відповідача не з»явився
Представнику позивача розяснено його права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.
За відсутності клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу від позивача в судовому засіданні не забезпечується повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розгляд апеляційної скарги відкладався, зупинявся (поновлювався) з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 30.08.2011 р. (а.с.142, Том 1), 04.10.2011 р. (а.с.81-82, Том 2), 23.11.2011 р. (Том 2).
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2011 р. у справі № 5010/983/2011-14/48 (суддя Булка В.І.) позов про стягнення 35 662, 1 грн., в т.ч. 14 400 грн. основного боргу, 681, 12 грн. інфляційних втрат, 167, 78 грн. 3 % річних, 20 413, 2 грн. пені, за договорами суборенди, задоволено повністю за підставністю й обґрунтованістю (а.с.116-117, Том 1).

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу (а.с.129-130, Том 1), в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з наступних підстав: господарським судом не досліджено всіх обставин справи, не дано оцінки всім доказам по справі, а також не взято до уваги, що 01.01.2010 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 і ТзОВ «Гостинний дім»був укладений договір суборенди нежитлового приміщення пл.80 кв.м за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Мазепи, 183 до 31.12.2010 р., орендна плата сплачувалась через касира згідно з журналом руху коштів, проте цей доказ господарський суд до уваги не взяв; ТзОВ «Гостинний дім»змінив назву на ТзОВ «Рознет»; договір суборенди з позивачем до 2013 року мною не підписувався, 31.01.2011 р. ключі від орендованого приміщення повернуті позивачу, в даному приміщенні перебувають інші суборендарі; оскільки 31.03.2011 р. позивач направив відповідачу заяву про відмову в договорі, то штрафні санкції нараховано неправомірно (повинно б бути до 31.03.2011 р., а не 17.06.2011 р.); господарський суд неправомірно покликався на висновок спеціаліста щодо підпису та безпідставно відмовив у проведенні судової почеркознавчої експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому (а.с.2-3, Том 2).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 серпня 2010 року між Дочірнім підприємством торгово-виробничою фірмою «Стиль»ТзОВ фірми «Гоба»(орендодавець) і ТзОВ «Рознет»(орендар) був укладений договір № 01/10/10/1540 оренди нежитлового приміщення пл.1540 кв.м, розміщеного за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Мазепи, 183, терміном дії до 30.09.2013 р. (далі договір оренди) (а.с.70, Том 2).

Пунктом 4.2 договору оренди передбачено право орендаря надавати орендоване приміщення в суборенду без згоди орендодавця, самостійно укладати договори й угоди.

Згідно з п.1.2 договору оренди об»єкт оренди вважається прийнятим орендарем у день підписання акту прийому-передачі.

На виконання п.1.2 договору оренди 01.10.2010 р. між сторонами підписаний акт приймання-передачі нежитлового приміщення (а.с.71, Том 2).

Підставою виникнення цивільних прав і обов»язків позивачем визначено 2 укладені між ТзОВ «Рознет»(суборендодавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (суборендар) договори суборенди нежитлового приміщення заг. пл. 80 кв.м в приміщенні, розташованому за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Мазепи, 183, від 01.10.2010 р. № 01/10/10-80 (а.с.16-17, Том 1), від 24.11.2010 р. № 24/11/10-80 (а.с.18-19, Том 1) (далі договори суборенди).

Відповідно до п.6.1 договору суборенди від 01.10.2010 р. № 01/10/10-80 останній вступає в дію з 01.10.2010 р. до 23.11.2010 р.

Згідно з п.6.1 договору суборенди від 24.11.2010 р. № 24/11/10-80 останній вступає в дію з 24.11.2010 р. до 30.09.2013 р.

