ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
29.11.11 Справа № 5010/1793/2011-14/83
Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:
головуючий суддя Бонк Т. Б.
судді Бойко С. М.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Н. Чорній
за участю представників сторін:
від позивача (апелянта) ОСОБА_2 представник
від відповідача ОСОБА_3 представник
розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Управління будівництва Хмельницької АЕС», м. Нетішин, Хмельницька область № 102/775 від 21.10.11 р.
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011 р. (суддя Булка В. І.)
у справі № 5010/1793/2011-14/83
за позовом Публічного акціонерного товариства «Управління будівництва Хмельницької АЕС», м. Нетішин, Хмельницька область
до відповідача ТОВ «Карпатнафтохім», м. Калуш, Івано-Франківська область
про визнання недійсним правочину з зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 629 401, 64 грн.
рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 р. у справі № 5010/1793/2011-14/83 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Управління будівництва Хмельницької АЕС», м.Нетішин, Хмельницька область до ТОВ «Карпатнафтохім», м. Калуш, Івано-Франківська область про визнання недійсним правочину з зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 629 401, 64 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що оскаржуваний договір в частині однорідності зустрічних вимог відповідає ст. 601 ЦК України, ч. 3 ст. 203 ГК України, оскільки однорідність вимог повязана з тим, що в обох зобовязаннях повинні бути речі одного роду. В даному випадку зустрічні зобовязання є грошовими, а обставини, вказані позивачем, не повязані з визначенням однорідності зобовязань. Також суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.10.2011 р. у справі № 22/100, яке має преюдиційне значення для спору у даній справі.

У своїй апеляційній скарзі та поясненнях до неї позивач просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що сума збитків в розмірі за допущені недоліки, як борг позивача перед відповідачем, яку взяв до уваги відповідач і здійснив зарахування, відповідачем не доведена на момент вчинення правочину, тобто на момент зарахування. Ця сума позивачем не визнається, а відповідачем збитки не доведені належним чином.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, поясненнях до неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2007 р. між ТОВ «Карпатнафтохім»(замовник) та ВАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС»(генпідрядник) укладено договір генерального підряду № 14-415/07 на виконання будівельно-монтажних робіт при будівництві «Установки мембранного електролізу потужністю 200 тисяч тонн в рік соди каустичної»в м. Калуш Івано-Франківської області», згідно п. 1.1 якого замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та умовам даного договору на свій ризик виконання будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до п. 14.1 договору, замовник резервує 5 % коштів від загальної договірної ціни генпідрядних робіт без вартості матеріалів поставки генпідрядника до здачі генпідрядником по акту робочої комісії; остаточний розрахунок з генпідрядником здійснюється протягом 15 днів після підписання сторонами акта здачі обєкта по акту робочої комісії.

27.02.2009 р. сторони уклали угоду № 01/1 про розірвання договору.

Згідно п. 3.9 даної угоди, повернення генпідряднику 5 % зарезервованих сум повинно бути здійснено протягом 15 днів після підписання акту здачі-приймання виконавчої документації по кожному обєкту за умови виконання положень п.п. 2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.6 даної угоди. Актами приймання-передачі підтверджується, що генпідрядник передав замовнику виконавчу документацію та роботи по корпусах 530-В, 532-Г, 534-А, 534-Д, 536-А та по підїздним внутрішньозаводським коліям. Сторонами не заперечується і той факт, що у замовника виник обовязок по поверненню генпідряднику 5 % зарезервованих коштів по даних обєктах в сумі 629 401, 64 грн.

Листом № 62/1-56 від 07.04.2010 р. відповідач повідомив позивача про припинення свого зобовязання по сплаті вказаних коштів шляхом часткового зарахування на суму 629 401, 64 грн. зустрічної однорідної грошової вимоги про відшкодування витрат на усунення недоліків виконаних будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Аналогічні положення містяться в ч. З ст. 203 ГК України.

За своєю правовою природою припинення зобовязання зарахуванням зустрічної вимоги є одностороннім правочином, який повинен відповідати положенням ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляд однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як вбачається з рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.10.2011 р. у справі № 22/100 за позовом ВАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС»до ТОВ «Карпатнафтохім»про визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 629 401, 64 грн., викладену в листі відповідача № 62/1-56 від 07.04.2010 р., залишеним в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 р., господарським судом встановлено факти, що мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлена у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Так, при розгляді вказаного спору в рішенні господарського суду Івано-Франківської області суд дійшов висновку, що дефектний акт від 23.11.2009 р., складений замовником із залученням незалежних експертів КВНП «Львівбудакадемія», належним чином підтверджує виявлені недоліки. В даному акті встановлено, що генпідрядник порушив технологію ведення загально-будівельних робіт, неякісно провів роботи по монтажу металоконструкцій, з відхиленням від проекту виконав монтажні роботи обладнання, без усунення яких експлуатація обєктів будівництва не представляється можливою.

Даним актом також підтверджено обсяг необхідних додаткових робіт, які визначені незалежними експертами на підставі дефектних актів, складених відповідачем.

Зазначений дефектний акт замовник направив генпідряднику 25.11.2009 р. рекомендованим листом з описом вкладень № 62/1-277, який, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, отриманий 30.11.2009 р.

Оскільки генпідрядник не усунув виявлені недоліки, відображені в дефектному акті від 23.11.2009 р., замовник 21.12.2009 р. уклав з ДП «ЛК-УкрНафтогазбуд»ВАТ «Глобал-Інжінірінг»додаткову угоду № 7 до договору генерального підряду від 27.03.2009 р. № 49/0-0065/09 (ГП-09.04) на виконання будівельно-монтажних робіт по усуненню недоліків, допущених генпідрядником, які зафіксовано в дефектному акті від 23.11.2009 р., з додатками.

В період з грудня 2009 року по лютий 2010 року ДП «ЛК-УкрНафтогазбуд»ВАТ «Глобал-Інжінірінг»виконало будівельно-монтажні роботи по усуненню недоліків, що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт за лютий 2010 року на загальну суму 1 390 221, 60 грн.

За таких обставин, оскаржуваний договір в частині однорідності зустрічних вимог відповідає ст. 601 ЦК України, ч. 3 ст. 203 ГК України, оскільки однорідність вимог повязана з тим, що в обох зобовязаннях повинні бути речі одного роду. В даному випадку зустрічні зобовязання є грошовими. Обставини, вказані апелянтом (позивачем), не повязані з визначенням однорідності зобовязань.

Вказані обставини, згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження апелянта, що спірний правочин не відповідає умовам зустрічності та однорідності вимог, встановлених вимогами закону, зокрема ст. 601 ЦК України, за наявності яких можливе припинення зобовязань, оскільки відповідність закону спірного правочину вже встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо того самого спору між тими самими сторонами.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2011 р. у справі № 22/100 рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.10.2011 р. залишено без змін. При цьому, суд касаційної інстанції здійснюючи розгляд касаційної скарги ВАТ «УБ ХАЕС»дійшов висновку, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій, хоча й з інших мотивів, проте по суті правильно відмовили Управлінню, в задоволені позовних вимог. Таким чином, вказаним судовим рішенням Вищий господарський суд України залишив в силі судові рішення якими встановлено преюдиційні по відношенню до даної справи факти.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 р. у справі № 5010/1793/2011-14/83 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Управління будівництва Хмельницької АЕС», м. Нетішин, Хмельницька область без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Бойко С. М.

Суддя Марко Р. І.

Повний текст постанови виготовлений 01.12.2011 р.