ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
26.10.11 Справа № 16/48/5022-955/2011
Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого-судді: Бойко С.М.,
суддів: Бонк Т.Б.,
при секретарі судового засідання Томкевич Н.
з участю представників:
від скаржника (відповідача) не зявився,
позивача зявився,
розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Нечипорук Транспорт Сервіс, м.Тернопіль
на рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2011 року, суддя С.Хома, у справі № 16/48/5022-955/2011
за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Техно-сервіс плюс, с.Старовойтове
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Нечипорук Транспорт Сервіс, м.Тернопіль
рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.09.2011 року частково задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Техно-сервіс плюс в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Нечипорук Транспорт Сервіс 28184,74 грн. основного боргу та 1029,32 грн пені, що складає заборгованість за поставлений відповідачу товар згідно договору №21/04/10 купівлі-продажу нафтопродуктів від 23 квітня 2010 року.

Рішення суду мотивоване тим, що доказів оплати поставленого товару відповідач суду не надав, а тому позовні вимоги про її стягнення та пені, нарахованої за несвоєчасне погашення заборгованості підлягають до задоволення.

В частині позовних вимог щодо стягнення 18030,42 грн. пені в позові відмовлено, як безпідставно заявленій, оскільки враховуючи неможливість встановлення дати отримання платежів відповідачем, суд вважав належним доказом підтвердження наявності заборгованості перед позивачем підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 16.03.2011 року, з якого і здійснив розрахунок пені.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати в зв»язку з неповним з»ясуванням місцевим судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що аналіз фінансово-господарських документів ТзОВ Нечипорук Транспорт Сервіс свідчать про невідповідність заявленого позивачем до відшкодування розміру позовних вимог сумам, які відповідач заборгував позивачу за паливні матеріали, а тому вважає за необхідне застосувати в спірному випадку спеціальні знання експертів із дослідження фінансово-господарських документів.

Скаржник також покликається на відсутність в укладеному між сторонами договорі умов щодо застосування до сторін у вигляді відповідальності будь-яких штрафних санкцій, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов»язання.

В судове засідання представники скаржника не з»явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвали суду, а тому, зважаючи на строк розгляду спору, суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свої позиції, пояснення дав аналогічні викладеним в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-сервіс плюс" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нечипорук Транспорт Сервіс" (покупець) укладено договір №21/04/10 купівлі-продажу нафтопродуктів, згідно п.1.1. якого продавець продає, а покупець купує нафтопродукти в асортименті та кількості, які зазначаються в бухгалтерських накладних.

Згідно п.1.2. та п.1.3. договору відповідно нафтопродуктами, які продаються за цим договором є бензин А-95, бензин А-92, бензин А-80, дизпаливо; покупець купує нафтопродукти для власного споживання.

Згідно п.2.1. договору продавець зобов'язувався, зокрема, забезпечувати безперервну поставку нафтопродуктів, а згідно п.3.1. договору покупець зобов'язувався своєчасно оплачувати поставлені за цим договором нафтопродукти.

Згідно п.5.1. договору місцем поставки є АЗК в с.Старовойтове Любомльського району Волинської області. ТМ Лукойл. Згідно п.5.2. договору датою поставки є дата, коли нафтопродукти надані в розпорядження покупця.

Згідно п.6.1. договору покупець оплачує нафтопродукти за ціною АЗК (стелли) в день заправки автомобіля зі знижкою 0,20 грн на кожен літр, згідно рахунків продавця станом на 15 та 26 число кожного місяця, а покупець зобов'язується його оплатити протягом трьох банківських днів з моменту одержання.

Згідно п.6.2. договору під датою оплати, з метою правильного визначення ціни нафтопродуктів, яка підлягає сплаті за цим договором, сторони розуміють дату списання оплати за нафтопродукти з розрахункового рахунку покупця для їх подальшого зарахування на розрахунковий рахунок продавця; нафтопродукти вважаються оплаченими покупцем з моменту зарахування повної оплати за них на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно п.9.1. договору №21/04/10 від 23.04.2010 року даний договір діє до 31.12.2010 року, а в частині взаєморозрахунків сторін до повного їх завершення.

16.09.2010 року між сторонами укладено додаток до договору, згідно якого пункт 6.1. викладено в наступній редакції: покупець оплачує нафтопродукти за ціною автозаправного комплексу (стелли), що діяла в день заправки автомобіля зі знижкою 0,35 грн на кожен літр.Для оплати за відпущений товар продавець виставляє рахунок 15 та 26 числа кожного місяця, а покупець зобов'язується його оплатити протягом трьох банківських днів з моменту одержання. Якщо дата виставлення рахунку припадає на вихідний чи неробочий день - рахунок виставляється напередодні вказаної дати.

