ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________

17.10.11 Справа № 5008/647/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Олійник І.О.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

від третьої особи (ОСОБА_4С.) не зявився

від третьої особи (КП «Берегівське БТІ Берегівської районної ради») ОСОБА_5

Розглянувши апеляційну скаргу Релігійної громади реформатської церкви с.Астей, с.Астей, б/н від 15.07.2011 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 07.07.2011 року (підписане 11.07.2011 року), суддя Івашкович І.В.

у справі №5008/647/2011

за позовом Релігійної громади реформатської церкви с.Астей, с.Астей

до відповідача ОСОБА_6 комітету Астейської сільської ради, с.Астей

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: громадянин ОСОБА_4, с.Астей

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: КП «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради», м.Берегово

про визнання права власності на нерухоме майно

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Закарпатської області від 07.07.2011 року по справі №5008/647/2011 позивачу відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1.

Суд у рішенні посилаючись на положення ст.ст.16, 328, Закону України «Про свободу совісті та релігійної організації»зазначає, що позивачем не подано доказів набуття ним права власності на спірну квартиру та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Релігійна громада реформатської церкви с.Астей подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 07.07.2011 року по справі №5008/647/2011. Зокрема, скаржник зазначає, що рішення Берегівського районного суду від 17.12.2008 року, яким задоволено позов ОСОБА_4 до Виконкому Астейської сільської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2, скасовано рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.09.2010 року, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру. Апелянт звертає увагу суду на те, що спірна квартира згідно архівної довідки належить релігійній громаді.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін,

Представник третьої особи (ОСОБА_4С.) в судове засідання не зявився. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що він проживає у спірній квартирі та, що така зареєстрована БТІ за ним, а позивачем не підтверджено набуття права власності на спірну квартиру.

Представник третьої особи (КП «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради») в судовому засіданні зазначила, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення Берегівського районного суду Закарпатської області. Поряд з цим, представила суду для огляду реєстраційну справу на будинок №33 по вул.Прикордонній у с.Астей Берегівського району Закарпатської області. Про те, що рішення суду, на підставі якого зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_4 скасовано рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.09.2010 року БТІ не відомо.

Суд, заслухавши пояснення представників присутніх в судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Позивач, подаючи такий позов повинен підтвердити наявність права власності на спірне майно.

Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом норм ст. 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем долучено до матеріалів справи архівну довідку Державного архіву Закарпатської області №359 від 16.03.2006р., в якій зазначено, що в документах поземельно-книжного відділу Берегівського окружного суду, в поземельній вкладці №54 с.Астей значиться, зокрема, на парцелі 182 - будинок №50 з двором на території села площею 346 кв. сажнів, що згідно судових записів №3457 від 06.03.1914р., №4541 від 07.11.1868р. знаходилось у власності реформатської церковної громади с.Астей.

Позивач зазначає, що у будинку зазначеному в архівній довідці знаходиться квартира №2 (буд.№33 по вул.Прикордонна в с.Астей) та, що вказаний будинок будувався Релігійною громадою реформатської церкви с.Астей та знаходиться біля церкви вказаної громади.

Відповідач зазначеного позивачем не заперечив та документально не спростував. На вимогу суду підстав для поселення в спірну квартиру в 1974 році сімї ОСОБА_5 не подав. Як встановлено судом сімя ОСОБА_5 у вказану квартиру була заселена адміністрацією Сільськогосподарської дослідної станції, проте на якій підставі не знає ні відповідач ні третя особа. Квартира на балансі ні відповідача ні Закарпатського інституту АПВ УААН не була, отже такі нею розпоряджатись не могли і без дозволу власника заселяти не мали підстав. Наведене підтверджується рішенням суду Берегівського районного суду по справі №2/123/08 від 17.12.2008 року, яким задоволено позов ОСОБА_4 до Виконкому Астейської сільської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Проте, вказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.09.2010 року, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру, оскільки останнім не доведено тих підстав на які він посилався, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України.

На вимогу ухвал суду по даній справі Виконкомом Астейської сільської ради не подано доказів, які підтверджували наявність підстав для заселення у квартиру АДРЕСА_4 сімї ОСОБА_5 в 1974 році.

Слід зазначити, що судом взято при розгляді справи до уваги те, що позивач не предявляє вимог щодо самочинно добудованих приміщень (літню кухню, гараж, сарай) гр. ОСОБА_4

Враховуючи, що ні відповідачем ні третьою особою не спростовано вищенаведене, не подано доказів набуття права власності третьою особою (ОСОБА_4С.) на спірну квартиру, тому суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Керуючись ст.ст.103,104,105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Релігійної громади реформатської церкви с.Астей задоволити.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 07.07.2011 року по справі №5008/647/2011скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задоволити.

Визнати за Релігійною громадою реформатської церкви с.Астей право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_6 комітету Астейської сільської ради (Закарпатська область, Берегівський район, с.Астей вул.Дружби Народів,33) на користь Релігійної громади реформатської церкви с.Астей (Закарпатська область, Берегівський район, с.Астей, вул.Прикордонна,37) 411,30 грн. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

ОСОБА_1

Повний текст постанови

виготовлено 28.10.2011р.