ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
07.11.11 Справа № 15/37-521
Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого-судді: Якімець Г.Г.,
суддів: Зварич О.В.,
при секретарі Олійник І.О.,
за участю представників:
від позивача не зявився
від відповідача ОСОБА_2
Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, б/н від 11.07.2011р.
на рішення господарського суду Тернопільської області від 18.05.2011 року, суддя Бучинська Г.Б.
у справі № 15/37-521
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропарк, смт. Гусятин
до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль
про визнання недійсними договорів
рішенням господарського суду Тернопільської області від 18.05.2011 року по справі № 15/37-521 позов ТзОВ «Агропарк»задоволено, визнано недійсними договори № 10с-2008 від 19.02.2008р., № 62с-2008 від 01.09.2008р., укладені між ПП ОСОБА_2 та ТзОВ Агропарк.

Суд у рішенні посилаючись на положення ст.ст.16, 147, 202, 203, 204, 205, 215, 234, 236, 627 ЦК України, ст.ст.20, 207 ГК України, Закону України «Про адвокатуру»та те, що ОСОБА_3, який зі сторони ТзОВ «Агропарк»не маючи відповідних повноважень укладав спірні договори, а акти виконаних робіт не відповідають вимогам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та, що заборгованість позивача перед відповідачем не відображена в бухгалтерському і податковому обліку позивача, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 18.05.2011 року по справі № 15/37-521, вказуючи на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що господарським судом задоволено позовні вимоги ТзОВ «Агропарк»з підстав, які не були зазначені позивачем у позовній заяві. Поряд з цим, зазначав, що договір про надання юридичних послуг виконано повністю. Одночасно, відповідач посилається на те, що на момент укладення спірних договорів не знав і не міг знати про наявність у ОСОБА_3 обмежень на укладення таких, а доводи позивача про наявність між відповідачем і директором ТзОВ «Агропарк»зловмисної домовленості, на думку скаржника, є надуманими і такими, що зумовлено небажанням ТзОВ «Агропарк»виконати свої грошові зобовязання перед відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Від позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній просить про розгляд справи за відсутності свого представника.

Позивач у відзиві просить залишити без змін оскаржуване рішення. Зокрема, звертає увагу суду на те, що відповідачем на виконання рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.06.2010 року по справі №2-209/10р не повернено бухгалтерські документи позивача, що спричинило неможливість проведення належної судово-технічної експертизи спірних договорів. Поряд з цим, зазначає, що на момент підписання спірних договорів директором позивача була ОСОБА_4, а не ОСОБА_3, який неправомірно підписав договори та, що акти виконаних робіт не оформлені належним чином. Поряд з цим, від позивача до суду надійшли клопотання від 11.10.2011 року вих.№79/45, від 12.10.2011 року вих.№79/46, від 01.11.2011 року вих.№123/11-1, в яких останній просить долучити до матеріалів справи ухвали господарського суду Тернопільської області від 29.09.2011 року та від 18.10.2011 року по справі №17/Б-1228 та лист УМВСУ в Тернопільській області №8/5-Г-235 від 09.10.2011 року.

Судом оглянуто вказані документи та долучено до матеріалів справи.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обовязковою, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно із ст. 16 ЦК України та п. 2 ст. 20 ГК України кожний субєкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Правочином, згідно ст.ст. 202, 203, 205 ЦК України, є дія особи, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, до яких застосовуються загальні положення про зобовязання.

19.02.2008 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (в тексті договору - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропарк»в особі директора ОСОБА_3 (в тексті договору - замовник) укладено договір № 10с-2008, відповідно до умов якого, а саме п. 1.1. ПП ОСОБА_2 зобовязувався представляти інтереси ТзОВ «Агропарк»в господарському суді Тернопільської області по справі № 3/284-5151. Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що вартість робіт (послуг), передбачених до надання п. 1.1. договору, становить 50000 грн. (без урахування податку на додану вартість). Замовник оплачує вартість передбачених до виконання даних робіт (послуг) шляхом перерахування належних до оплати коштів на рахунок виконавця в установі банку в строк до 20.02.2008 року.

