ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.11.11№ 05-5- 62 / 13762

за позовом: Приватного підприємства «Радгор», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м.Київ

про визнання права власності та стягнення 6025 грн.

Суддя Любченко М.О.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Радгор», м.Київ звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м.Київ про визнання за позивачем права власності на автомобіль KIA Ceed 1,6, реєстраційний номер НОМЕР_1; зобовязання відповідача передати позивачу право власності на вказане майно шляхом переоформлення його на Товариство з обмеженою відповідальністю «Радгор»; стягнення з відповідача на користь позивач пені в сумі 6025 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір»(який набрав чинності з 01.11.2011р.) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 ст.22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01.01.2011р. становить 941,00 грн.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір»за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1411,50 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (56460,00 грн.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (941,00 грн.).

За змістом інформаційного листа №01-8/241 від 21.04.2008р. Вищого господарського суду України «Про внесення зміни до інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/675 від 14.08.2007р. «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року»державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна. Аналогічну позицію викладено у постанові №8/219-07 від 25.12.2007р. Верховного Суду України.

Тобто, приймаючи до уваги викладені вище положення інформаційного листа №01-8/241 від 21.04.2008р. Вищого господарського суду України, постанови №8/219-07 від 25.12.2007р. Верховного Суду України, враховуючи правову природу спорів про визнання права власності, спір, який виник між сторонами по справі щодо визнання права власності на нерухоме майно носить майновий характер, внаслідок чого судовий збір повинен сплачуватися виходячи з вартості майна та стягуваної суми пені.

Таким чином, при зверненні до господарського суду із розглядуваною позовною заявою, сплаті підлягає судовий збір за майновими вимогами у розмірі 2% від вартості спірного майна та заявленої до стягнення суми пені, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Проте, як встановлено судом, позивачем на підставі платіжного доручення №318 від 10.11.2011р. фактично сплачено 1943,72 грн. державного мита. Доказів оплати судового збору у передбаченому законодавством розмірі Приватним підприємством «Радгор»до позову не надано, внаслідок чого суд дійшов висновку, що при поданні позовної Приватним підприємством «Радгор»не дотримано вимог Закону України «Про судовий збір».

Одночасно, згідно із п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивач зобовязаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Відповідно до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Тобто, належним доказом направлення на адресу відповідача позову та доданих до нього документів є опис вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Згідно із ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вказувалось вище, у даному випадку таким належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового звязку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.

Як встановлено судом, Приватним підприємством «Радгор»на підтвердження направлення відповідачу позовної заяви з додатками представлено суду фіскальний чек №7836 від 21.11.2011р. без опису вкладення, що не відповідає вимогам ст.ст.56, 57 Господарського процесуального кодексу України та не є належним доказом виконання позивачем своїх процесуальних обовязків, визначених вказаними статтями. Наданий позивачем супровідний лист №55 від 21.11.2011р. за своєю правовою природою та змістом також не є описом вкладення поштової кореспонденції (на ньому взагалі відсутній штамп відділення поштового звязку).

Як випливає з вимог ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України, обовязок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

При цьому, п.4 ч.1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

За приписами абз.1 цієї статті вказані у ній дії судді мають на меті виключно забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору.

Документи, що підтверджують надсилання відповідачеві копії позовної заяви з усіма додатками безпосередньо не повязані з вирішенням спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

Як зазначено у ст.38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки є зобовязаним виконати вимоги ст.63 заначеного Кодексу України.

Одночасно, за висновками суду, у даному випадку судом не може бути врахована позиція, викладена у Роз'ясненнях №04-5/367 від 28.03.2002р. Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" (пункт 3 доповнено новим абзацом третім згідно з рекомендаціями N04-5/212 від 10.02.2004р. президії Вищого господарського суду України, абзац третій пункту 3 із змінами, внесеними згідно з рекомендацією президії N04-5/103 від 31.05.2007р. Вищого господарського суду України, у редакції рекомендації N04-06/113 від 19.07.2010р. президії Вищого господарського суду України) з огляду на те, що зміни до ст.56 Господарського процесуального кодексу України стосовно необхідності надання позивачем опису вкладення в якості доказу надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви з доданими документами були внесені Законом №3382-VI від 19.05.2011р. Верховної Ради України "Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви", тобто вже після надання судом касаційної інстанції викладених вище розяснень.

За приписами п.п.4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі, а також якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, а також належних доказів відправлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія»позовної заяви з додатками, враховуючи приписи ст.57, п.п.4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.57, п.п.4, 6 ч.1, ч.3 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Приватного підприємства «Радгор»», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м.Київ про визнання права власності та стягнення 6025 грн. і додані до неї документи заявнику без розгляду.

Розяснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Радгор», м.Київ, що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Любченко М.О.