ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" червня 2011 р. Справа № 5019/1282/11

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничого підприємства «Укрполь»

про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: представник не зявився;

від відповідача: представник не зявився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального Кодексу України сторонам розяснені.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81№ ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничого підприємства «Укрполь»про зобовязання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничого підприємства «Укрполь»передати їй у власність квартири №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м за актом приймання-передачі та визнання за нею права власності на квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м.

Позовні вимоги мотивує наступним: право власності набув на підставі укладеного з Відповідачем 21 березня 2008 року інвестиційного договору №16 про дольову участь в будівництві пятиповерхового цегляного житлового будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни, оскільки своєчасно та в повному обсязі виконав його вимоги. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Однак направив до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримує частково, просить суд позов в частині визнання права власності на квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м задовольнити, а в частині позову про зобовязання відповідача передати позивачу у власність квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м за актом приймання-передачі, припинити провадження у справі на підставі ч.1 ст.80 ГПК України, у звязку із виконанням відповідачем зобовязань по інвестиційному договору за №16 про дольову участь в будівництві пятиповерхового цегляного житлового будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни від 21.03.2008 року в частині передачі квартири у власність за актом приймання-передачі до розгляду справи по суті в добровільному порядку. Крім того, просить розглядати справу №5019/1282/11 на підставі наявних в матеріалах справи документів без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату був повідомлений належним чином. Направив суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позов визнає частково, а саме в частині визнання права власності на квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м задовольнити, в частині позову про зобовязання передати Позивачу у власність квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м за актом приймання-передачі, припинити провадження у справі на підставі ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки передав зазначену квартиру у власність позивачу 20.06.2011 року за актом приймання-передачі до розгляду справи по суті.

Керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити справу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено інвестиційний договір за №16 про дольову участь в будівництві пятиповерхового цегляного житлового будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни.

За умовами договору, відповідач зобовязався за рахунок залучених від позивача як інвестора коштів збудувати та передати йому у власність обєкт інвестування, дві квартири: однокімнатну та двокімнатну, відповідно за номерами 15 та 16 загальною площею 108,34 кв.м та житловою 57,26 кв.м протягом 3-ох робочих днів з дати його огляду, який мав бути проведений після отримання позивачем письмового повідомлення про готовність обєкту інвестування в 10-денний строк з дати підписання акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, забезпечити оформлення права власності на обєкт інвестування після прийняття будинку в експлуатацію та проведення остаточних розрахунків позивачем.

Позивач зобовязався забезпечити фінансування обєкту інвестування згідно графіку у визначеному розмірі, а саме: 292900 грн., який є остаточним при 100% розрахунку, прийняти у власність обєкт інвестування на умовах цього договору, за власний рахунок здійснити наступні опоряджувальні роботи на обєкті: встановити кінцеві прилади та обладнання електро-, водо-, газопостачання, внутрішні двері згідно з нормативними документами Держкомбуду тощо.

Договір діє до повного виконання сторонами зобовязань, однак загальний строк дії договору не повинен був перевищувати 6-ти місяців з моменту прийняття житлового будинку в експлуатацію.

15 грудня 2008 року державною приймальною комісією було складено та підписано акт про прийняття в експлуатацію новозбудованого 40-квартирного житлового будинку в м.Сарни по вул.Грушевського, 4. 31 грудня 2008 року вказаний акт був затверджений розпорядженням голови Сарненської райдержадміністрації за №666 та зареєстрований 31.12.2008 року інспекцією ДАБК у Рівненській області за №1005.

Сторони зобовязані були виконати взяті на себе зобовязання до 01 липня 2009 року.

Із квитанції до прибуткового касового ордера, виданої відповідачем 17.03.2009 року, долученої до матеріалів справи, вбачається, що позивачем сплачено відповідачу кошти в розмірі 292900 грн. 00 коп. за договором, що свідчить про повне та своєчасне виконання позивачем зобовязання щодо сплати вартості обєкту інвестування по інвестиційному договору. Крім того, даний факт підтверджується також письмовою довідкою №61, виданою відповідачем 30.05.2011 року.

Відповідно до п.1.7 договору, позивач як інвестор мав право на отримання обєкту інвестування у власність лише за умови повної сплати інвестиційної суми. Отже, з 17.03.2009 року, у позивача виникло право на отримання обєкту інвестування у власність, а у відповідача, відповідно, обовязок передати обєкт інвестування у власність позивачу, однак у встановлений договором строк - обєкт не передав, чим порушив свої зобовязання, відмовившись в односторонньому порядку виконувати умови договору.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (в редакції від 25.12.2008 року), забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного обєкта (частини обєкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості обєкта (частини обєкта) житлового будівництва, крім випадків, якщо таке розірвання здійснюється за згодою сторін.

