КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2011 № 39/97

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Шипка В.В.

ОСОБА_1

при секретарі

судового засідання : ОСОБА_2

за участі представників:

позивача: ОСОБА_3 дов. № 1576 від 02.11.2011 р.;

ОСОБА_4 дов. б/н від 15ю03ю2011 р.;

відповідача: ОСОБА_5 дов. б/н від 30.08.2011 р.;

третьої особи: ОСОБА_6 дов. б/н від 22.09.2011 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Укравіт

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2011 р.

у справі № 39/97 (суддя Гумега О.В.)

за позовом: Nippon Soda Co., Ltd (Ніппон Сода Ко., Лтд)

до відповідача: Міністерство охорони навколишнього природного

середовища України

третя особа, без самостійних

вимог на предмет спору

на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія

„Укравіт

про визнання недійсним Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 39 від 28.01.2010 р. в частині державної реєстрації препарату інсектицид „Люкс, з.п.; в частині внесення препарату інсектицид „Люкс, з.п. до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів; про зобовязання Міністерства екології природних ресурсів України виключити препарат інсектицид „Люкс, з.п. з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів та з Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні

ВСТАНОВИВ:

Nippon Soda Co., Ltd (Ніппон Сода Ко., Лтд) (позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання недійсним Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 28.01.2010 р. № 39:

- в частині державної реєстрації препарату інсектицид "Люкс", з.п.;

- в частині внесення препарату інсектицид "Люкс", з.п. до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів;

- про зобов"язання Міністерства екології природних ресурсів України виключити препарат інсектицид "Люкс", з.п. з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів та з Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні.

Відповідачем, згідно названої позовної заяви, Nippon Soda Co., Ltd (Ніппон Сода Ко., Лтд) визначила - Міністерство екології та природних ресурсів України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.07.2011 р. № 39/97 порушено провадження у даній справі та призначено її розгляду. Окрім того, вказаною Ухвалою місцевий господарський суд залучив до участі у розгляді даної справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укравіт".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.09.2011 р. № 39/97 р. визначено у якості відповідача у даній справі - Міністерство охорони навколишнього природного середовища України.

За результатами розгляду спору у даній справі, 19.09.2011 р. Господарський суд м. Києва прийняв Рішення № 39/97, за яким визнав предявлені до відповідача позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме:

- визнано недійсним Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 28.01.2010 р. № 39 в частині державної реєстрації препарату інсектицид Люкс,з.п.; в частині внесення препарату інсектицид „Люкс",з.п. до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів;

- зобов'язано Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виключити інсектицид „Люкс", з.п., з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів;

- зобов'язано Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виключити інсектицид „Люкс", з.п., з Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні.

Не погоджуючись із вищевказаним Рішенням, ТОВ "Укравіт" (третя особа) звернулося до Київського апеляційного господарського суд з апеляційною скаргою в якій просить скасувати Рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2011 р. № 39/97 та прийняти нове судове рішення у даній справі, яким:

- припинити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог Nippon Soda Co., Ltd (Ніппон Сода Ко., Лтд) щодо визнання недійсним Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 28.01.2010 р. № 39 в частині державної реєстрації препарату інсектицид "Люкс", з.п.; в частині внесення препарату інсектицид "Люкс", з.п. до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів у порядку п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України;

- у задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, наступним:

- за доводами скаржника, оскільки відповідач у даній справі є субєкт владних повноважень, наділений владною, управлінською функцією (зокрема, реєстраційною), а предметом спору у даній справі, є - визнання недійсним його Наказу, то відповідно до приписів ст. 17 КАС України, розгляд спорів щодо оскарження рішень субєкта владних повноважень поширюється компетенція адміністративних судів, тобто спір, у цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, як не підвідомчий господарському судочинстві;

- в частині задоволення судом першої інстанції позовних вимог, щодо виключення спірного препарату "Люкс", з.п. з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів та з Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, скаржник зауважує наступне. Оскільки включення названого препарату інсектициду до Державного реєстру та Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, відбулось на підставі спірного Наказу відповідача від 28.01.2010 р. № 39 „Про державну реєстрацію препаратів, який є чинним та не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, відповідно таке включення, на думку скаржника, відбулось правомірно на підставі чинного (спірного) Наказу, а тому достатніх підстав для задоволення позовних вимог у цій частині позову також не має.