01.09.2008 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (в тексті договору - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропарк»в особі директора ОСОБА_3 (в тексті договору - замовник) укладено договір № 65с-2008, відповідно до п. 1.1. якого відповідач зобовязувався підготувати апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 14.08.2008р. по справі № 3/284-5151 та представляти інтереси ТзОВ «Агропарк»у Львівському апеляційному господарському суді по даній справі. У пункті 3.1. договору встановлено, що вартість робіт (послуг), передбачених до надання п. 1.1. договору, становить 50000 грн. (без урахування податку на додану вартість). Згідно п.3.2 договору замовник (позивач) оплачує вартість передбачених до виконання договором робіт (послуг) шляхом перерахування належних до оплати коштів на рахунок виконавця (відповідач) в установі банку в строк до 20.09.2008 року.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Судом відзначено, що між сторонами виникли господарські зобовязання на підставі вказаних вище договорів, які за своєю правовою природою згідно ст. 901 ЦК України є договором надання послуг, відповідно до якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою і п'ятою статті 203 цього Кодексу: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а також бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У частині 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Даною нормою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких у п. 5 передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин, відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦК України, визнається судом недійсним.

Частиною 1 ст. 236 ЦК України встановлено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, фіктивний правочин завжди укладається умисно і сторони знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Зважаючи на правову природу договору як двостороннього правочину, ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.

Відповідно до умов оскаржуваних договорів, відповідач зобовязувався представляти інтереси ТзОВ «Агропарк»в господарському суді Тернопільської області та у Львівському апеляційному господарському суду у справі № 3/284-5151, а також підготувати апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 14.08.2008 року по вказаній справі.

Як вказано вище, від імені ТзОВ «Агропарк» договори № 10с-2008 від 19.02.2008р., № 62с-2008 від 01.09.2008р. укладались директором ОСОБА_3

Судом відзначено, що згідно довіреності від 19.02.2008 року, яка міститься в матеріалах справи № 3/284-5151, ТзОВ «Агропарк»в особі директора ОСОБА_3, як довіритель, уповноважує ОСОБА_2, як повіреного, представляти інтереси довірителя в судах. ОСОБА_2 представляв інтереси ТзОВ «Агропарк»як адвокат, що підтверджено матеріалами вказаної справи.

До матеріалів справи долучено акти від 14.08.2008 року та 25.12.2008 року (арк. справи 109, 110 т.І) про надання юридичної допомоги в сумі 10000 грн. (на 50000 грн. кожен), проте, вказані акти не відповідають загальним вимогам, які ставляться до таких документів, так як відповідно до п. 2.4. "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані акти не містять визначення змісту та обсягу господарської операції, яка виконувалася.

Статтею 5 Закону України "Про адвокатуру»визначено види адвокатської діяльності, адвокати дають консультації та розяснення з юридичних питань, усні і письмові довідки щодо законодавства; складають заяви, скарги та інші документи правового характеру; посвідчують копії документів у справах, які вони ведуть; здійснюють представництво в суді, інших державних органах, перед громадянами та юридичними особами; надають юридичну допомогу підприємствам, установам, організаціям; здійснюють правове забезпечення підприємницької та зовнішньоекономічної діяльності громадян та юридичних осіб, виконують свої обовязки відповідно до кримінально-процесуального законодавства у процесі дізнання та попереднього слідства. Адвокат може здійснювати і інші види юридичної допомоги, передбачені законодавством.

Види адвокатської діяльності, пов'язані з наданням правової допомоги фізичним та юридичним особам на професійній, систематичній оплатній основі адвокатами, врегульовані положеннями Закону України N 2887-XII від 19.12.92 р. "Про адвокатуру".

Реєстрація фізичних осіб, які здійснюють адвокатську діяльність, як підприємців, чинним законодавством не передбачена.

Адвокатська діяльність не є господарською і зокрема підприємницькою у сенсі ст. 3 Господарського кодексу України, а адвокат не є суб'єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Крім того, за визначенням п. 1.9 статті 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю, а доходи, отримані від неї є доходами самозайнятої особи - платника податку, який є суб'єктом підприємницької діяльності або здійснює незалежну професійну діяльність та не є найманою особою у межах такої підприємницької чи незалежної діяльності.

