ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
08.12.11 Справа № 5015/1296/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Петрик К.О.
розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства «Траст Тер» за №ю-830 від 22.08.2011р.
на рішення господарського суду Львівської області
за позовом приватного підприємства «Траст Тер», м.Львів
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Лізинговий дім», м.Львів
про визнати, що відповідач не виконав своїх зобовязань щодо оплати позивачу 651 500грн. за три залізничні напіввагони згідно договору поставки №011/0308-КП від 11.03.2008р.; визнати право власності на три залізничні напіввагони

представники сторін не з?явились
Рішенням господарського суду Львівської області від 29.07.2011 року у справі №5015/1296/11 (суддя Довга О.І.) в позові приватного підприємства (далі-ПП) «Траст Тер»до товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТзОВ) «Компанія «Лізинговий дім»про визнання невиконаними відповідачем зобовязань щодо оплати позивачу 651 500грн. за три залізничні напіввагони згідно договору поставки №011/0308-КП від 11.03.2008р. та про визнання права власності на три залізничні на піввагони - відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів порушення відповідачем будь-яким чином прав та охоронюваних законом інтересів позивача станом на момент подання позову 11.03.2011р.
Дане рішення оскаржується позивачем у справі, оскільки, на його думку, рішення суду є необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права; просить рішення суду скасувати і прийняти нове, яким позов задоволити. Зокрема, скаржник вважає, що судом безпідставно встановлено факт преюдиційності рішення №22/241 при вирішення даної справи. Також, на думку скаржника, судом не зясовано всі обставини справи щодо виконання відповідачем умов договору поставки №011/0308-КП від 11.03.2008р. в частині своєчасності та повноти проведення оплати за переданий позивачем відповідачу товар три напіввагони моделі 12-9745.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, причин неможливості подання відзиву суду не повідомив.
Сторони участь представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2011р. адресатам (а.с.177-179).
Оскільки явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія вважає за доцільне розглянути справу за відсутності представників сторін, на підставі матеріалів справи.
З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:
Відповідно до п.2.1. договору, загальна ціна товару на момент підписання договору складає 945 000грн. (в тому числі 157500грн. ПДВ).
Згідно п.3.1. договору, покупець зобовязався провести оплату згідно графіку:
- 20% авансовий платіж після чого договір вступає в силу;
- 50% покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 15-ти банківських днів після сплати авансового платежу;
- 30% покупець перераховує на рахунок постачальника після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження.
Товар мав бути поставлений покупцю протягом 30 днів після оплати 70% вартості товару, допускається дострокова поставка товару (п.4.1. договору).
Як стверджував позивач у позовній заяві, відповідач на виконання умов договору поставки, перерахував на рахунок позивача 24.04.2008р. 283 500грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.37).
Позивач, стверджує, що відповідачем порушено умови п.3.1.договору поставки, зокрема, зазначає, що відповідачем проведено оплату лише в розмірі 283 500грн., що стало підставою для звернення з позовом про визнання невиконаними ТзОВ «Компанія «Лізинговий дім»своїх зобовязань щодо вчасної оплати ПП «Траст-Тер»за три залізничні напіввагони № 56263122, № 56263130, № 56263148 пятдесят відсотків згідно ч.2 п. 3.1 договору поставки № 011/0308-КП від 11.03.2008 року та про відновлення становища трьох залізничних напіввагонів № 56263122, № 56263130, № 56263148 станом на 04.05.2008 року шляхом зняття з реєстрації станції приписки ст. Скнилів, встановити місцезнаходження станція Стрий, зняти з курсування, зняти з реєстрації з юридичної особи, на яку вони рахуються; про визнання права власності на три залізничні напіввагони № 56263122, № 56263130, №56263148 за ПП «ТрастТер»у звязку із невиконанням ТзОВ «Компанія «Лізинговий дім»зобовязань щодо оплати 651500грн. згідно договору поставки №011/0308-КП від 11.03.2008 року.
Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов, просить в задоволені позову відмовити за безпідставністю, оскільки вартість товару по договору поставки була ним оплачена повністю, що підтверджується виписками по особовому рахунку, зокрема, 26.03.2008р. відповідачем перераховано на рахунок позивача авансовий платіж в розмірі 189 000грн., 17.04.2008р. 472 500грн., 24.04.2008р. 283 500грн. (а.с.75-77).
Судова колегія, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду відсутні, з огляду на наступне:
Спір у даній справі виник з виконання договору поставки (купівлі-продажу), тому на спірні правовідносини між сторонами поширюються норми глав 48, 54 Цивільного кодексу України та глав 20, 22 Господарського кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Умовами договору передбачено певний порядок проведення розрахунків між сторонами, зокрема, 20% авансовий платіж після чого договір вступає в силу; 50% покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 15-ти банківських днів після сплати авансового платежу; 30% покупець перераховує на рахунок постачальника після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання умов договору поставки, перерахував на рахунок позивача 945 000грн., зокрема: 26.03.2008р. авансовий платіж в розмірі 189 000грн., 17.04.2008р. 472 500грн., 24.04.2008р. 283 500грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку, згідно яких визначено призначення платежу : «оплата за вагони згідно договору поставки №011/0308-КП від 11.03.2008р. (а.с.75-77).
Колегія суддів вважає, що господарський суд дав правильну оцінку первинним документам і фактичним обставинам справи, що свідчать про факт виконання відповідачем умов договору поставки в частині своєчасності та повноти проведення оплати вартості отриманого по акту приймання-передачі від 05.05.2008р. товару (а.с.36).
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на ту обставину, що другий платіж проведено відповідачем з одноденним пропуском, вважається судовою колегією безпідставним, оскільки такий платіж прийнято позивачем, доказів його повернення матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст.202, ч.1 ст.203 ГК України, господарське зобов?язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Господарське зобов?язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управленою стороною.
Окрім того, судова колегія зазначає, що неналежне виконання сторонами своїх зобовязань може мати наслідком розірвання договірних відносин чи стягнення господарських санкцій з винної сторони, однак, враховуючи визначений позивачем предмет позовних вимог та його підстави, судова колегія зазначає, що за умови дійсності договору поставки (доказів зворотнього матеріали справи не містять), а також підтвердження належними та допустимими доказами виконання його умов сторонами, ПП «Траст Тер»не доведено факт невиконання ТзОВ «Компанія «Лізинговий дім»умов договору поставки, відтак, право власності на товар перейшло до ТзОВ «Компанія «Лізинговий дім»згідно умов договору, договір є припиненим відповідно до п.9.2. договору та ст.202 ГПК України, відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Разом з цим, судова колегія зазначає, що у відповідності до ст.22 ГПК України, сторони зобов?язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об»єктивного дослідження всіх обставин справи.
Таким чином, з'ясувавши зміст та природу взаємних зобов'язань сторін за договором поставки, ступінь їх виконання, судова колегія прийшла до висновку про обгрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Тому виходячи з наведеного в сукупності та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції щодо відмови в позові не спростовано, обставин, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в порядку статей 33, 34 ГПК України апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, таким, що прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.
Судові витрати з розгляду апеляційної скарги, відповідно до ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -
П О С Т А Н О В И В:
Рішення господарського суду Львівської області від 29.07.2011р. у справі №5015/1296/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.
Справу повернути в місцевий господарський суд.
Головуючий суддя Орищин Г.В.
суддя Галушко Н.А.
суддя Краєвська М.В.