Ухвалою КАГС суду від 14.10.2011 р. № 39/97 у складі колегії суддів: головуючий суддя Ільєнок Т.В. (доповідач), суддів Борисенко І.В., Шипко В,В. дану справу прийнято до свого провадження, розгляду справи призначено на 08.11.2011 р.

У звязку із виходом судді Шипко В.В. у відпустку, Розпорядженням заступника Голови КАГС від 08.11.2011 р. № 01-23/3/1 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Борисенко І.В., Мартюк А.І.

У судовому засіданні від 08.11.2011 р. представником позивача надано письмовий Відзив на апеляційну скаргу, згідно якого викладені у скарзі доводи апеляційного оскарження названі безпідставними та необґрунтованими, а тому, позивач просить колегію суддів залишити без змін оскаржене в апеляційному порядку Рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні від 08.11.2011р. в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 22.11.2011 р. та зобовязано відповідача до наступного судового засідання надати письмові пояснення по суті спору та всі необхідні правоустановчі документи на підтвердження повноважень Міністерства екології та природних ресурсів України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

У звязку з виробничою необхідністю, а саме, зайнятістю судді Мартюк А.І. в судовому розгляді у складі іншої колегії, Розпорядженням Секретаря судової палати КАГС від 21.11.2011 р. № 01-23/3/1 було змінено склад колегії, що розглядав дану справу на колегію у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В; судді Борисенко І.В., Шипко В.В.

У судовому засіданні від 22.11.2011 р. представником:

- відповідача, на виконання усної вимоги суду, надано копії правоустановчих документів та подано Клопотання про зупинення провадження у даній справі до заміни відповідача - Міністерства охорони навколишнього природного середовища України його правонаступником

- третьою особою також подано Клопотання про зупинення провадження у даній справі з аналогічних підстав.

Вказані клопотання мотивовані на тому, що існує обєктивна необхідність зупинити провадження у даній справі, оскільки, за зауваженнями заявників на даний час проходить реорганізація відповідача відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 р. № 1085/2010 „Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади.

У судовому засіданні від 22.11.2011р. в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 01.12.2011 р., учасників даного судового процесу попереджено, що Клопотання відповідача та третьої особи про зупинення провадження по справі будуть розглянуті у наступному судовому засіданні.

24.11.2011 р. через відділ документального забезпечення КАГС представник позивача надав письмове заперечення на Клопотання відповідача та третьої особи про зупинення провадження у даній справі. З поміж іншого, позивач вважає, що підставою для застосування п.3 ч. 2 ст. 79 ГПК України, у даному випадку, є саме вибуття сторони по справі зі спірних правовідносин. Станом на сьогодні Міністерство охорони навколишнього природного середовища України не ліквідовано, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відсутній запис про державну реєстрацію припинення діяльності цієї юридичної особи, а тому, останнє має цивільну дієздатність, користується правами сторони в судовому процесі, має уповноваженого представника в цій справі. Позивач також стверджує, що зупинення провадження у даній справі з мотивів можливого ускладнення в майбутньому виконання рішення суду є також безпідставним, оскільки, такої підстави для зупинення провадження у справі чинним законодавством не передбачено. Питання щодо порядку заміни боржника внаслідок його ліквідації на стадії виконавчого провадження чітко визначено п.5 ст. 8 ЗУ „Про виконавче провадження, а тому, на думку позивача, така загроза має вирішуватись після виникнення обєктивних перешкод для виконання судового рішення та отримання відповідних наказів їх існування, а не на підставі гіпотетичних припущень відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні від 01.12.2011 р. колегія суддів, заслухавши думку учасників судового процесу, щодо можливості задоволення раніше поданих представниками відповідача та третьої особи Клопотань про зупинення провадження у даній справі до заміни Міністерства охорони навколишнього природного середовища України його правонаступником, вирішила відмовити у їх задоволенні, як необґрунтованих на законі.

