КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2011 № 48/197

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Моторного О.А.

ОСОБА_1

За участю представників сторін:

від Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта в особі Київської міської дирекції: представник - ОСОБА_2- за довіреністю,

від Державного агентства з питань науки, інновації та інформатизації України: представники - ОСОБА_3, ОСОБА_4 - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2011р.

по справі № 48/197 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта в особі Київської міської дирекції

до Державного агентства з питань науки, інновації та інформатизації України

про стягнення 25 949,08 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року Українське державне підприємство поштового звязку „Укрпошта в особі Київської міської дирекції (далі «Підприємство») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства з питань науки, інновації та інформатизації України (відповідно до Указу Президента України №370/2011 від 06.04.2011 року Державне агентство з питань науки, інновацій та інформації України перейменовано у Державне агентство з питань науки, інновації та інформатизації України, що враховувалось судом місцевим судом при винесенні рішення) (далі «Агентство») про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № 61-1072 від 05.05.2009р. у розмірі 25949,08 грн., з яких 23 933,68 грн. основної заборгованості, пені в сумі 689,62 грн., інфляційних втрат 1 195,95 грн. та 3% річних 129,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, у звязку з чим в останнього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2011р. у даній справі позов задоволено частково, стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі - 23 933,68 грн. основної заборгованості, 689,62 грн. пені, інфляційних втрат - 723,63 грн., 13,51 грн. - 3% річних, державне мито - 253,60 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 230,65 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Державне агентство з питань науки, інновації та інформатизації України подало апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати, з посиланням на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що несплата витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг викликано неотриманням від Державного казначейства України коштів для видатків за вказаний період та відсутністю відповідного бюджетного призначення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2011 року прийнято апеляційну скаргу Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України та порушено апеляційне провадження по справі №48/197.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість і безпідставність апеляційної скарги, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегією суддів встановлено наступне.

05.05.2009 р. між регіональним відділенням Фонду державного майна по м. Києву та Державним комітетом інформатизації України (правонаступником якого є Державне агентство з питань науки та інформатизації України згідно постанови Кабінету Міністрів України №548 від 05.07.2010 року та Указу Президента України №370/2011 року від 06.04.2011 року) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4282 (надалі «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно (далі - Майно) нежиле приміщення площею 26,8 кв.м, розміщене за адресою: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, що перебуває на балансі Київської міської дирекції Українське державне підприємство зв'язку «Укрпошта» (далі - Балансоутримувач), балансова вартість якого визначена згідно з Актом оцінки станом на 31.01.2008 р. і становить 5 109 475 грн. (п'ять мільйонів сто дев'ять тисяч чотириста сімдесят п'ять гривень).

Згідно з п. 1.3 Договору стан майна на момент укладання договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком балансоутримувача і орендаря.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за 2009 р. - 2010 р.: 1 грн. на рік.

Згідно п. 3.3 Договору орендна плата за кожний наступний рік визначається шляхом коригування орендної плати за попередній рік на індекс інфляції за наступний рік.

Пунктом 5.10 Договору покладено обов'язок на орендаря здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

На виконання умов Договору №4282 від 05.05.2009 р. Регіональне відділення Фонду державного майна по м. Києву передало, а відповідач прийняв в оренду нежиле приміщення, що належить до державної власності та знаходиться на балансі Київської міської дирекції Українське державне підприємство зв'язку «Укрпошта».

05.05.2009 р. підприємство уклало договір №61-1072 із агентством про відшкодування

витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання

комунальних послуг.

Відповідно до п. 4.2 Договору №61-1072 від 05.05.2009 р. плата за надані послуги вноситься орендарем на рахунок балансоутримувача не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим на підставі рахунку балансоутримувача.

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що при закінченні терміну дії договору чи його достроковому припиненні плата за комунальні послуги сплачується по день фактичної здачі приміщення по акту прийому-передачі.

Додатковими угодами №1 та №2 до Договору №61-1072 від 05.05.2009 р. (п.2) сторони змінили розмір відшкодувань орендарем балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

В зв'язку з невиконанням умов Договору №61-1072 від 05.05.2009 р. у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23 933,68 грн. за період з грудня 2010 р. по 04.02.2011 р.

25.12.2010 року сторони підписали акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 22, але згідно актів обстеження приміщення від 03.02.2011 р. та від 04.02.2011 р. відповідач звільнив орендоване приміщення 04.02.2011 р.

03.03.2011 року підприємство направило на адресу Агентства претензію, в якій повідомляло про наявність заборгованості. Відповідач відповіді на претензію не надав.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання по сплаті платежів за Договором №61-1072 від 05.05.2009 р., по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі З 933,68 грн. за період з грудня 2010 р. по 04.02.2011 р.