На виконання умов договору позивачем виконано свої зобов'язання, а саме здійснено продаж паливно-мастильних матеріалів за період з 30.04.2010 року по 25.02.201 року на загальну суму 294563,44 грн., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін актом звірки розрахунків станом на 16.03.2011 року, картками АЗС на отримання паливно-мастильних матеріалів: за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року,липень 2010 року,серпень 2010 року,вересень 2010 року, жовтень 2010 року,листопад 2010 року,грудень 2010 року,січень 2011 року; видатковими накладними: №РН-0000368 від 30.04.2010 року на суму 9730 грн, №РН-0000418 від 31.05.2010 року на суму 42075 грн 30 коп, №РН-0000461 від 16.06.2010 року на суму 15000 грн, № РН-0000468 від 25.06.2010 року на суму 7487 грн 05 коп,№РН-0000539 від 16.07.2010 року на суму 18285 грн 76 коп, №РН-0000540 від 25.07.2010 року на суму 18562 грн 50 коп, №РН-0000846 від 16.08.2010 року на суму 23906 грн 28 коп, №РН-0000861 від 26.08.2010 року на суму 11312 грн 14 коп, №РН-0000873 від 31.08.2010 року на суму 5920 грн 88 коп, № РН-001062 від 16.09.2010 року на суму 10681 грн 10 коп, №РН-001063 від 26.09.2010 року на суму 11688 грн 60 коп, №РН-001064 від 30.09.2010 року на суму 5680 грн 08 коп,№РН-001103 від 15.10.2010 року на суму 1334 грн 74 коп, № РН-00102 від 25.10.2010 року на суму 14739 грн, №РН-001712 від 30.11.2010 року на суму 12444 грн 70 коп,№РН-001793 від 10.12.2010 року на суму 3888 грн 50 коп, № РН-0001476 від 25.01.2011 року на суму 4770 грн, №0-00000024 від 1.02.2011 року на суму 2982 грн, №0-00000026 від 1.02.2011 року на суму 7829 грн 90 коп, №0-00000019 від 28.02.2011 року на суму 4165 грн (т.1 а.с.51, 56-67).

Факт отримання товару товариством з обмеженою відповідальністю "Нечипорук Транспорт Сервіс" підтверджується підписами водіїв на картках АЗС на отримання паливно-мастильних матеріалів; зазначенням на картках АЗС на отримання паливно-мастильних матеріалів номерів автомобілів, які належать відповідачу і які заправлялись пальним на АЗС позивача; актом звірки взаємних розрахунків станом на 16.03.2011 року, а також відсутністю в матеріалах справи будь-яких письмових заперечень щодо кількості та вартості отриманого товару.

Проте, відповідач своїх зобов»язань по оплаті товару повністю не виконав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виставляв відповідачу рахунки-фактури (т.1 а.с.87-113), які відповідачем оплачено частково, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача із зазначенням в призначенні платежу номера рахунків-фактур, згідно яких здійснювалася оплата (т.1, а.с.118-154).

Станом на 16 березня 2011 року борг відповідача становив 39384,74 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 16 березня 2011 року. Проте, враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості до моменту заявлення позову в даній справі, сума заборгованості відповідача перед позивачем зменшилася до 28184,74 грн., яка і заявлена до стягнення.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, а згідно ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає товар у власність другої сторони (покупця), а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар (ст.655 ЦК України).

Згідно із ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач доказів погашення основного боргу не подав і на час розгляду справи в суді, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 28184,74 грн.

Покликання скаржника на необхідність призначення в даній справі судової експертизи в зв»язку з невідповідністю заявленого позивачем до відшкодування розміру позовних вимог сумам, які відповідач заборгував позивачу за паливні матеріали є безпідставним, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується сума заявленого до стягнення розміру позовних вимог. З цих підстав клопотання скаржника відхилено.

Крім цього, відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст.611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (штрафу, пені) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором, а згідно ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов»язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається подвійною обліковою ставкою НБУ від суми простроченої заборгованості, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року з наступними змінами регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.7.2. договору у випадку затримання оплати нафтопродуктів покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати нафтопродуктів, але не більше подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору в частині оплати отриманого товару, позивачем нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості за кожний день прострочки оплати в розмірі 0,5% в сумі 19059,74 грн. пені за період з 10.07.2010 р. по 30.01.2011 р.

Оскільки відповідач проводив оплату за отриманий товар згідно виставлених позивачем рахунків-фактур, проте, позивачем не надано письмових доказів на підтвердження дати їх отримання відповідачем, місцевим судом правомірно в якості доказу підтвердження наявності заборгованості перед позивачем розцінено підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 16.03.2011 року, а тому правомірно зроблено висновок про стягнення з відповідача 1029,32 грн. пені за період з 26.03.2011 року по 20.06.2011 року та відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення 18030,42 грн. пені, як необґрунтовано заявленій.

Покликання скаржника на відсутність в умовах договору відповідальності за прострочення виконання грошового зобов»язання є також безпідставним, оскільки спростовується п.7.2. договору, що встановлено судом вище.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Тернопільської області від 13.09.2011 року в справі за номером 16/48/5022-955/2011 - залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Нечипорук Транспорт Сервісбез задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий -суддя: С. М. Бойко

Судді: Т.Б.Бонк

ОСОБА_1

П