Судом встановлено, що 23.06.2009 року відповідачу видані свідоцтва про право власності на кв.№15 та №16, а 03.07.2009 року Рівненським обласним БТІ зареєстровано право власності на дані квартири та видано витяги про реєстрацію права власності.

Позивачем за взаємною згодою з відповідачем здійснено об'єднання обєкту інвестування, тобто квартири №15 та квартири №16 в одну в межах тієї площі, яка була проінвестована позивачем та прийнята в експлуатацію в складі 40-ка квартирного житлового будинку, без знесення несучих конструкцій та зміни цільового призначення існуючих приміщень.

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради від 18.08.2010 року №394 за зверненням позивача, було присвоєно обєднаним квартирам №15 та №16 по вул.Грушевського, 4 в одну, поштову адресу: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

17.01.2011 року Рівненським обласним БТІ було видано на ім'я відповідача технічний паспорт на квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни загальною площею 106, 6 кв.м, житловою 64 кв.м, отриманих при обєднанні двох квартир: однокімнатної №15 та двокімнатної №16.

Судом досліджено, що 30.04.2011 року позивачем було направлено відповідачу претензію із вимогою передати позивачу у власність за складеним та підписаним уповноваженими сторонами актом приймання-передачі обєкт інвестування, а саме кв.№15 в пятиповерховому цегляному житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м, обєднану з однокімнатної за №15 та двокімнатної за №16. У встановлений законом строк, відповідь на претензію від відповідача не надійшла.

Своєю відмовою, відповідач фактично оспорює право власності позивача на квартиру №15 в пятиповерховому цегляному житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м, обєднану з однокімнатної за №15 та двокімнатної за №16 за погодженням із відповідачем.

Суд, дослідивши інвестиційний договір від 21 березня 2008 року за №16 про дольову участь в будівництві обєкту нерухомого майна, що є предметом спору, встановив, що дії відповідача по відмові в односторонньому порядку виконувати умови договору без будь-яких обґрунтованих та законних підстав, суперечать умовам укладеного між сторонами інвестиційного договору, в т.ч. щодо прав та зобовязань сторін, оскільки такої умови в договорі не обумовлено; відповідно до п.7.4 договору, договір може бути достроково припинено за взаємною згодою або на вимогу однієї із сторін на підставі та умовах зазначених у договорі; відповідно до п.7.3 договору, про внесення змін або пролонгації договору сторони укладають додаткову угоду.

Відповідно до п.2.1.7 договору, відповідач зобовязаний передати позивачу обєкт інвестування за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 ЦК України встановлено загальні умови виконання зобовязання, відповідно до якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Інвестиційним договором, укладеним між позивачем та відповідачем не обумовлено підстав для односторонньої відмови Забудовником (Відповідачем у справі) від виконання зобовязання по передачі житла. Крім того, на час виконання зобовязань діяв мораторій на заборону розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного обєкта (частини обєкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості обєкта.

Відповідно до ч.1 ст.179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч.2-3 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно зі ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.20 Господарського кодексу України, кожен субєкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання права, присудження до виконання обов'язку в натурі тощо.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підстави набуття права власності встановлені ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття судом рішень, які б обмежували право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є не порушним, Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Отже, право власності на нерухоме майно позивачем набуто правомірно.

Як вбачається із письмового клопотання позивача та відзиву відповідача на позовну заяву, останнім до розгляду справи по суті виконано зобовязання по інвестиційному договору від 21.03.2008 року за №16 про дольову участь в будівництві в частині передачі квартири у власність. Згідно долученого до справи акту приймання-передачі від 20.06.2011 року вбачається, що відповідач передав позивачу у власність квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м.

Оскільки позивач у звязку не має претензій до відповідача щодо зобовязання передати квартиру у власність, та клопоче перед судом провадження у справі в даній частині припинити на підставі ч.1 ст.80 ГПК України, суд вважає вказане клопотання обґрунтованим. Провадження у цій частині справи слід припинити, у звязку із виконанням відповідачем зобовязань по інвестиційному договору щодо зобовязання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничого підприємства «Укрполь»передати фізичній особі-підприємцю, ОСОБА_1, у власність квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м за актом приймання-передачі до розгляду справи по суті.

З врахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про визнання права власності за фізичною особою-підприємцем, ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно письмового клопотання позивача, судові витрати позивач залишає за собою.

Керуючись ч.1 ст.80, ст.49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2. Визнати право власності на квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м за фізичною особою-підприємцем, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. В частині позову про зобовязання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничого підприємства «Укрполь» передати фізичній особі-підприємцю, ОСОБА_1, у власність квартиру №15 в житловому будинку №4 по вул.Грушевського в м.Сарни Рівненської області загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 64 кв.м за актом приймання-передачі припинити провадження у справі.

Суддя Ю.А.Мамченко

Повний текст рішення суддею підписаний «29»червня 2011 року