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управдінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріалами справи (актами обстеження приміщення, звітом про вхід-вихід працівників Агентства) підтверджується та не заперечується представником відповідача фактичне користування орендованим приміщенням до 04.02.2011 р., у зв'язку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню витрат балансоутримувача у розмірі 23 933,68 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 4.2 Договору №61-1072 від 05.05.2009 р., строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті грошових зобов'язань за Договором на момент подачі позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 23 933,68 грн. (платежі по відшкодуванню витрат Балансоутримувача) на підставі Договору №61-1072 від 05.05.2009 р. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судова колегія відхиляє посилання апелянта на те, що несплата витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг викликано неотриманням від Державного казначейства України коштів для видатків за вказаний період та відсутністю відповідного бюджетного призначення, оскільки дані обставини не можуть бути підставою для звільнення від виконання зобовязань.

Також судова колегія відхиляє посилання Агентства на те, що стороною Договору №4282 від 05.05.2009 р. та Договору №61-1072 від 05.05.2009 р. є Державний комітет інформатизації, судом відхиляється, оскільки згідно Постанови Кабінету Міністрів України №548 від 05.07.2010 р. з урахуванням Указу Президента України №370/2011 від 06.04.2011 р. Державне агентство з питань науки, інновацій и інформатизації України є правонаступником Державного комітету інформатизації.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Агентства заборгованості у розмірі 23 933,68 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 689,62 грн.

Також відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до п. 5.4 Договору №61-1072 від 05.05.2009 р. за несвоєчасну сплату послуг орендар, крім заборгованості, сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за грудень 2010 року, за січень 2011 року, за лютий 2011 року у загальному розмірі 689,62 грн., нарахованої по кожному платежу окремо у загальний період з 21.01.2011 р. по 01.05.2011 р., проте суд здійснює перерахунок пені, виходячи з наступного.

За змістом Договору N961-1072 від 05.05.2009 р. останнім днем виконання грошового зобов'язання відповідачем по сплаті платежів є 20 число місяця, що настає за розрахунковим, а тому правомірним є нарахування пені за прострочення по сплаті платежів за грудень 2010 року з 21.01.2011 р. З огляду на положення ч. 5 ст. 251 Цивільного кодексу України, оскільки останній день внесення плати за січень 2011 року (20.02.2011 р.), за лютий 2011 року (20.03.2011 р.) припадає на неділю, а тому переноситься на понеділок. Отже, пеня за січень 2011 року нараховується з 22.02.2011 р., пеня за лютий 2011 року нараховується з 22.03.2011 р.

За перерахунком місцевого господарського суду, з урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача є більшим, ніж заявлений позивачем до стягнення в цій частині розмір, а тому за відсутності у суду підстав для виходу за межі позовних вимог такі вимоги задовольняються у розмірі, заявленому позивачем до стягнення (689,62 грн.). Даний висновок місцевого господарського суду судова колегія вважає вірним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Також, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 1195,95 грн., нарахованих у період з грудня 2010 року по квітень 2011 року та 3% річних у розмірі 129,83 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання по сплаті спірних платежів у період з грудня 2010 року по 04.02.2011 р.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені судом при розрахунку пені дні, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання (21.01.2011 р., 22.02.2011 р., 22.03.2011 р.), та приписи листа Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №62-97р., правомірним є

нарахування інфляційних з наступних місяців відповідно, оскільки прострочення тривало менше 15 днів місяця.

За правильним перерахунком місцевого господарського суду розмір інфляційних, що підлягає стягненню з відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання становить 723,63 грн.

В іншій частині заявлених до стягнення інфляційних у розмірі 472,32 грн. місцевий господарський суд правомірно відмовив, оскільки вони обраховані не вірно (за більший період).

Із поданого позивачем розрахунку вбачається, що методика нарахування 3% річних не вірна, оскільки нарахування 3% річних необхідно здійснювати з урахуванням строків настання грошового зобов'язання відповідача по сплаті кожного платежу окремо.

Відтак, враховуючи визначений позивачем в розрахунку період нарахування 3% річних (до 04.02.2011 р.), правомірним є нарахування 3% річних лише за прострочення по сплаті спірного платежу за грудень 2010 року (10 958,51 грн.) у період з 21.01.2011 р. по 04.02.2011 р., оскільки станом на 04.02.2011 р. відповідач не є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання по сплаті платежів за січень та лютий 2011 року.

За правильним перерахунком місцевого господарського суду розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання складає 13,51 грн.

В іншій частині заявлених 3% річних у розмірі 116,32 грн. місцевий господарський суд правомірно відмовив, оскільки вони обраховані невірно (від суми заборгованості, прострочення по якій у заявлений період нарахування 3% річних не настало).

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Агентства на користь Підприємства заборгованість у розмірі 23 933,68 грн., пені у розмірі 689,62 грн., інфляційних втрат у розмірі 723,63 грн. та 3% річних у розмірі 13,51 грн.

З огляду на вищевикладені обставини судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог та не вбачає підстав для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2011 р. у справі № 48/197 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2011 р. у справі № 48/197 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 48/197 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Куксов В.В.

Судді Моторний О.А.

ОСОБА_1