Наданими у судовому засіданні від 01.12.2011 р. поясненнями, представники позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили колегію суддів відмовити у її задоволенні.

Представники відповідача та третьої особи підтримали вимоги апеляційної скарги та просили колегію суддів задовольнити її.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дійшла висновку про необхідність залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "Укравіт", Рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2011 р. № 39/97 залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивач є власником Патенту України № 27285 на винахід „Похідні аміну або їх солі, що мають інсектицидну активність, та інсектицидна композиція на їх основі", термін дії Патенту продовжено до 04.10.2015 р. (арк. с. 18-19).

Об'єктом винаходу за Патентом України №27285 на винахід, належний позивачу, є хімічна сполука - ацетаміприд, яка входить до складу деяких пестицидів як діюча речовина, зокрема, до препарату інсектицид „Люкс", з.п.

За наявними у справі матеріалами вбачається, що 28.01.2010 р. Міністерством охорони навколишнього природного середовища України видано Наказ № 39 „Про державну реєстрацію препаратів" (арк.. с. 20-22), згідно з яким зареєстровано та внесено до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів інсектицидний препарат „Люкс", з.п. (діюча речовина „Ацетаміприд", 200 г/кг). Третій особі було видано Посвідчення про державну реєстрацію препарату інсектицид „Люкс" з.п. серія Б номер 02092. (арк.. с. 23).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.11.2009 р. по повязаній справі №20/173 за позовом Nippon Soda Co., Ltd (Ніппон Сода Ко., Лтд) до ТОВ „Компанія „Укравіт", Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державної митної служби України про порушення прав власника патенту позовні вимоги задоволено частково, та, зокрема, визнано недійсним повністю Патент України № 22118 на корисну модель „Засіб захисту рослин інсектицидної дії" і заборонено ТОВ Компанія Укравіт яка є скаржиком по даній справі здійснювати використання інсектицидного препарату „Люкс", з.п. винаходу, який належить позивачу і охороняється Патентом України на винахід № 27285. Рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2009 р. залишено в силі Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2010 р. №20/173.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ГК України відносини, повязані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

Одним із способів захисту, передбачених законом, є передбачений ч. 2 ст. 20 ГК України захист прав та охоронюваних інтересів шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Тому, з огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визнання незаконним рішення органу державної влади в розумінні ст. 16 ЦК України і визнання недійсним акта органу державної влади в розумінні ч. 2 ст. 20 ГК України по суті є одним і тим самим способом захисту. Таку ж позицію займає Вищий господарський суд України, який у своєму Інформаційному листі від 21.01.2009 р. № 01-08/33 зазначає, що „визнання нечинним рішення органу місцевого самоврядування як спосіб захисту порушених прав відповідає приписам чинного законодавства, а саме пункту 2 статті 20 ГК України та статті 16 ЦК України, оскільки слова "недійсний" і "нечинний" є синонімами і означають, що оспорюваний акт не має юридичної сили".

Щодо позовних вимог про спонукання Міністерства екології і природних ресурсів України виключити препарат інсектицид „Люкс", з.п., з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, а також виключити інсектицид „Люкс", з.п., з Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, місцевим господарським судом правильно визначено, що згідно ч. 2 ст. 20 ГК України, права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються, серед інших, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання.

