ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" квітня 2011 р. Справа № 5019/412/11

Суддя Василишин А.Р. розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства

до відповідача ОСОБА_1 державного архітектурно-будівельного контролю в Рівненській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 автомобільних доріг у Рівненській області

про скасування постанови № 1553-ю про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 21 вересня 2010 року.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_3 (дов. б/н від 12.04.11р.).

Від відповідача: ОСОБА_4 (дов. № 01-07/1470 від 16.06.10р.).

Від третьої особи: ОСОБА_5 (дов. № 12/30 від 10.01.10р.).

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство - Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства (надалі - Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову ОСОБА_1 державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області (надалі - Відповідача) № 1553-ю про накладення штрафу за порушення у сфері містобудування від 21 вересня 2010 року, а також судові витрати покласти на Відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 автомобільних доріг у Рівненській області (надалі - Третя особа).

4 березня 2011 року Відповідач, через канцелярію господарського суду Рівненської області, подав клопотання № 01-07/468 від 4 березня 2011 року (а.с. 31-32), в якому просить зупинити провадження по даній справі до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Позивача на рішення господарського суду міста Києва від 7 лютого 2011 року № 36/36.

Ухвалою суду від 22 березня 2011 року (а.с. 40) суд відхилив клопотання про зупинення провадження по справі, оскільки справа № 5019/412/11 є первинною по відношенню до справи № 36/36 про стягнення штрафу, а не навпаки, як вказує Відповідач.

24 березня 2011 року Відповідач, через канцелярію господарського суду Рівненської області, подав відзив на позов № 01-07/629 від 24 березня 2011 року (надалі - Відзив; а.с. 47-49), в якому, з підстав вказаних в останньому, заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

12 квітня 2011 року Третя особа, через канцелярію господарського суду Рівненської області, подала пояснення по справі від 11 квітня 2011 року (а.с. 56), в яких, з підстав наведених в останніх, заперечує своє відношення до предмету даного позову, вказуючи, що в даному випадку Третя особа не виступає замовником робіт.

Суд критично оцінює твердження Третьої особи викладенні в письмових поясненнях та не бере їх до уваги, оскільки матеріали наявні у справі підтверджують, що саме Третя особа є замовником робіт.

В судовому засіданні від 12 квітня 2011 року представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, а представник Відповідача заперечив проти позовних вимог в повному обсязі.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги вказуючи на те, що ним, як головним проектантом, було виконано лише Розробку проектної документації капітального ремонту автомобільної дороги Київ-Львів-Чоп (М-06) на ділянці від км 260+000 (Рівненська обл.) до км 621+500 (Львівська обл.). Проект. (надалі - Обєкт), а в подальшому Позивачем роботи по розробці робочої документації по затвердженому проекту за даним Обєктом не виконувались.

При цьому Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що після затвердження Титулу Проекту вищевказаний Обєкт був поділений на декілька етапів і на розробку робочої документації по кожному окремому етапу окремо визначався замовник та проектувальник.

17 лютого 2009 року позивачем, як головним проектантом Обєкту, були підготовлені:

- договір № 1047/АН-09 (а.с. 14-16) на виконання авторського нагляду за капітальним ремонтом автомобільної дороги державного значення М-06 Київ-Чоп (контракт № 2 та № 3) на ділянці км322+000-км348+000 та км260+000-км322+000, Рівненська область;

- наказ № 47 Про авторський нагляд (а.с. 17), для здійснення авторського нагляду за капітальним ремонтом автомобільної дороги державного значення М-06 Київ-Чоп (контракт №2 та №3) на ділянці км322+000-км348+000 та км260+000-км322+000 Рівненської області;

- супровідний лист від 3 березня 2009 року № 381-20 Про оформлення договору на здійснення авторського нагляду (а.с. 13), в якому Позивач чітко вказав передумови виникнення зобовязань стосовно проведення авторського нагляду - виключно після підписання Договору.

Усі вищевказані документи були направлені в Третій особі для належного оформлення та подальшого виконання.

Згідно статті 11 Закону України Про архітектурну діяльність від 20 травня 1999 року № 687-ХІV: під час будівництва обєкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд; авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту обєкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником (забудовником).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903 затверджено Порядок здійснення авторського нагляду під час будівництва обєкта архітектури (надалі Постанова № 903).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 903: цей Порядок визначає механізм здійснення авторського нагляду під час будівництва обєкта архітектури (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту).

Згідно пункту 2 Постанови № 903: авторський нагляд здійснюється архітектором автором проекту обєкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими особами (далі - генеральний проектувальник) відповідно до законодавства та договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Пунктом 2.1. Положень про авторський нагляд за будівництвом будинків і споруд ДБН А.2.2-4-2003 від 1 жовтня 2003 року (надалі - ДБН А.2.2-4-2003), які визначають порядок здійснення авторського нагляду за новим будівництвом, розширенням, реконструкцією і технічним переоснащенням, обєктів цивільного і виробничого призначення, а також за організацією нових виробництв та окремих виробничих процесів на існуючих виробництвах у відповідності із статтею 11 Закону України Про архітектурну діяльність від 20 травня 1999 року № 687-XIV, чітко визначено, що авторський нагляд слід здійснювати на підставі договору, укладеного замовником із генеральною проектною організацією на весь період будівництва.