Щодо справи №3/284-5151, то така розглядалась господарським судом Тернопільської області за позовом ОСОБА_5 до відповідачів: ТзОВ „Агропарк, ТзОВ САМАЛ, ОСОБА_3, Гусятинської районної державної адміністрації, Державного реєстратора Гусятинської районної державної адміністрації, смт.Гусятин, Чортківської районної державної адміністрації, Державного реєстратора Чортківської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: АКБ „ТАС-Комерцбанк в особі Чортківського відділення Тернопільської філії, ВАТ КБ Хрещатик Тернопільська область, Центрального відділення АКБ „ТАС-Комерцбанк, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ТзОВ „Фірма „Весна ЛТД, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення зборів учасників, зобовязання вчинити дії, визнання чинною державної реєстрації статуту та визнання недійсним договору застави майна і за зустрічним позовом ОСОБА_3, до відповідачів: ТзОВ „Агропарк, ОСОБА_5 ТзОВ „Фірма „Весна ЛТД про визнання недійсним рішення зборів учасників ТзОВ „Агропарк від 27.12.2005 року в частині виключення ОСОБА_3 зі складу учасників товариства та п.3 рішення про прийняття до складу учасників товариства ОСОБА_5 та передачу їй частки в розмірі 100% статутного фонду товариства.

Тобто, предметом спору по вказаній справі були правовідносини між учасниками товариства, що випливають з їх корпоративних прав.

Слід зазначити, що на підставі протоколу №5 від 25.01.2005 року, що затверджений загальними зборами учасників ТзОВ «Агропарк», 18.05.2005 року зареєстровано зміни до статуту ТзОВ «Агропарк», відповідно до яких учасниками товариства стали ТОВ "Фірма "Весна ЛТД" та фізична особа ОСОБА_3 Згідно із п.6.1 статуту ТзОВ «Агропарк»його статутний фонд становив 1498235,00 грн., із яких частка юридичної особи - 17,09% (256000,00 грн.), фізичної - 82,91% або 1 242 235,00 грн.

Рішенням учасників товариства, яке оформлено протоколом № 10 від 27.12.2005 року ОСОБА_3 та ТОВ «Весна ЛТД» виведені із складу учасників ТзОВ «Агропарк», натомість прийнято до складу учасників товариства ОСОБА_5, якій і передано частку у розмірі 100% статутного фонду товариства.

28.12.2005 року ОСОБА_3 нотаріально завірено заяву про виведення його з числа учасників ТзОВ «Агропарк»та передачу належної йому частки в статутному фонді товариства ОСОБА_5.

16.01.2006 року зареєстровано зміни до установчих документів статуту ТзОВ «Агропарк», відповідно до яких засновником ТзОВ є ОСОБА_5 із часткою в статутному фонді товариства - 100% (1498235,00 грн.).

Судом встановлено, що 14.06.2007 року на підставі рішення зборів, оформленого протоколом №12, ОСОБА_3 ввів до складу учасників товариства інших осіб, прийнявши нову редакцію Статуту ТОВ «Агропарк».

Позивачем за первісним позовом у справі №3/284-5151 ОСОБА_9 оскаржувалось рішення загальних зборів від 14.06.2007р., а позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 оспорювалось рішення загальних зборів від 27.12.2005 року, тобто рішення загальних зборів на яких вирішувались питання, що стосуються не прав та обовязків ТзОВ «Агропарк»як юридичної особи, а безпосередньо прав його учасників, зокрема ОСОБА_3, що випливають з корпоративних прав на частку в товаристві.

Враховуючи наведене, господарським судом зроблено висновок про те, що в даному випадку безпосередньо права товариства не були предметом спору у справі, а укладення договорів на представлення товариства у даному спорі ОСОБА_3, свідчить про те, що такі укладені на представництво інтересів безпосередньо ОСОБА_3 в корпоративному спорі.