Стаття 35 ЗУ "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" встановлює способи захисту прав, зокрема визначає, що захист прав на винахід (корисну модель) здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку. При цьому, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у зв'язку з застосуванням цього Закону. Суди відповідно до їх компетенції розв'язують, зокрема, спори про: авторство на винахід (корисну модель); встановлення факту використання винаходу (корисної моделі); встановлення власника патенту; порушення прав власника патенту; укладання та виконання ліцензійних договорів; право попереднього користування; компенсації.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

За змістом апеляційної скарги, основним доводом апеляційного оскарження, є висновок про те, що спір щодо визнання Наказу Міністерства недійсним не є підвідомчий господарському суду.

Статтею 464 ЦК України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності на винахід є: 1) право на використання винаходу; 2) виключне право дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії); 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЗУ „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" патент надає його власнику виключне право використовувати винахід за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів. Використанням винаходу визнається, в тому числі: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу, застосування такого продукту, пропонування для продажу, зокрема через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях.

Статтею 178 ЦК України передбачено умови оборотоздатності обєктів цивільних прав. Зокрема, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Одним із випадків обмеження об'єктів цивільних прав в обороті є законодавчо встановлений обов'язок державної реєстрації такого об'єкту.

Згідно зі ст. 1 ЗУ „Про пестициди і агрохімікати" від 02.03.1995 р. з наступними змінами, пестицидами є токсичні речовини, їх сполуки або суміші речовин хімічного чи біологічного походження, призначені для знищення, регуляції та припинення розвитку шкідливих організмів, внаслідок діяльності яких вражаються рослини, тварини, люди і завдається шкода матеріальним цінностям. Препарат „Люкс", з.п. є інсектицидом - хімічним препаратом для захисту рослин від шкідливих комах, тому розглядається як пестицид в розумінні ст.1 ЗУ „Про пестициди і агрохімікати", відповідно, використання і обіг цього препарату підпадає під спеціальні вимоги, встановлені цим Законом.

Частиною 2 ст. 4 ЗУ „Про пестициди і агрохімікати" забороняється ввезення на митну територію України (крім дослідницьких партій, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень), виробництво (крім виробництва для експорту та виробництва дослідних партій, що використовуються для державних випробувань, науково-технологічних досліджень та випробувань), торгівля, застосування та рекламування пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації. Аналогічна заборона встановлена Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з оптової, роздрібної торгівлі пестицидами та агрохімікатами (тільки регуляторами росту рослин), затвердженими спільним наказом Держкомпідприємництва та Мінагрополітики від 01.02.2006 р. № 9/30 (далі - Ліцензійні умови). Згідно з положеннями п. 2.1 та 2.2 Ліцензійних умов забороняється провадження господарської діяльності з оптової, роздрібної торгівлі пестицидами та агрохімікатами (тільки регуляторами росту рослин) до їх державної реєстрації.

Отже, використання в цивільному обороті пестицидів на території України можливе лише після проведення їх державної реєстрації. Державна реєстрація пестицидів виступає тим юридичним фактом, який вводить їх у цивільний оборот на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ „Про пестициди і агрохімікати" державна реєстрація пестицидів і агрохімікатів здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1996 р. № 295 "Про затвердження Порядку проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні" встановлено, що спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, який здійснює державну реєстрацію пестицидів і агрохімікатів є Міністерство охорони навколишнього природного середовища України.

Відповідно до пп. 20 п. 4 Положення про Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 року № 1524, державна реєстрація пестицидів та агрохімікатів - один із видів діяльності Міністерства.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що спірний Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 28.01.2010 р. № 39 є рішенням відповідача, яким препарат Люкс, з.п. вводиться у цивільний оборот на території України. Тобто, всі подальші незаконні дії третьої особи з використання препарату „Люкс", з.п., стали можливими саме внаслідок державної реєстрації цього препарату відповідачем. При цьому, факт незаконного використання третьою особою запатентованого винаходу без дозволу позивача, зокрема, факти незаконного використання третьою особою препарату „Люкс", з.п., що містить запатентовану позивачем хімічну сполуку, встановлені рішенням суду у повязаній справі № 20/173 та не потребують додаткового доведення.

