ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
15.12.11 Справа № 5010/1856/2011-14/98
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий-суддя Давид Л.Л.
Суддів Гриців В.М.
при секретарі судового засідання Кіт М.С.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Калуського міськрайонного центру зайнятості від 02.11.2011 р. №6167/01-11/06
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2011 р.
у справі № 5010/1856/2011-14/98 (суддя Булка В.І.)
за позовом Калуського міськрайонного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Калуш, Івано-Франківська область
до Комунального підприємства «ЖЕО№1», м. Калуш, Івано-Франківська область
про повернення майна (вартістю 7 862,73 грн.)
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 04.01.2011 р. №30/01-12/06);
від відповідача: не з»явились;
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2011 р. у справі №5010/1856/2011-14/98 відмовлено в задоволенні позовних вимог Калуського міськрайонного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Калуш, Івано-Франківська область (надалі Позивач) до Комунального підприємства «ЖЕО№1», м. Калуш, Івано-Франківська область (надалі Відповідач) про повернення майна (вартістю 7 862,73 грн.).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що ні з акту приймання-передачі від 18.05.2010 р., ні з додатку до договору №81/01-07 від 17.10.2007 р. не вбачається документального підтвердження вартісної оцінки майна, яке просить витребувати Позивач, а відтак в задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Позивач Калуський міськрайонний центр зайнятості, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 02.11.2011 р. №6167/01-11/06, в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник вказує на те, що місцевим господарським судом не взято до уваги п. 4 Договору, в якому вказано, що Зберігач гарантує повне і якісне збереження майна Поклажодавця. Зберігач несе відповідальність перед Поклажодавцем у випадку втрати, знищення та крадіжки майна. Однак, згідно акту приймання-передачі від 18.05.2010 р. КП «ЖЕО№1»повертає Калуському МРЦЗ цінності, які зберігалися не в повному обсязі і загальна сума неповернутих матеріальних цінностей становить 7 862,73 грн. При цьому, також зазначає, що КП «ЖЕО №1»не навів конкретних доказів та пояснень щодо невиконання ними умов укладеного Договору. Судом також, на думку Скаржника, не взято до уваги те, що предметом даного спору є майно, а рішення винесено про відмову у поверненні коштів, в зв»язку з чим вважає, що проігноровано вимоги позовної заяви.

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким позовні вимоги -задоволити.

Відповідач КП «Житлово-експлуатаційна організація №1»у відзиві за вих. № 687 від 23.11.2011 р. заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись при цьому на те, що Позивач просить повернути майно, не подавши суду розрахунку, яке саме майно відсутнє. Крім цього, ні в договорі від 17.10.2007 р. №81/01-07, ні в актах приймання-передачі не вказано оцінку майна, а тому неможливо встановити походження суми позову. Крім того, на підставі рішення Калуської міської ради №686 від 21.08.2010 р. відбулася реорганізація КП «ЖЕО№1», згідно якої директор ОСОБА_3 звільнений з роботи 02.03.2009 р., а на посаду директора КП «ЖЕО №1»призначено ОСОБА_4 Внаслідок реорганізації підприємства у новостворену організацію передавався зведений передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів КП «ЖЕО №1»і в даному документі немає зазначених матеріалів, що знаходились на зберіганні у підприємства. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану. У відзиві Відповідач просить розглянути справу без участі його представника

Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання 15.12.2011 р. не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 01.12.2011 р., що підтверджується поштовими повідомлення про вручення, поштового відправлення, за вхід. №№ апеляційного суду 16695, 16696 від 13.12.2011 р.

