донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.11.2011 р. справа №20/5009/4865/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
прокурор:не зявився
від позивача: не зявився
від відповідача:не зявився
від третьої особи: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргиЗапорізького транспортного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від30.09.2011 року
у справі№20/5009/4865/11 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомЗапорізького транспортного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
до 1. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Пологи 2. Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес м.Пологи
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства інфраструктури України, м.Київ
про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.09.2011р. у справі №20/5009/4865/11 у задоволенні позову Запорізького транспортного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя до відповідача 1 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Пологи та до відповідача 2 Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес м.Пологи, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерства інфраструктури України, м.Київ, про визнання недійсним договору зберігання від 01.12.2009р. та зобовязання відповідача-1 повернути приміщення за актом приймання-передачі відмовлено повністю.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що воно винесено з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник вважає, що відповідач 1 знаходиться в приміщенні, яке займає без правових підстав.

Запорізьким транспортним прокурором Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя також подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що воно є незаконним, оскільки винесено з порушенням норм матеріального права. Зокрема, скаржник вважає, що договір зберігання від 01.12.2009р. є недійсним, оскільки недотримано письмової форми укладання договору.

Ухвалою від 27.10.2011р. апеляційну скаргу Запорізького транспортного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя приєднано до апеляційного провадження по справі №20/5009/4865/11.

Прокурор та позивач, відповідач 2 та третя особа наданим їм правом не скористались, у судове засідання не зявились, поважних причин незявлення суду не повідомлено. Про час та місце судового засідання були сповіщенні належним чином.

Відповідач 1 наданим йому правом не скористався, у судове засідання не зявився, надав відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Також у наведеному відзиві відповідач 1 просить апеляційний суд розглянути справу за відсутності представника відповідача 1.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу прокурора, відповідно до якого просить апеляційну скаргу Запорізького транспортного прокурора Запорізької області задовольнити, рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про порушення провадження у даній справі сторони та прокурор були попереджені про те, що у разі незявлення в судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Запорізький транспортний прокурор Запорізької області звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області до відповідача 1 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Пологи та до відповідача 2 Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес м.Пологи про: визнання недійсним з моменту укладення договору зберігання від 01.12.2009р., укладеного між ліквідаційною комісією Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4; зобовязання відповідача 1 повернути ліквідаційній комісії Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес за актом прийому-передачі приміщення загальною площею по внутрішньому обміру 100 кв.м., розташоване в м. Пологи, пров. Станційний, 4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір зберігання від 01.12.2009р. суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, оскільки орендодавець (відповідач 2), всупереч ст. 287 ГК України, Закону України „Про оренду державного та комунального майна, не звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з відповідною заявою про передачу в оренду державного майна. У звязку з чим договір підлягає визнанню недійсним на підставі вимог ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України з моменту його вчинення відповідно до приписів ч. 1 ст. 236 ЦК України. Передане в користування приміщення по внутрішньому обміру 100 кв.м, розташоване за адресою: м. Пологи, пров. Станційний, 4, наразі перебуває в користуванні відповідача, який користується ним безпідставно, а тому, відповідно до ст.ст.216, 387 ЦК України повинно бути повернуто балансоутримовачу із чужого незаконного володіння за актом прийому-передачі, згідно зі ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

Ухвалою від 02.09.2011р. у справі №20/5009/4865/11 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство інфраструктури України, м.Київ.

Прокурором подано заяву № 77-1118вих11 від 29.09.2011р. про зменшення розміру позовних вимог, яка місцевим судом не прийнята до розгляду.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що спірний договір зберігання між відповідачами не укладався та позивачем не представлені суду належні докази в обґрунтування своїх вимог, у тому числі для підтвердження наявності права на витребуване майно, у звязку з чим відмовив у позовних вимогах повністю.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як зазначено вище, прокурором подано заяву № 77-1118вих11 від 29.09.2011р. про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої прокурор просить залишити без розгляду позовну заяву в частині визнання недійсним з моменту укладення договору зберігання від 01.12.2009р., укладеного між ліквідаційною комісією Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. В свою чергу, ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову.

Згідно з п. 3.7 Розяснення Вищого арбітражного суду України №02-5/289 від 18.09.1997р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обгрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Місцевим судом правомірно не прийнята до розгляду заява №77-1118вих11 від 29.09.2011р. про зменшення розміру позовних вимог, оскільки під час звернення з позовом прокурор заявляв до відповідачів дві немайнові вимоги, в свою чергу, аналогічно п.3.7 наведених розяснень під зменшення розміру позовних вимог слід розуміти зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тобто зменшення суми майнових вимог.

