РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2011 р. Справа № 9/155-10

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Савченко Г.І. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі Новак Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 "Стінг ЛТД" на рішення господарського суду Вінницької області від 12.10.10 р. у справі № 9/155-10

за позовом Державне підприємство Барський спиртовий комбінат

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Стінг ЛТД"

про стягнення в сумі 118 025 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.10.2010 року у справі № 9/155-10 (суддя Балтак О.О.) позов задоволено. Присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Стінг ЛТД" на користь державного підприємства Барський спиртовий комбінат - 118025,00 грн. передоплати, 1180,25 грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить останнє скасувати в зв'язку з порушенням норм процесуального і матеріального права та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Зокрема вказує, що товар, відносно якого позивачем здійснено передоплату, знаходиться на складі відповідача і позивач не вчиняє дій по його вивезенню. Відтак, суд дійшов до помилкового висновку, що відповідач зобов'язаний поставити товар позивачу.

В судове засідання представник відповідача не з'явився. Розгляд скарги відкладався судом з огляду на надіслану відповідачем телеграму про неможливість з'явитися в засідання суду. Ухвала про відкладення розгляду справи відповідачем не отримана та повернута поштовим відділенням з поміткою "повертається за закінченням терміну зберігання". Відтак судом виконано процесуальні дії щодо повідомлення відповідача про наступний розгляд справи, а негативні наслідки неотримання власної кореспонденції покладаються на останнього.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи відповідача безпідставними та необгрунтованими. Зазначає, що відповідач, як продавець, не передав попередньо оплачений товар, а тому зобов'язаний повернути отримані за нього кошти. Однак відповідач не здійснив ні передачу товару ні повернення коштів, а тому суд першої інстанції підставно задовільнив вимоги позивача. Просить відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Разом з цим просить розглядати справу без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Вінницької області від 12.10.2010 р. у справі № 9/155-10 залишити без змін виходячи з наступного.

Матеріалами справи стверджується, що згідно усної домовленості та на підставі рахунків № 208, № 209, № 210 від 04.12.2009 р. позивачем - Державним підприємством Барський спиртовий комбінат (м. Бар, Вінницька область) відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Стінг ЛТД" (м. Вінниця) сплачено передоплату на загальну суму - 118025,00 грн. (платіжні доручення № 409 від 08.12.2009р. на суму 39175,00 грн. та № 410 від 08.12.2009р. на суму 78850,00 грн.) за поставку на підприємство (ДП Барський спиртовий комбінат) металевого листа, насоса та труб на загальну суму 118025,00 грн.

Відповідач свої зобовязання не виконав і не поставив обумовлений в рахунках товар.

13.05.2010р. позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу № 173 від 12.05.2010 р. з проханням у визначений чинним законодавством 7 денний термін поставити на комбінат вказані товарно-матеріальні цінності або у вказаний строк повернути 118025,00 грн.,

Факт надіслання відповідачу вказаної вимоги підтверджується фіскальним чеком № 9416 від 13.05.2010р.

Проте дана претензія залишилась без реагування.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи 13.05.2010р. відповідачу було надіслано претензію-вимогу з проханням у 7 денний термін поставити на комбінат вказані товарно-матеріальні цінності або у вказаний строк повернути передоплату.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на викладене вище, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення передоплати в розмірі 118025,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду від 17.08.2010 р. та 16.09.2010 р. відповідач не подав до суду жодного доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення передоплати, в тому рахунку доказів поставки товарно-матеріальних цінностей згідно наданих рахунків чи повернення передоплати.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного гос подарського суду вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 12.10.2010 року відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Стінг ЛТД" від 25.10.2010 року відмовити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 12.10.2010 року у справі № 9/155-10 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Вінницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Грязнов В.В.