15.12.2011 р. додаткових доказів та клопотань по справі не поступало, а відтак судова колегія Львівського апеляційного господарського суду ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Представник Позивача в судовому засіданні 15.12.2011 р. підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених в останній.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов»язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

17.10.2007 р. Калуським міськрайонним центром зайнятості в особі директора ОСОБА_5 (Поклажодавець) та КП «ЖЕО №1», в особі директора ОСОБА_3 (Зберігач) укладено Договір №81/01-07 безоплатного зберігання, згідно п. 1.1. якого Поклажодавець передає у безоплатне зберігання решітки і металеві двері, які залишилися у переданій будівлі Калуського МРЦЗ по вул. Долинській, 35, згідно додатку №1, який є невід»ємною частиною цього Договору (надалі Договір, а.с.6-8).

У відповідності до п. 2.1.3. Договору - Зберігач забезпечує повне збереження майна. При першій вимозі Поклажодавця демонтує і передає в 10-ти денний термін, згідно акту приймання-передачі майно відповідно до Додатку №1 цього Договору. Майно повинно бути повернуте в тому самому стані, у якому воно було прийняте на зберігання, з урахуванням змін його природних властивостей.

Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі від 17.10.2007 р. (а.с.9).

Як вбачається з обставин справи, згідно рішення Калуської міської ради №686 від 21.08.2010 р. (а.с.15) КП «ЖЕО№1»реорганізовано, в зв»язку з чим директор ОСОБА_3 звільнений з роботи 02.03.2009 р., а на посаду призначено директора ОСОБА_4 Відповідно внаслідок реорганізації підприємства у новостворену організацію передався зведений передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів КП «ЖЕО №1»(а.с.33-34).

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, а саме 18.05.2010 р. КП «ЖЕО №1»(яке реорганізовано) (а.с.10)) повернуло МРЦЗ цінності, які зберіглись не в повному обсязі, а відтак 28.05.2010 р. Позивач надіслав Відповідачу вимогу №1395/01-12/06 про повернення 7 863,73 грн. грн. (сума неповернутих матеріальних цінностей) (а.с.11).

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, що кореспондується ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. ст. 949, 951 ЦК України на зберігача покладається обов»язок зберегти та повернути річ, яка передавалась на зберігання, а в разі неможливості сплатити її вартість.

Статтею 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

З позовної заяви (а.с.3-4) та апеляційної скарги (а.с.48-49) вбачається, що Позивач просить витребувати у Відповідача майно вартістю 7 862,73 грн. та зобов»язання КП «ЖЕО №1»передати його на баланс Калуського МРЦЗ.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що вартість речі, як граничний розмір відшкодування, визначається з документів, що підтверджують передання речі на зберігання, при цьому, суд може задоволити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення згідно статті 623 ЦК України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини , які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, ні з акту приймання-передачі (а.с.9), ні з додатку до договору (а.с.8), ні з обставин справи не вбачається документального підтвердження вартісної оцінки майна, а саме: яке майно відсутнє та його вартість. Не надані такі докази і апеляційному суду.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що судом не взято до уваги того, що предметом даного спору є майно, а рішення винесено про відмову у поверненні коштів, в зв»язку з чим вважає, що проігноровано вимоги позовної заяви.

З резолютивної частини позовної заяви вбачається, що Позивач просить винести рішення про витребування у КП «ЖЕО №1»майна вартістю 7 862,73 грн. та зобов»язання КП «ЖЕО №1»передати його на баланс Калуського міськрайонного центру зайнятості (а.с.3-4).

Судова колегія зазначає, що Позивач при цьому не уточнює, яке саме майно потрібно витребувати і передати на баланс Калуського МЦЗ і на підставі яких доказів його вартість становить 7 862,73 грн.

Відповідно до цього, місцевим господарським судом правомірно відмовлено в позові про повернення майна вартістю 7 862,73 грн.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2011 р. у справі №5010/1856/2011-14/98 залишити без змін, апеляційну скаргу Калуського міськрайонного центру зайнятості від 02.11.2011 р. №6167/01-11/06 - без задоволення.

2. Судові витрати по розгляду справи в апеляційному суді відповідно до ст. ст. 49, 105 ГПК України покласти на Скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

5. Справу №5010/1856/2011-14/98 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Мурська Х.В.

Повний текст постанови підписано 16.12.2011 р.