ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" листопада 2011 р. Справа № 5019/2274/11

за позовом Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод"

до відповідача ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_2

про стягнення в сумі 87 343 грн. 85 коп.

Суддя Качур А.М.

Представники:

від позивача : представник ОСОБА_3 (довіреність №3 від 19.05.11р.)

від відповідача : представник не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 86245,39 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення №853.

Через канцелярію суду відповідачем подано клопотання від 01.11.2011 року про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, оскільки на дату засідання представник перебуває у тривалому відрядженні. Відповідачем до клопотання не подано доказів, що стверджують обставини вказані в клопотанні. При цьому, слід зазначити, що відповідно до приписів ст.28 Господарського процесуального кодексу України громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Суб'єкти підприємницької діяльності - фізичних осіб можуть бути представлені в судових справах іншими особами, а також вести свої справи в суді особисто.

За таких обставин, керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі відповідача за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

05.01.2011 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" (далі - Постачальник) та Підприємцем ОСОБА_2 (далі - Покупець) укладено Договір поставки №23, згідно з умовами якого Постачальник зобовязався передавати (поставляти) Покупцеві товар, а Покупець зобовязався приймати вказаний товар і оплачувати його на умовах Договору.

Згідно п.2.4. Договору поставки Покупець зобовязаний по мірі надходження коштів оплатити поставку товару згідно поданих рахунків два рази в місяць, але не пізніше 5-го числа послідуючого місяця.

На виконання умов договору Позивачем поставлено Відповідачу товар на загальну суму 86245,39грн. Відповідач за товар не розрахувався. Заборгованість становить 86245,39грн..

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України ).

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України ).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України ).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 86245,39 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню, з покладенням витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Керуючись ст.49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнехолод" (33009, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 112, код 01553787) 86245,39грн. основного боргу, 862,46грн. витрат на оплату державного мита та 236,00грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Качур А.М.

підписано "02" листопада 2011 р.