ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" грудня 2011 р. Справа № 5019/2527/11

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до відповідача фізичної особи ОСОБА_1

про розірвання договору купівлі-продажу обєкта державної власності від 26.06.2000 року №1139 та повернення обєкта в державну власність

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_2 довіреність № 12 від 20.07.2010 року;

від відповідача: представник ОСОБА_3 довіреність б/н від 04.11.2011 року.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України розяснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою № 10-07-02885 від 31.10.2011 року, згідно якої просить розірвати договір купівлі-продажу № 1139 від 26.06.2000 року обєкта незавершеного будівництва двохквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою Рівненська область, Сарненський район, с.Клесів, вул.Шкільна, 5 та зобовязати відповідача повернути обєкт незавершеного будівництво двохквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою Рівненська область, Сарненський район, с. Клесів, вул. Шкільна, 5 в державну власність Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області, шляхом підписання акту приймання-передачі.

21.11.2011 року відповідач подав відзив на позов, в якому, заперечує проти позовних вимог та просить в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що 28.10.2008 року закінчився трьохрічний строк позовної давності передбачений статтею 257 ЦК України, а відтак, в порядку статті 267 ЦК України, в задоволені позову слід відмовити. Відповідач подав суду заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Вивчивши у відкритому судовому засіданні подані позивачем та відповідачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

26.06.2000 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (продавець) та фізичною особою ОСОБА_1 (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу обєктів незавершеного будівництва, що підлягає продажу на аукціоні (надалі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобовязався передати у власність покупцю обєкт незавершеного будівництва двохквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою Рівненська область, Сарненський район, смт.Клесів, вул.Шкільна, 5 на земельній ділянці площею 0,10 га., а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Договір нотаріально посвідчений 26.06.2000 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Обєкт незавершеного будівництва переданий відповідачу по акту від 28.10.2000 року.

Відповідно до п.1.2 Договору право власності на обєкт незавершеного будівництва переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього Договору.

Розділом 5 Договору визначено обовязки покупця:

- в установлений договір термін прийняти обєкт;

- на вимогу продавця надавати необхідні матеріали, відомості, документи, тощо про виконання умов договору;

- закінчити будівництво;

- забезпечити виконання санітарних та екологічних норм щодо охорони навколишнього середовища;

- у разі зміни власника обєкта приватизації покупець повинен покласти всі зобовязання за договором на нового власника;

- питання приватизації (оренди) земельної ділянки вирішується з ініціативи покупця згідно чинного законодавства після оформлення права на обєкт незавершеного будівництва.

Відповідно до статті 7 Закону України Про приватизацію державного майна, на державні органи приватизації покладені завдання щодо здійснення функцій по контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного комунального майна.

Розділом 6 Договору передбачено обовязок позивача контролювати виконання умов Договору.

Позивач протягом 2000-2009 років здійснював перевірки. У порядку здійснення контролю умов договору купівлі-продажу, Регіональне відділення ФДМУ по Рівненській області зверталось до відповідача листами від 22.08.2007 року № 2842; від 13.10.2008 року №18-01-03048; від 01.04.2009 року № 18-07-00828 та від 06.10.2009 року №18-07-02474, у яких витребовувалась інформація та підтверджуючі документи про виконання умов Договору. На вказані листи відповідач надав відповіді, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України Про приватизацію обєктів незавершеного будівництва №456/93 від 14.10.1993 року, який діяв на момент укладення Договору, порядок укладення договорів купівлі-продажу та оплати об'єкта незавершеного будівництва і земельної ділянки визначається відповідним законодавством.

Частиною 2 статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна передбачено, що умови завершення будівництва житлових будинків мають бути включені в договір купівлі-продажу, при цьому термін дії зазначених зобовязань, за винятком виконання встановлених мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати пять років.

Зі змісту Договору вбачається, що ним не передбачені строки виконання зобовязань сторонами, проте як зазначено вище, згідно вимог закону вони не повинні перевищувати пять років.

Договір укладено 26.06.2000 року та нотаріально посвідчено 26.06.2000 року, отже кінцевий строк виконання зобовязань по Договору сплинув 26.06.2005 року.

Відповідно до частини 5 статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішення суду в разі не виконання іншою стороною зобовязань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статтей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З врахуванням вказаних норм Цивільного кодексу України перебіг позовної давності щодо виконання зобовязань за Договором почався 27.06.2005 року та закінчився 27.06.2008 року. Позивачем подано позов 31.10.2011 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідно до частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач подав відзив на позов, в якому заявив про застосування строків позовної давності.

За наведеного, враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, в задоволенні позову слід відмовити в звязку з спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписаний 13 грудня 2011 року.

< Текст > < Текст > < Текст >