Відповідно до п.п.4.1, 4.3 обох договорів розмір щомісячної орендної плати становить 2 400 грн., яка сплачується щомісячно не пізніше 10-го числа місяця наступного розрахунковим.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату за 6 місяців на загальну суму 14 400 грн. (№ 81 від 29.10.2010 р., № 96 від 23.11.2010 р., № 98 від 30.11.2010 р., № 104 від 31.12.2010 р. підстава - договір суборенди від 01.10.2010 р. № 01/10/10-80, № 11 від 31.01.2011 р., № 26 від 28.02.2011 р., № 34 від 31.03.2011 р. підстава договір суборенди від 24.11.2010 р. № 24/11/10-80, а.с.27-33, Том 1).

Як вбачається з заперечення на позов (а.с.39, Том 1), відповідач вказує, що всі належні до оплати за суборенду кошти фактично ним були оплачені представнику позивача, який постійно в телефонному режимі повідомляв про час свого приїзду в м.Коломия, і вимагав їх отримання в готівці, про що в журналі обліку проставляв свій підпис під отриманою сумою.

Таким чином, відповідач визнає факт існування відносин суборенди з позивачем.

Крім того, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.10.2011 р. зупинено апеляційне провадження у справі № 5010/983/2011-14/48 у зв»язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи (а.с.81-82, Том 2).

Висновком № 4070 судово-почеркознавчої експертизи, складеним 21.11.2011 р. Львівським НДІ судових експертиз (Том 2), встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2, розташовані в графах «Суборендар»в договорі суборенди нежитлового приміщення від 01.10.2010 р. № 01/10/10-80, акті здачі-приймання орендованого приміщення від 01.10.2010 р., договорі суборенди нежитлового приміщення від 24.11.2010 р. № 24/11/80, акті здачі-приймання орендованого приміщення від 23.11.2010 р., виконані ОСОБА_2, з намаганням їх виконавця змінити ознаки своїх підписів.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2011 р. у справі № 5010/983/2011-14/48 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не спростував сам факт помилковості нарахування орендної плати, так і документально відсутність заборгованості згідно з вищевказаними виставленими рахунками під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також при поданні апеляційної скарги, не долучивши платіжних доручень про її погашення.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що в господарському процесі долучення доказів до матеріалів справи не повязується з особистою явкою представника в судове засідання, вказані процесуальні дії не є взаємозалежними. Кожному представленому стороною доказу судом надається оцінка згідно з ст.43 ГПК України.

Отже, суд першої інстанції підставно й обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 14 400 грн. основного боргу.

На підставі ст.625 ЦК України згідно з розрахунком позовних вимог (а.с.100-106, Том 1) за період з листопада 2010 року до червня 2011 року позивачем нараховано відповідачу 681, 12 грн. інфляційних втрат, за період з 11.11.2010 р. до 17.06.2011 р. - 167,78 грн. 3 % річних, що і підставно стягнуто судом першої інстанції.

Позовна вимога про стягнення 20 413, 2 грн. пені, що нарахована відповідно позивачем за обома договорами суборенди за період з 11.11.2010 р. до 17.06.2011 р. згідно з розрахунком позовних вимог (а.с.100-106, Том 2), є обґрунтованою та такою, що підставно задоволена місцевим господарським судом, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 п.1 ст.199 ГК України до відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно з ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Враховуючи вищенаведені положення закону, умова щодо застосування пені повинна бути обовязково закріплена в договорі.

Пунктами 5.3 обох договорів передбачено, що за невнесення чи несвоєчасне внесення орендної плати суборендар сплачує суборендодавцю пеню в розмірі 1 % від неоплаченої суми за кожен день прострочки.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення заборгованості, а розрахунок позовних вимог (а.с.100-106, Том 2) проведений, виходячи з неоплаченої суми основного боргу, котра документально не спростована, то позовна вимога про стягнення пені саме в розмірі 20 413, 2 грн. є законною та такою, що ґрунтується на умовах обох договорів суборенди.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від від 06.07.2011 р. у справі № 5010/983/2011-14/48 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

ОСОБА_4Краєвська

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.В.Орищин