Судом відзначено, що представництво ОСОБА_2 інтересів ОСОБА_3 в подальшому підтверджується рішенням у справі за позовом ТОВ «Агропарк»до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зокрема печатки та фінансової документації товариства, в якій ОСОБА_2 також діє в інтересах ОСОБА_3 (ухвала Верховного суду України від 08.04.2011р.), а також представництво інтересів ОСОБА_3 у справі за позовом учасника.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких у п. 5 передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як уже зазначено вище, рішенням учасників товариства, яке оформлено протоколом № 10 від 27.12.2005 року ОСОБА_3 виведено із складу учасників ТзОВ „Агропарк", прийнято до складу учасників товариства ОСОБА_5, якій і передано частку у розмірі 100% статутного фонду товариства, а 28.12.2005 року ОСОБА_3 нотаріально завірено заяву про виведення його з числа учасників ТзОВ „Агропарк" та передачу належної йому частки в статутному фонді товариства ОСОБА_5.

Крім того, як вбачається із протоколу №11 від 28.12.2005 року, загальними зборами учасників вирішено усунути від виконання обов'язків директора товариства ОСОБА_3, а 16.01.2006 року зареєстровано зміни до установчих документів статуту ТзОВ «Агропарк», згідно до яких єдиним його засновником є ОСОБА_9 із часткою в статутному фонді товариства - 100% (1498235,00 грн.).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 02.03.2007 року по справі №10/37-500 (арк. справи 120 125 т.ІІ), яке набрало законної сили, визнано недійсним з моменту прийняття рішення зборів учасників ТзОВ «Агропарк»оформленого протоколом №10 від 27.12.2005 року в частині виключення зі складу учасників товариства ТзОВ «Фірма «Весна ЛТД»та надання згоди на передачу належної їй частки в розмірі 17.09%.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.08.2008 року по справі №3/284-5151 частково задоволено первісний позов ОСОБА_5. Зокрема, рішенням суду задоволено позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ „Агропарк, оформленого протоколом №12 від 14.06.2007 року, щодо введення до складу учасників товариства фізичних осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; визнання недійсним статуту ТзОВ „Агропарк, затвердженого вказаними загальними зборами від 14.06.2007 року та зареєстрованого Державним реєстратором Гусятинської РДА 02.07.2007 року за №6000136 та зобовязано Державного реєстратора Гусятинської РДА внести зміни до статуту ТзОВ „Агропарк, залишивши учасниками товариства ТзОВ „Фірма „Весна ЛТД із часткою в статутному фонді товариства 17,09% або 265000 грн. та ОСОБА_5 із часткою в статутному фонді 82,91% або 1 242 235 грн.

Рішення суду в цій частині щодо ТзОВ „Агропарк мотивоване тим, що ОСОБА_3 добровільно вийшов зі складу учасників ТзОВ „Агропарк та уступив свою частку ОСОБА_5 в розмірі 82,91%, що підтверджується його заявою про вихід від 28.12.2005 року, рішенням зборів учасників ТзОВ „Агропарк від 27.12.2005 року та рішенням господарського суду Тернопільської області від 12.03.2007 року по справі №10/37-500, яке набрало законної сили, а тому на момент прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів учасників ТзОВ „Агропарк, оформленого протоколом №12 від 14.06.2007 року, не був учасником цього товариства та не мав відповідних прав учасника щодо прийняття відповідних рішень на цих зборах.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.12.2008 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.04.2009 року, рішення господарського суду Тернопільської області від 14.08.08 року в справі №3/284-5151 частково скасовано, рішення у вказаній вище частині залишено без змін.

Слід зазначити також, що господарським судом Тернопільської області розглядалась справа №3/127-1773 за позовом ТзОВ Фірма Весна ЛТД до Гусятинської районної державної адміністрації про скасування державної реєстрації статуту ТзОВ Агропарк, смт. Гусятин в редакції від 27.12.2005 року, затвердженої Державним реєстратором Гусятинської районної державної адміністрації від 16.01.2006 року за № 2000136 та зобовязання державного реєстратора Гусятинської районної державної адміністрації смт. Гусятин внести зміни до Єдиного державного реєстру, по якій 26.04.2007 року прийнято постанову про задоволення позову.

