ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
13.12.11 Справа № 5015/4956/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого-суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
розглянувши апеляційну скаргу спільного підприємства товариства з
обмеженою відповідальністю «КОМ-ЕКО-Львів»(надалі СП
ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів» ) б/н від 16.11.2011р.
на рішення господарського суду Львівської області від 27.10.2011р.
у справі № 5015/4956/11
за позовом: приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»(надалі ПАТ «АСК «ІНГО Україна»), м.Львів
до відповідача-1: ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів», м. Львів
до відповідача-2: приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування (надалі ПАТ «СК АХА Страхування»), м. Київ
про: стягнення 68 691,24грн.,
з участю представників сторін:
від позивача:не з`явився;
від відповідача-1: не зявився;
від відповідача-2: ОСОБА_4 представник (довіреність від 17.12.2010р.)
Права та обовязки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представнику відповідача-2 розяснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.
Рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2011р. у справі

№ 5015/4956/11 (суддя Т. Костів) позовні вимоги ПАТ «АСК «ІНГО Україна»до ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів»та до ПАТ «СК АХА Страхування» про стягнення 68 691,24грн. задоволено. Стягнуто з відповідача-2 на користь позивача 24 990,00грн. боргу, 249,90грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 43 701,24грн. боргу, 437,01грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем-1 подано апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає безпідставним та необгрунтованим, просить його скасувати. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції було порушено правила об`єднання позовних вимог, передбачених ст.. 58 ГПК України. Окрім того, судом безпідставно взято до уваги Висновок № 3596/11 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.04.2011р.

Позивач в судове засідання не з»явився, надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів наведених в апеляційній скарзі заперечує, вважає вказану апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача-1 в судове засідання також не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення відповідача-2, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між ПАТ «АСК «ІНГО Україна»(Страховик) та ОСОБА_5 (Страхувальник) укладено договір страхування засобів наземного транспорту стосовно автомобіля ОСОБА_6 Крузер ВС4677ВТ 2008 р.в., підтвердженням чого є Поліс №640518853.10 від 17.12.2010р.(а.с. 11-13).

У відповідності до Полісу № ВЕ 5042554 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.07.2010р. з терміном дії до 08.07.2011р. відповідач-2 - ПАТ «СК АХА Страхування» є страховиком відповідача 1 ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів»(а.с. 77).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2011 р. у м. Бориславі по вул. Братів Лисиків, 3 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «КАМАЗ»р.н. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_7, та «ОСОБА_6 Крузер»р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5. Вказане ДТП сталось внаслідок порушень Правил дорожнього руху, зокрема правил маневрування, зі сторони водія автомобіля НОМЕР_3 гр. ОСОБА_7, підтвердженням чого є довідка ДАІ № 8783375 про обставини дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9) та постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.04.2011 р. у справі № 3-794/11, якою гр. ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні вказаного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Слід зазначити, що з подорожнього листа №001586 вантажного автомобіля від 10.03.2011 р. (а.с. 72-73) та Свідоцтва про право власності на транспортний засіб марки КАМАЗ вбачається, що гр.. ОСОБА_7Є станом на 10.03.2011 р. працював на посаді водія ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів»та 10.03.2011р. керував належним відповідачу-1 транспортним засобом марки КАМАЗ.

Внаслідок зазначеної пригоди, застрахованому у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»транспортному засобу «ОСОБА_6 Крузер»р.н. НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Висновку № 3596/11 експертного автотоварознавчого дослідження по листу ПрАТ АСК «ІНГО-Україна»від 06.04.2011р., вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_6 Крузер становить 69 688,37 грн. (а.с. 61-63). Згідно рахунку спеціалізованої СТО № Д-00002974 від 15.03.2011 р. ремонт пошкоджень визначено у розмірі 69 847,07 грн. (а.с. 13).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до умов договору страхування, на підставі Страхового акту № 57583 від 27.04.2011р. (а.с. 14) відшкодовано власнику пошкодженого автомобіля завдані збитки у розмірі 68 691,24 грн. (з урахуванням франшизи) шляхом перерахунку зазначеної суми на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 3964 від 13.05.2011 р. (а.с. 15).

Позивачем 12.07.2011р. на адресу відповідача-1 було надіслано заяву про відшкодування завданих збитків (а.с. 23), проте остання залишена відполвдіачем-1 без відповіді та задоволення.

У заявлених вимогах позивач просить стягнути з відповідача-2 грошові кошти у розмірі 24 990,00грн. та з відповідача-1 грошові кошти у розмірі 43 701,24грн.

При прийнятті постанови суд апеляційного інстанції виходить з наступного.

У відповідності до ст. 355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

У відповідності до ст. ст. 5 та 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме життю або здоров'ю фізичних осіб, їхньому майну і майну юридичних осіб; при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як зазначалось вище, цивільно-правова відповідальність відповідача-1 на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача-2 - ПрАТ «СК АХА Страхування»згідно полісу № ВЕ/5042554 від 09.07.2010р. Зазначеним договором страхування (п.2.) передбачено ліміт відповідальності страховика у розмірі 25 500,00грн. з урахуванням франшизи у розмірі 500,00грн.

З наведеного вбачається, що частина завданих позивачу збитків у розмірі 24 990,00грн. (суми регресної вимоги) відповідно до положень Закону України «Про страхування»та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»підлягає відшкодуванню відповідачем-2, а решта завданих збитків у розмірі 43 701,24грн. відповідно до положень ЦК України підлягає відшкодуванню відповідачем-1, про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок та підставно задоволено вказані позовні вимоги.

Безпідставними, на думку суду апеляційної інстанції, є твердження скаржника стосовно того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, передбачених ст.. 58 ГПК України, оскільки, як вбачається з позовної заяви об`єднання позовних вимог відсутнє, так як у ній лише одна вимога про стягнення грошових коштів з двох різних юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Таким чином, позивач у відповідності до вказаної статті скористався своїм правом за власним вибором звертатись до суду за захистом порушених прав за місцезнаходженням одного з відповідачів.

Щодо Висновку № 3596/11 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.04.2011р, на який покликається скаржник, як на неналежний доказ у справі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що виплата страхового відшкодування здійснювалась позивачем, як зазначалось вище на користь потерпілої (застрахованої) особи не на підставі вказаного Висновку, а згідно рахунку спеціалізованої СТО № Д-00002974 від 15.03.2011р., оскільки такий вид страхового відшкодування було передбачено п. 14.3. договору страхування № 640518853.10 від 19.12.2010р., який і було взято до уваги судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому це рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 27.10.2011р. у справі № 5015/4956/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати в місцевий господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_3