ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" жовтня 2011 р. Справа № 5019/2048/11

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Поліхім"

до відповідача1 Відкрите акціонерне товариство "Здолбунівський завод продовольчих товарів"

до відповідача2 Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк"

про визнання недійсним договору відступлення вимоги

Суддя Качур А.М.

Представники:

Від позивача : ОСОБА_1довіреність в матеріалах справи;

Від відповідача 1: ОСОБА_2 -директор;

Від відповідача 2: ОСОБА_3 довіреність в матеріалах справи;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Поліхім" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів", Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" про визниння недійсним договору уступлення вимоги.

В позовній заяві позивач зазначає, що на момент укладення договору уступлення права вимоги від 29.03.2010 була відсутня специфікація (заявка), згідно якої продавець (ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів") за договором купівлі-продажу заставного майна (товарів) від 29.03.2010 повинен був поставляти товар покупцю (ТОВ фірмою "Поліхім"), а отже сторонами не було досягнуто згоди по асортименту, ціні та кількості товару. А отже, у Відповідача1, на момент укладення договору відступлення права вимоги від 29.03.2010 був відсутній обов'язок поставити на користь позивача товар а у Позивача був відсутній обов'язок оплачувати його вартість.

В обгрунтування вимог Позивач посилається на ст. 203, ч.1 ст.215, ст. 514 Цивільного кодексу України.

Відповідач 1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідач 2 проти позову заперечив з підстав викладених у подананих суду запереченнях, в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

В судовому засіданні Позивач та Відповідач2 підтвердили свої вимоги та заперечення викладені письмово.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, оцінивши наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2010 між ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів" (ОСОБА_4 кредитор), ПАТ АКБ "Індустріалбанк" (ОСОБА_5 кредитор) та ТОВ фірмою "Поліхім" (Боржник) укладено Договір відступлення права вимоги, за п.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, ОСОБА_4 кредитор відступає ОСОБА_5 кредитору, а ОСОБА_5 кредитор набуває право вимоги, належне ОСОБА_4 кредитору і стає кредитором за Договором купівлі-продажу заставного майна (товарів) №29/0310 від 29.03.2010, який укладений між ВАТ "Здолбунівський завод продовольчих товарів" і ТОВ фірмою "Поліхім".

Відповідно до п.2. Договору відступлення права вимоги, ОСОБА_5 кредитор набуває право грошової вимоги за Договором купівлі-продажу заставного майна (товарів) від 29.03.2010 з ТОВ фірма "Поліхім", як боржника, по поверненню грошових коштів в сумі 213536,59 грн., які в подальшому зараховуються на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 кредитора перед АКБ "Індустріалбанк" згідно Кредитного договору№ 2302/0800/1/08 від 15.07.2008.

Згідно п.2.1. Договору відступлення права вимоги, до ОСОБА_5 кредитора переходить зазначене вище право вимоги ОСОБА_4 кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення Договору купівлі-продажу заставного майна (товарів) від 29.03.2010.

За п.п.3.- 4. Договору відступлення права вимоги, право вимоги, що відступається ОСОБА_5 кредиторові, засвідчується наступними документами: Договір купівлі-продажу заставного майна (товарів) від 29.03.2010, накладна на отримання товару Боржником. Копії вказаних документів, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає ОСОБА_4 кредитор за цим Договором, передаються ОСОБА_4 кредитором ОСОБА_5 кредитору в момент підписання сторонами цього Договору і є його невід'ємною частиною. Оригінал накладної на отримання товару Боржником ОСОБА_4 кредитор зобов'язаний передати ОСОБА_5 кредитору на протязі одного дня з дати передачі товару Боржнику.

Відповідно до п.5 Договору відступлення права вимоги, до ОСОБА_5 кредитора переходять усі права, які забезпечують виконання обов'язків боржника.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Приписи ст. 513 Цивільного кодексу визначають вимоги щодо форми відступлення права вимоги: правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання Позивача на відсутність угодженої специіфкації та недосягнення згоди по асортименту, ціні та кількості товару за договором купівлі-продажу заставного майна (товарів) від 29.03.2010 судом відхиляється, оскільки відсутність узгодженої специфікації за договором купівлі-продажу не може бути підставою визнання недійсним договору відступлення вимоги.

Виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, за умовами яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Наявність таких обставин позивачем не довдено.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач у даній справі, не є підставою для визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 29.03.2010.

Витрати по сплаті держмита та судові витрати на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Качур А.М.

підписано "21" жовтня 2011 р.