ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
31.10.11 Справа № 5010/1206/2011-з-21/48
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого-судді Михалюк О.В.
суддів Новосад Д.Ф.
розглянув апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011р.
у справі № 5010/1206/2011-з-21/48
за позовом Івано-Франківської міської ради, м.Івано-Франківськ
до ТзОВ «Західгурт», м.Івано-Франківськ
про стягнення збитків в розмірі 21 481,47 грн.,
з участю представників :
від скаржника не з»явився
від відповідача не з»явився
Сторони належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерували, в звязку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.
Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011р. у справі № 5010/1206/2011-з-21/48 (суддя Скапровська І.М.) відмовлено в позові Івано-Франківської міської ради, м.Івано-Франківськ до ТзОВ «Західгурт», м.Івано-Франківськ про стягнення збитків в розмірі 21 481,47 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач Івано-Франківська міська рада подала до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення, посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки в порушення статті 43 ГПК України господарський суд не вжив заходів, спрямованих на всебічне, повне і об»єктивне встановлення всіх обставин справи, а саме, як зазначає скаржник, рішення Івано-Франківської міської ради, яким затверджено розмір збитків є чинним і відповідно є обов»язковим до виконання. В даному випадку, як зазначає скаржник, передача в оренду земельної ділянки відповідачу позбавляє територіальну громаду міста можливості її використання за призначенням, а відтак, відповідач в порядку статті 156 Земельного кодексу України повинен відшкодувати завдані ним збитки.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Івано-Франківська міська рада звернулась до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Загідгурт» збитків у розмірі 21481,47 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що незважаючи на рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 10.07.2008р. про надання в оренду відповідачу земельної ділянки площею 0,4333 га. для обслуговування складських приміщень на вул.Польовій, 2-в, терміном на три роки та зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки, відповідач не укладав договір оренди земельної ділянки, а використовував її без правовстановлюючих документів, чим завдав Івано-Франківській міській раді збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 21481,47 грн.

Комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власником землі та землекористувачем визначено розмір збитків, про що складено відповідний акт від 23.02.2011р.

Статтю 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Водночас відповідно до ст. 156 Земельного Кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Неодержання доходів - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно ст.157 Земельного кодексу України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 №284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов»язання повинен відшкодувати завдані цим збитки суб»єкту права якого порушені. Під збитками розуміються витрати зроблені управненою стороною, а також неодержані нею доходи, які управленна сторона одержала б у разі належного виконання зобов»язання другою стороною.

Водночас у відповідача відповідно до вимог Господарського кодексу України не виникало господарських зобов»язань перед позивачем у спірних правовідносинах і, заявлена позивачем сума не є збитками в розумінні статей 224,225 Господарського кодексу України, статті 22 Цивільного кодексу України, статей 156,157 Земельного кодексу України, п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам.

В контексті викладеного суд першої інстанції підставно дійшов висновку про відмову у задововоленні позовних вимог.

Разом з тим, враховуючи, що заявлена до стягнення позивачем сума не є збитками, суд обгрунтовано стягнув з позивача судові витрати, і у зв»язку з тим, що апелянтом при поданні апеляційної скарги державне мито сплачене не було колегія суддів дійшла висновку про стягнення з Івано-Франківської міської ради в доход державного бюджету державне мито у розмірі, передбаченому Декретом КМУ «Про державне мито»№ 7-93 від 21.01.1993р. (із змінами та доповненнями) за поднання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011 року у справі № 5010/1206/2011-з-21/48 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

3. Стягнути з Івано-Франківської міської ради, м.Івано-Франківськ, вул.Грушевського, 21 в доход державного бюджету 107,40 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

4. Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Матеріали справи повернути господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Новосад Д.Ф.

суддя Мельник Г.І.