Однак Третя особа, як вказує Позивач, всупереч вимогам вищевказаних норм матеріального права, договір про авторський нагляд із Позивачем не уклала, що є порушенням статті 11 Закону України Про архітектурну діяльність.

При цьому Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що з метою недопущення двоякого трактування юридичного значення існування наказу № 47 окремо від договору № 1047/АН-09, Позивач в пункті 3 наказу № 47 чітко встановив наступне: До виконання робіт приступити після підписання договору замовником - ОСОБА_2 автомобільних доріг у Рівненській області.

Згідно статті 212 Цивільного кодексу України: особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

В позовній заяві Позивач вказує, що Третя особа відмовилась укладати із Позивачем договір № 1047/АН-09 на авторський нагляд, між сторонами не виникли господарські права та обовязки, при цьому Позивач з свого боку вжив усіх заходів, як того вимагає закон, для забезпечення здійснення авторського нагляду за капітальним ремонтом Обєкта.

Крім того, Позивач зазначає, що такий же висновок робить сам Відповідач в листі від 2 серпня 2010 року № 01-07/1890 (а.с. 18), де останній наголошує, що видача наказу Про авторський нагляд без укладення відповідного договору є порушенням статті 11 Закону України Про архітектурну діяльність.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Враховуючи усе вищевикладене, Позивач вважає, що Відповідач безпідставно, необґрунтовано та незаконно виніс Постанову, яка підлягає до скасування.

Крім того, Позивач просить суд застосувати до вирішення даного спору положення глави 27 Господарського кодексу України, зокрема статті 238 Господарського кодексу України, яка встановлює, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків; види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами; адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування: підприємства, їх обєднання, установи та організації несуть відповідальність у вигляді штрафу за таке правопорушення як ухилення від виконання або несвоєчасне виконання приписів інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю - у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 241 Господарського кодексу України: адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до вимог статті 250 Господарського кодексу України: адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Позивач вказує, що звернувся до Третьої особи із листом про оформлення договору на здійснення авторського нагляду 3 березня 2009 року, а постанову № 1553-ю (а.с. 10) Відповідачем було складено 21 вересня 2010 року, тобто після спливу строків застосування адміністративно-господарських санкцій.

Позивач також вказує, що згідно статті 6 Конституції України: органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а відповідно до статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень ту а спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач у Відзиві заперечує проти позовних вимог Позивача вказуючи на те, що 22 жовтня 2008 року Третій особі було надано дозвіл № 865 на виконання будівельних робіт з продовження капітального ремонту автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп на ділянці км 348+000 до км 434+230 та території Рівненського, Лубенського та Радивилівського районів.

За наслідками здійснення контролю за проведенням будівельних робіт, згідно наданого дозволу, Відповідачем було встановлено, що під час капітального ремонту автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп на ділянці км 348+000 до км 434+230 та території Рівненського, Лубенського та Радивилівського районів не забезпечено ведення авторського нагляду, що є порушенням статті 11 Законом України Про архітектурну діяльність.

На підставі наданих Відповідачу повноважень, що визначені підпунктом 5 пункту 5 Положення про інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі, затвердженого наказом Мінрегіонбуд від 19 листопада 2007 року №317; абзацом 3 пункту 4 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 1993 року № 225 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю мають право давати у межах своїх повноважень замовникам, проектним і будівельним організаціям, підприємствам, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, обовязкові для виконання приписи щодо усунення фактів порушень вимог законодавства, державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов, затверджених проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів, Позивачу було вручено припис від 11 серпня 2010 року № 542 (а.с. 12), яким запропоновано забезпечити ведення авторського нагляду на вищевказаному обєкті.

21 вересня 2010 року Відповідачем було проведено перевірку щодо виконання Позивачем вимог припису від 11 липня 2010 року № 542 (а.с. 12), за наслідками якої встановлено, що умови припису від 11 серпня 2010 № 542 не виконані.

В звязку з вищевикладеним, Відповідачем на підставі абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ і організацій за правопорушення у сфері містобудування на Позивача постановою від 21 вересня 2010 року № 1553-ю (а.с. 10) за правопорушення у сфері містобудування накладено адміністративно-господарські санкції.

Щодо дотримання строків під час накладення на Позивача адміністративно-господарські санкції Відповідач зазначив, що в даному випадку, накладення адміністративно-господарських санкцій на Позивача було здійснено у межах строків визначених статтею 250 Господарського кодексу України.

Заслухавши пояснення представників Позивача, Відповідача та третьої особи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного.