У звязку із зазначеним апеляційний суд погоджується з наступними висновками господарського суду.

Так, прокурор вказує, що 23.01.2006р. між позивачем та відповідачем 1 укладений договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес № 1814/д, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу 1 в строкове платне користування державне нерухоме майно: вбудоване в перший поверх одноповерхової будівлі не житлове приміщення (літера А, приміщення 2-1) загальною площею по внутрішньому обміру 100 кв.м, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Пологи, провулок Станційний, 4.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту та звязку України від 21.03.2007 р. № 227 вирішено: ліквідувати Пологівське державне підприємство робітничого постачання „Експрес; утворити комісію з ліквідації Пологівського ДПРП „Експрес; продаж майна у процедурі ліквідації Пологівського ДПРП „Експрес проводити виключно за погодженням з Мінтрансзвязку. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.03.2011р. № 265-р „Питання управління Міністерством інфраструктури обєктами державної власності Пологівське державне підприємство робітничого постачання „Експрес знаходиться в переліку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури.

Як встановлено місцевим судом, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 22.08.2011р. Пологівське державне підприємство робітничого постачання „Експрес знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності.

У звязку з чим, на підставі договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес № 1814/д від 23.01.2006р., спірне приміщення було повернуто відповідачем 1 позивачу за актом прийому-передачі 14.02.2008р.

У відповідності до тверджень прокурора та позивача, 01.12.2009р. між ліквідаційною комісією Пологівського ДПРП „Експрес (власник) та Приватним підприємцем ОСОБА_4 (зберігач) укладено договір зберігання, згідно умов якого власник передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання нерухоме майно, а саме: частину будівлі за адресою: м. Пологи, пров. Станційний, 4 загальною площею по внутрішньому обміру 100 кв.м, в свою чергу, власник надає право зберігачу утримувати своє майно в приміщенні. При цьому, наведений договір є недійсним, осільки суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства.

За приписом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини, в яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення, а саме відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурором на дослідження суду представлено світлокопію договору зберігання від 01.12.2009р. Проте, як зазначено місцевим судом, з огляду на наявну в матеріалах справи не засвідчену світлокопію договору зберігання від 01.12.2009р., зазначений договір підписаний однією стороною, а саме Пологівським ДПРП „Експрес та скріплений відповідною печаткою, при цьому, відповідачем 1 наведений договір не підписаний. В свою чергу, сторонами, всупереч неодноразовим вимогам господарського суду та апеляційного суду щодо надання оригіналу спірного договору, оригінал договору зберігання від 01.12.2009р. до матеріалів справи не наданий.

Означений документ є необхідним для надання належної правової оцінки суті спору, оскільки відсутність оригінального примірника договору зберігання від 01.12.2009р. свідчить про недоведеність прокурором та позивачем фактичних доказів, які підлягають безпосередній правовій оцінці судом.

З урахуванням вказаного, на підставі статті 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що саме на позивачеві лежить обовязок надати суду оригінали наведеного договору, натомість ухилення позивача від надання зазначених документів свідчить про перешкоджання останнім встановленню істини у справі №20/5009/4865/11.

Наведені обставини, не доводять доводів прокурора та позивача в частині укладання договору зберігання від 01.12.2009р., дійсності такої угоди та відповідності її вимогам чинного законодавства, оскільки в цьому випадку висновкі суду не можуть ґрунтуватись лише на даних позовної заяви та світлокопії договору зберігання від 01.12.2009р., існування якого позивачем заперечується.

Виходячи з чого, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні позову в частині визнання договору зберігання від 01.12.2009р. недійсним.

Одночасно, прокурор в особі позивача заявив позовні вимоги про зобовязання відповідача 1 повернути ліквідаційній комісії Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес за актом прийому-передачі приміщення загальною площею по внутрішньому обміру 100 кв.м., розташоване в м. Пологи, пров. Станційний, 4.

За твердженням прокурора, розпорядженням голови ліквідаційної комісії Пологівського ДПРП Експрес від 15.08.2011р. було зобовязано членів ліквідаційної комісії до 19.08.2011р. встановити контроль за вивільненням приміщень від майна поклажодавців.

