РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 19/85 19.09.11

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

До Публічного акціонерного товариства "ХДІ Страхування"

Про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 24 640,00 грн.

Суддя Шаптала Є.Ю.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 - представник (дов. № 610-Ю від 11.10.2010 р.)

Від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ХДІ Страхування" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 24 640,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.08.2011 р. за зазначеною вище позовною заявою було порушено провадження у справі № 19/85 та розгляд справи призначено на 19.08.2011р.

Розгляд справи відкладався.

Представник Позивача у судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розміру позовних вимог, позовні вимоги підтримав частково.

Представник Відповідача у судове засідання не зявився, позов не визнав, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Судом у відповідності з вимогами статті 811 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.09.2011 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2008 року між ЗАТ «СК «ВУСО»та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01, відповідно до якого Позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки MAZDA 3 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1).

12.01.2009 року в місті Ізюм Харківської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу MAZDA 3 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу ГАЗ 3309-354 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ТОВ «Віола» під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки MAZDA 3 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ з обслуговування м. Ізюм та АТІ при ГУМВС України в Харківській області № 116 від 15.01.2009 р.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля ГАЗ 3309-354 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) гр. ОСОБА_3 вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Краматорського міського суду Донецької області від 06.02.2009 року

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля транспортного засобу MAZDA 3 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) Позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження у ФОП ОСОБА_4 Згідно звіту № 01-03/02-10 від 03.02.2009 р оцінки вартості матеріальної шкоди розмір матеріального збитку в результаті пошкодження у вказаній дорожньо-транспортній пригоді складає 24 630,47 грн.

Відповідно до рахунку фактури № 00380 від 24.01.2009 року, виданого ФОП ОСОБА_5, рахунку фактури від 11.03.2009 року, виданого ФОП ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 26 640,00 грн.

Позивач страховим актом № 3013-02 від 07.05.2009 р. визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 26640,00 грн, виплатило вартість ремонту, згідно платіжного доручення № 7212 від 08.05.2009 р.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України Про страхування до Позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди застрахована Відповідачем відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/1655225 від 30.01.2008 р.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у Відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах встановленого полісом страхового ліміту.

29.01.2010 року, та 06.06.2011 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію № 390 та претензію № 1436 про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до статті 37 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Відповідач повинен був здійснити страхову виплату протягом місяця з дня отримання відповідних документів. Означений обовязок Відповідач не виконав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Згідно статті 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до статті 12.1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 01-03/02-10 складеного 03.02.2009 р., розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу MAZDA 3 (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) в результаті його пошкодження при ДТП, складає 24 630,47 грн.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс ВА/1655225) передбачено, що франшиза становить 510,00 грн.

З огляду на викладене відсутні законні підстави для стягнення з відповідача 510,00 грн., що становить розмір франшизи за полісом № ВА/1655225.

Враховуючи визначені полісом № ВА/1655225 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 24 130 грн. (24 640,00 грн. - 510,00 грн. франшиза за полісом № ВА/1655225), а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з приписів статті 1194 ЦК України, зазначена норма має на меті забезпечення принципу повного відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, якщо сума виплаченого страхового відшкодування є недостатньою.

Зважаючи на те, що до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, а сума страхового відшкодування, що повинна бути виплачена страховою компанією згідно норм діючого законодавства є недостатньо для покриття фактичних затрат, позивач не позбавлений можливості звернутись до особи, винної у ДТП з позовом про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та обмежується укладеним договором страхування.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в сумі 246,40 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в сумі 236,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ХДІ Страхування" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 102; Код , МФО 322313, р/р 3846 у ВАТ «Укрексімбанк») на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (83055, м. Донецьк, вул. Постишева, 60, 7-й поверх, , МФО 300023, р/р 0761 в ПАТ «Укрсоцбанк») шкоду у розмірі 24 130 (двадцять чотири тисячі сто тридцять) грн. 00 коп., державне мито у розмірі 246 (двісті сорок шість) грн. 40 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Є.Ю. Шаптала

Дата складання повного рішення: 20.09.11 р.