Згідно з пунктом 3 Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Рівненській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції від 24 лютого 2009 року № 28 (надалі - Положення), одним з основних завдань інспекції державного-архітектурно будівельного контролю у Рівненській області є здійснення нагляду і контролю у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Пунктом 5 Положення встановлено, що інспекція має право в установлених законодавством випадках проводити перевірки обєктів будівництва і підприємств, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, незалежно від форми власності щодо додержання вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань; давати у межах своїх повноважень замовникам, проектним і будівельним організаціям, підприємствам, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, обовязкові для виконання приписи щодо усунення фактів порушень вимог законодавства, державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов, затверджених проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів.

На виконання покладених повноважень, працівниками Відповідача було проведено перевірку щодо дотримання Позивачем державних стандартів, норм і правил в сфері містобудування, проектних рішень під час проведення капітального ремонту автостради М06 Київ-Чоп від км. 322+000 до км. 348+000.

Під час проведення перевірки виявлене порушення: не здійснюється авторський нагляд та не ведеться журнал авторського нагляду відповідно до ДБН А.2.2-4-2003 Положення про авторський нагляд за будівництвом будинків споруд, що є порушенням пункту 3 статті 11 Закону України Про архітектурну діяльність, постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2007 року № 903 Про авторський та технічний нагляд під час будівництва обєкта архітектури.

За результатами вказаної перевірки Відповідачем було винесено припис № 542 від 11 серпня 2010 року (а.с. 12) про усунення виявлених порушень до 28 серпня 2010 року та забезпечення ведення авторського нагляду на вище вказаному обєкті.

Позивачем припис № 542 від 11 серпня 2010 року (а.с. 12) був залишений без виконання та відповіді.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування: підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудування є протокол, складений уповноваженою на те особою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

На виконання покладених повноважень, працівниками Відповідача було проведено перевірку щодо виконання Позивачем припису № 542 від 11 серпня 2010 року (а.с. 12), якою виявлено не виконання вимог вказаного припису.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 21 вересня 2010 року (а.с. 11).

Згідно із частинами 3, 4 статті 3 Закону України Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування: у пятнадцятиденний термін з дня одержання протоколу про правопорушення питання про накладення штрафу розглядається посадовою особою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Рішення посадової особи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про накладення штрафу оформляється постановою про накладення на підприємство штрафу за правопорушення у сфері містобудування відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України Про відповідальність підприємств, їх обєднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування: підприємства, їх обєднання, установи та організації незалежно від форм власності, які здійснюють проектування, роботи по будівництву, реконструкції, реставрації та капітальному ремонту, виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, а так само які є замовниками у будівництві або поєднують функції замовника і підрядчика, несуть відповідальність у вигляді штрафу за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю - у розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі зазначених документів 21 вересня 2010 року Відповідачем була винесена постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування № 1553-ю (а.с. 10), якою, згідно із абзацом 8 частини 1 статті 1 Закону та Положенням про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244, було накладено на Позивача штраф у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп..

Відповідно до вимог статті 250 Господарського кодексу України: адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Виявлення порушення щодо не виконання Позивачем припису № 542 від 11 серпня 2010 року (а.с. 12), який мав бути Виконаний Позивачем до 28 серпня 2010 року, було здійснено Відповідачем 21 вересня 2010 року під час проведення перевірки виконання вимог вказаного припису та зафіксовано в акті перевірки від 21 вересня 2010 року (а.с. 11).

Постанова № 1553-ю від 21 вересня 2010 року (а.с. 10) про накладення штрафу на Позивача за не виконання вимог припису № 542 від 11 серпня 2010 (а.с. 12) була винесена 21 вересня 2011 року, а відтак Відповідач не порушив строки Визначенні статтею 250 Господарського кодексу України, оскільки виявлення порушення вимог припису та винесення з приводу цього відповідної постанови відбулося протягом одного дня - 21 вересня 2010 року.

Отже, з матеріалів справи та вищевикладеного вбачається, що постанову № 1553-ю від 21 вересня 2010 року (а.с. 10) було винесено в установленні строки, передбачені статтею 250 Господарського кодексу України, та не за порушення пункту 3 статті 11 Закону України Про архітектурну діяльність та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2007 року № 903 Про авторський та технічний нагляд під час будівництва обєкта архітектури, а за не виконання Позивачем припису № 542 від 11 серпня 2011 року (а.с. 12) про усунення вищевказаних порушень.

За таких обставин, доводи Позивача щодо скасування постанови № 1553-ю від 21 вересня 2010 року є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та усім вищевказаним у даному судовому рішенні.

Враховуючи вищевказане вимоги Позивача про скасування постанови № 1553-ю про накладення штрафу за порушення у сфері містобудування від 21 вересня 2010 року не підлягають до задоволення.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення направити сторонам по справі.

Повний текст рішення оформлено та підписано 13.04.2011р.

Суддя Василишин А.Р.