Судом встановлено, що державна реєстрація змін в установчих документах ТзОВ «Агропарк»відбулась 10.05.2007 року.

При цьому, слід зазначити, що правовідносини щодо переходу частки (її частини) учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю (станом на 2007р.) врегульовано ст. 147 ЦК України. А тому прийняття постанови про зобовязання скасувати державну реєстрацію статуту ТзОВ «Агропарк»від 27.12.2005р., а в подальшому і скасування такої реєстрації не є актом чи дією, що свідчить про перерозподіл часток учасників товариства, а відтак не може слугувати доказом відновлення в правах учасника товариства ОСОБА_3 із часткою в статутному фонді 82,91%.

З огляду на наведене, суд зазначає, що будь-які дії ОСОБА_3 в управлінні товариством, які надавала б йому як учаснику частка в статутному фонді в розмірі 82,91 % після 16.01.2006р. (реєстрація змін до установчих документів ТзОВ «Агропарк»на підставі рішення загальних зборів від 27.12.2005р.) є незаконними.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган товариства та встановлюють його компетенцію та склад.

Рішенням зборів учасників товариства ТзОВ «Агропарк»від 12.04.2007р., оформлених протоколом № 1/07, за участю учасника товариства ОСОБА_5 (призначено генеральним директором ТзОВ «Агропарк»ОСОБА_4. Рішення загальних зборів товариства щодо призначення виконавчого органу товариства вважається чинним з моменту його прийняття. Слід зазначити, що рішення зборів учасників від 12.04.2007р. не було предметом судових спорів, не скасовувалося, інші рішення щодо зміни виконавчого органу товариства в подальшому повноважними учасниками ТОВ «Агропарк»не приймались.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною другою статті 207 ГК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 237, ч. 1 ст. 238, ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_3 підписуючи зі сторони ТзОВ «Агропарк»оскаржувані договори №65с-2008 від 01.09.2008 року та №10с-2008 від 19.02.2008 року не був ні учасником, ані директором товариства та не мав необхідних повноважень на укладення таких.

Разом з тим, судом відзначено, що укладення вказаних угод не відображено в податковому обліку ТзОВ «Агропарк», зокрема в декларації на прибуток підприємств.

22.02.2010 року за спільною заявою ПП ОСОБА_2 з грошовими вимогами 100 000 грн. (заборгованість за послуги згідно оскаржуваних договорів) та ТзОВ «Арман», директором якого є ОСОБА_11 порушено справу про банкрутство ТзОВ «Агропарк»(справа №17/Б-1228).

14.05.2010 року порушено кримінальну справу по факту доведення до банкрутства ТзОВ «Агропарк», яка обєднана з кримінальною справою №1155447.

24.06.2011 року заступником начальника СЧ СУ УМВСУ в Тернопільській області прийнято рішення про закриття вказаної кримінальної справи стосовно службових осіб ТзОВ «Агропарк»за фактом доведення до банкрутства.

Однак, як вбачається із долученої позивачем до матеріалів справи постанови прокурора Чортківського району Тернопільської області від 05.07.2011 року, скасовано постанову заступника начальника СЧ СУ УМВСУ в Тернопільській області від 24.06.2011 року про закриття кримінальної справи №1155447 стосовно службових осіб ТзОВ «Агропарк»за ознаками злочину, передбачених ст.ст.388, ч.1 ст.357, ч.2 ст.222 КК України. Кримінальну справу направлено начальнику СУ УМВСУ в Тернопільській області для організації проведення подальшого розслідування.

Слід також зазначити, що 18.10.2011 року провадження у справі №17/Б-1228 зупинено та направлено в прокуратуру м.Тернополя для проведення слідчих дій, з метою дослідження всіх обставин справи №162768 порушеної 15.01.2010 року в тому числі по факту доведення ТзОВ «Агропарк»до банкрутства за ознаками злочину, передбаченого ст.219 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Тернопільської області від 18.05.2011 року по справі № 15/37-521 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

ОСОБА_1