ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2011 р. Справа № 5023/2045/11

вх. № 2045/11

Суддя господарського суду Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Люшня Н.А.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, доручення від 25.03.2011 р.

відповідача - ОСОБА_2, доручення від 25.03.2011 р.

розглянувши справу за позовом АК "Харківобленерго", м. Харків

до ПП "Донком", м. Харків

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АК Харківобленерго, звернувся до суду з позовом про визнання правочину за договором підряду №1/03/08 від 03 серпня 2010 року, укладеного між АК Харківобленерго та ПП Донком, недійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на його адресу надійшов лист-запит від 11 березня 2011 р. за № 3098/10/43-015 від СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові про надання даних по взаємовідносинам з підприємством ПП Донком та за результатами моніторингу та аналізу податкової звітності АК Харківобленерго, СПДІ встановлено невідповідність задекларованих АК Харківобоенерго показників даним податкової звітності ПП Донком, що свідчить про участь ПП Донком у податкових схемах з сумнівними субєктами підприємницької діяльності. Посилаючись на ст. 228 ЦК України та недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, позивач просить суд визнати такий правочин недійсним.

Ухвалою суду від 28 березня 2011 року прийнято позовну заяву позивача до розгляду, порушено провадження у справі № 5023/2045/11 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04 квітня 2011 року.

В засідання суду 04 квітня 2011 року сторони зявились. Позивач надав до матеріалів справи додаткові докази, які залучено судом до матеріалів справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечує у повному обсязі; відповідач усно вказав, що ним виконуються всі умови за договором підряду №1/03/08 від 03.08.2010 р. належним чином в рамках діючого законодавства України, укладений договір відповідає вимогам діючого законодавства України, є дійсним та виконується сторонами у повному обсязі, про що свідчать надані до матеріалів справи документи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Між АК Харківобленерго та ПП Донком був укладений договір підряду № 1/03/08 від 03 серпня 2010 року.

Предметом спірного договору є те, що підрядник, ПП Донком, в межах договірної ціни виконує власними і залученими силами та засобами зі своїх матеріалів, всі передбачені договором роботи по заміні опор № 29,30,31 ПЛ-110кВ Артема-Центральна-Зарічна; Артема-Центральна-Левада у м. Харкові, здає в обумовлені строки обєкт в експлуатацію замовнику - АК Харківобленерго, ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання робіт та протягом гарантійного строку експлуатації обєкта. У разі придбання обладнання підрядником за рахунок авансу, оформлення операції здійснюється згідно з листом Держбуду України №7/7-284 від 10.04.2001 р. Замовник зобовязаний прийняти та оплатити виконані роботи підряднику у відповідності до умов цього договору.

Ціна договору визначається по узгодженню сторін, є динамічною і складає 1 365 300,00 грн. (один мільйон триста шістдесят пять тисяч триста гривень 00 коп.), в т.ч. ПДВ - 227 550, 00грн.

Норми цивільного законодавства встановлюють свободу сторін в укладанні договорів, що підтверджує вільність волевиявлення сторін.

У відповідності до п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Також, у відповідності до п. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і не господарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю.

Пунктом 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 207 Господарського кодексу України, також передбачає, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що вказаний договір було складено та підписано обома сторонами та згідно з вимогами Цивільного та Господарського кодексів України. На виконання умов договору між сторонами було складено та підписано акти здачі-приймання виконаних робіт, проведено відповідні розрахунки, що підтверджується банківськими виписками, виписано податкові накладні. Таким чином, ПП Донком виконує свої обовязки перед АК Харківобленерго за договором підряду, договір підряду № 1/03/08 від 03 серпня 2010 року, укладений між АК Харківобленерго та ПП Донком є дійсним, чинним, підтверджений відповідними документами, укладений з метою реального настання правових наслідків та таким, що відповідає ст. 203, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст.ст. 92, 204, 228, 509, 526, 532, 626, 627, 629, 837 Цивільного кодексу України, ст. 3, п. 3 ст. 5, ст. 7, п. 1 ст. 203, ст. ст. 173, 179, 193, 207 Господарського кодексу України, п. 2 ст. 3, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Положенням міністерства фінансів України про документальне забезпечення записів у Бухгалтерському обліку від 24.05.1995 року, та вимогам Податковому Кодексу України.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним договору підряду № 1/03/08 від 03 серпня 2010 р., який укладений між АК Харківобленерго та ПП Донком, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 49 ГПК України, залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1, 4, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя Калініченко Н.В.

Повний текст судового рішення по справі № 5023/2045/11 підписано 06 квітня 2011 року.