Відповідно до ст. 34 ЗУ „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені ст.28 цього закону вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності є непорушним; ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності або обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Закріплений у ч.3 ст. 418 ЦК України обов'язок не допускати порушень прав інтелектуальної власності носить загальний характер і поширюється на усіх суб'єктів правовідносин, включаючи органи державної влади незалежно від предмету їх компетенції.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав є саме визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

В силу ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Ст. 20 ГК України встановлює, що кожний субєкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси субєкта господарювання.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що у спірних правовідносинах з використання обєктів інтелектуальної власності відповідач-1 не здійснював владних, управлінських функцій щодо позивача, тому не має ознак субєкта владних повноважень, що виключає можливість розгляду зазначеного спору в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, спростовуючи доводи скаржника викладені в його апеляційній скарзі, колегія суддів, в контексті вищенаведеного, вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно п. 5.1 рекомендації президії Вищого господарського суду України від 17.06.2007 р. № 04-5/120 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам зазначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними субєктами стосовно їхніх прав та обовязків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один субєкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) субєктів, а ці субєкти відповідно зобовязані виконувати вимоги та приписи такого владного субєкта.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України субєкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Якщо субєкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий субєкт не перебуває „при здійсненні управлінських функцій і не має встановлених нормами КАС України ознак субєкта владних повноважень і, отже, спір за участі останнього повинен вирішуватися господарським судом (пункт 5.2 рекомендації президії).

Тому, зважаючи на вищенаведене, дія спірного Наказу про державну реєстрацію препарату „Люкс", з.п. безпосередньо не розповсюджується на позивача, тобто Міністерство не перебувало з Nippon Soda Co., Ltd (Ніппон Сода Ко., Лтд) у публічно правових відносинах та не здійснювало щодо названої особи владних управлінських функцій у виданні Наказу, а тому спір в даній частині підлягає вирішенню в господарському, а не в адміністративному суді, відтак, провадження в даній справі в цій частині не підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 26.04.2011 р. № 54/448).

Так, відповідно до ч.5 ст. 28 ЗУ „Про захист права на винаходи і користні моделі" патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу,за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Тому, за таких обставин, колегія суддів погоджується з правомірністю висновку місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про визнання недійсним Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 28.01.2010 р. № 39 в частині державної реєстрації препарату інсектицид Люкс,з.п.; в частині внесення препарату інсектицид „Люкс",з.п. до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів; зобов'язання Міністерства охорони навколишнього природного середовища України виключити інсектицид „Люкс", з.п., з Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів; зобов'язання Міністерства охорони навколишнього природного середовища України виключити інсектицид „Люкс", з.п., з Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Окрім того, в контексті вищенаведеного, суд першої інстанції правильно зауважив про те, що підставою для задоволення позовних вимог є саме порушення прав інтелектуальної власності позивача, що охороняються патентом України на винахід № 27285. Господарським судом правомірно враховано, що оскільки відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Доводи скаржника - ТОВ "Компанія "Укравіт" викладені в апеляційній скарзі, зокрема, його посилання на непідвідомчість даного спору господарським судам не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що місцевий господарський суд надав правильну та обґрунтовану правову оцінку вказаним доводам, інші доводи, а саме, щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального закону при проведенні заміни неналежного відповідача на належного - Міністерство охорони навколишнього природного середовища України також є безпідставними та такими, що жодним чином не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини у даній справі.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Третя особа доказів на підтвердження своїх аргументів не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів, оцінивши наявні в справі матеріали та докази дійшла до висновку, що підстав для скасування чи зміни Рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2011 р. № 39/97 не має, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Укравіт залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2011 р. № 39/97 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 р.

№ 39/97 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 р.

№ 39/97 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний термін.

Матеріали справи № 39/97 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Ільєнок Т.В.

Судді Шипко В.В.

ОСОБА_1