ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" грудня 2011 р. Справа № 5019/2647/11

За позовом ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 28364 грн. 71 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача: особисто ОСОБА_2;

відповідача: представник не з'явився.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Підприємця ОСОБА_3 27150 грн. 00 коп. основного боргу, 1140 грн. 30 коп. інфляційних втрат, 74 грн. 41 коп. 3% річних за Договором-заявкою №01-11198 від 21.09.2011 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав. Ухвала про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду направлена відповідачу за адресою зазначеною у позовній заяві, а саме: 33024, АДРЕСА_1 повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв'язку на конверті "за закінченням терміну зберігання".

Згідно наявного в матеріалах справи Спеціального витягу з ЄДРПОУ ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: 33024, АДРЕСА_1.

За таких обставин, керуючись ст.75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2011 року між ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - Перевізник) та ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_3 Анатолієвичем (далі - Експедитор) було укладено Договір-заявку №01-11198 (далі - Договір), згідно умов якого перевізник зобов'язався перевезти вантаж (сировина) із Німеччини на Україну, а експедитор - сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п.1 Договору маршрут перевезення Германія - Україна.

На виконання умов Договору позивачем було надано автотранспортний засіб марки «Вольво»державний номерний знак НОМЕР_1/АІ 9481ХР.

28.09.2011 року вантаж доставлено та вручено вантажоодержувачу 28.09.2011 року, що підтверджується відміткою у міжнародній товарно-транспортній накладній №041184 від 22.09.2011 року (далі - СМR).

Відповідно до умов Договору сторони погодили, що сума фрахту складає еквівалент у гривні 2500 євро по курсу НБУ на день перетину кордону.

28.09.2011 року позивач передав відповідачу обумовлені Договором наступні документи: рахунок-фактуру №СФ-00182 від 28.09.2011 року, акти №ОУ-000186 здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну, СМR, свідоцтво про реєстрацію, свідоцтво платника ПДВ, ліцензія.

01.10.2011 року позивачем направлено: рахунок-фактуру №СФ-00182 від 28.09.2011 року, два акти №ОУ-000186 здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну СМR, свідоцтво про реєстрацію, свідоцтво платника ПДВ, ліцензія, які відповідач отримав 04.10.2011 року, що стверджується наявною у матеріалах справи копією листа Київської обласної Дирекції Центру поштового зв'язку №01-04-223 від 07.12.2011 року.

Отримання вищезгаданого акту підтверджує, що позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку №СФ-00182 від 28.09.2011 року на загальну вартість робіт (послуг) 27150 грн. 00 коп.

Відповідно до п.12 Договору умови оплати - безготівковий розрахунок до 10 днів по оригіналах документів.

В порушення умов Договору відповідач не оплатив суму фрахту за перевезення вантажу у встановлений Договором строк.

На момент розгляду справи борг відповідача перед позивачем становить 27150 грн. 00 коп. В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем боргу перед позивачем в сумі 27150 грн. 00 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства; крім того підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Стаття 628 Цивільного кодексу України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором транспортного експедирування (ст.929 ЦК України), одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За порушення обовязків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ст. 934 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобовязання позивачем на суму боргу в період з 08.10.2011 року по 09.11.2011 року нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 74 грн. 41 коп. та інфляційні втрати за період з 08.10.2011 року в розмірі 104 грн. 00 коп. Розрахунок перевірено судом та визнано вірним.

Відповідач отримав оригінали документів 04.10.2011 року, тобто відповідно до п.12 Договору строк виконання зобов'язання настав 15.10.2011 року.

Згідно із здійсненим судом розрахунком за прострочення виконання грошового зобовязання в період з 15.10.2011 року по 09.11.2011 року стягненню з відповідача підлягає 3% річних в розмірі 2 грн. 23 коп..

Згідно із здійсненим судом розрахунком за прострочення виконання грошового зобовязання в період з 15.10.2011 року по 09.11.2011 року інфляційні втрати не підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не оплачений, його розмір підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 27150 грн. 00 коп. основного боргу та 2 грн. 23 коп. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат на оплату судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_3 (33024, м.Рівне, вул.Вербова, 44/85, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 особи - підприємця - ОСОБА_2 (08132, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) 27150 грн. 00 коп. основного боргу, 2 грн. 23 коп. три відсотка річних, 1477 грн. 50 коп. витрат на оплату судового збору. В решті позовних вимог відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписано "20" грудня 2011 року

< Текст > < Текст > < Текст >