Як зазначають прокурор та позивач, з акту про обстеження приміщень Пологівського ДПРП „Експрес від 19.08.2011р., доповідної членів ліквідаційної комісії від 19.08.2011р. вбачається, що спірне приміщення площею 100 кв.м на момент обстеження від речей відповідача 1 не вивільнено, приміщення опечатано без зміни замків підприємця та без опису його майна. Згідно з листом Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області від 14.09.2011 р. № 7005/7/17 та актом від 14.09.2011р. про перевірку місцезнаходження субєкта підприємницької діяльності відповідач 1 здійснює підприємницьку діяльність за адресою: м.Пологи, пров. Станційний, 4.

Виходячи з чого, на думку позивача та прокурора, приміщення по внутрішньому обміру 100 кв.м., розташоване за адресою: м. Пологи, пров. Станційний, 4, наразі перебуває в користуванні відповідача 1, який користується ним безпідставно, а тому повинно бути повернуто балансоутримовачу з чужого незаконного володіння за актом прийому-передачі.

Згідно із ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Наразі, як встановлено місцевим судом, матеріали справи не свідчать про укладання між відповідачем 1 та відповідачем 2 договору зберігання нерухомого майна та сторонами не доведено належними та допустимими доказами факт передання відповідачу 1 приміщення по внутрішньому обміру 100 кв.м., розташоване за адресою: м. Пологи, пров. Станційний, 4 або факт заволодіння останнім спірним майном.

Посилання скаржників на те, що згідно акту про обстеження приміщень Пологівського ДПРП „Експрес від 19.08.2011р. та доповідної членів ліквідаційної комісії від 19.08.2011р. приміщення, яке є предметом позову, не вивільнено від речей Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки 01.10.2010р. між ліквідаційною комісією Пологівського ДПРП „Експрес (зберігач) та Приватним підприємцем ОСОБА_4 (власник) укладено договір зберігання, згідно умов якого власник передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання рухоме майно, а саме: офісні меблі, яке знаходиться частині будівлі, що знаходиться за адресою: м. Пологи, провул. Станційний, 4. Згідно з договором від 01.10.2010р. цей договір діє до дати отримання зберігачем письмового погодження на продаж нерухомості підприємства. Доказів отримання такого погодження сторонами не надано. Тобто факт знаходження майна відповідача 1 у спірному приміщенні не свідчить про факт користування Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 приміщенням, яке є предметом позову.

Також, як вірно зазначив господарський суд, представлені листи Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області від 14.09.2011р. № 7005/7/17, акт від 14.09.2011р. про перевірку місцезнаходження субєкта підприємницької діяльності також не є належними доказами володіння відповідачем 1 приміщенням загальною площею 100 кв.м, яке розташоване у будівлі за адресою: пров. Станційний, 4, м. Пологи Запорізької області.

Крім того, прокурором не обґрунтовані позовні вимоги щодо повернення спірного майна саме ліквідаційній комісії Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на майно, що є предметом позову, будівля за адресою: пров. Станційний, 4, м. Пологи Запорізької області знаходиться у повному господарському виданні Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес, при цьому, з матеріалів справи вбачається, що Пологівське державне підприємство робітничого постачання „Експрес у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців значиться у стані припинення підприємницької діяльності, а відтак наведене підприємство є юридичною особою, яку не ліквідовано.

Ліквідаційна комісія спеціальна комісія, яка створюється для здійснення процедури ліквідації підприємства, яке за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів ліквідується.

Статтею 60 Господарського кодексу України ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Одночасно, ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію суб'єкта господарювання. Ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку з обов'язковою перевіркою органом державної податкової служби, у якому перебуває на обліку суб'єкт господарювання.

Таким чином, господарський суд дійшов вірного висновку стосовно того, що позивачем не представлені суду належні докази в обґрунтування своїх вимог, у тому числі для підтвердження наявності права на витребуване майно на користь ліквідаційної комісії Пологівського державного підприємства робітничого постачання „Експрес, у звязку з чим правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині повернення майна.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 30.09.2011р. у справі №20/5009/4865/11 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційні скарги за наведеними в них мотивами - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 22, 29, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Запорізького транспортного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.09.2011р. у справі №20/5009/4865/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3

Надруковано: 7 прим.

1 прокурору;

1 позивачу;

2 відповідачам;

1 до справи;

1 гос. суду Запорізької області;

1 ДАГС.