Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "30" серпня 2011 р. Справа № 5/5007/20/11

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Ляхевич А.А.

при секретарі Куденко О.О.

за участю представників сторін

від позивача : ОСОБА_1, довіреність №55/6 від 29.03.2011 р.,

від відповідача :не з"явився,

від третьої особи: не з"явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (м. Коростишів)

до Коростишівської міської ради Житомирської області (м.Коростишів)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Державного казначейства у Коростишівському районі (м.Коростишів)

про стягнення 134108,74 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Коростишівської міської ради Житомирської області (м.Коростишів) про стягнення 134108,74 грн., з яких 107964,54 грн. основного боргу за виконані підрядні роботи за договором №104/09-Ф-П від 03.07.2009 р., 7787,63 грн. інфляційних, 2408,04грн. 3% річних, штраф за затримку розрахунків понад 30 днів у розмірі 7557,52грн. та пені у розмірі 8391,01 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов не подав.

29.08.2011 р. від відповідача на адресу господарського суду по факсу надійшла заява №700/23 від 29.08.2011 р. про перенесення розгляду справи, у зв'язку з участю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

Зважаючи на те, що доказів на підтвердження викладених у заяві обставин відповідачем не надано, враховуючи строки розгляду спору, заперечення представника позивача, а також неодноразове відкладення розгляду справи, в т.ч. за клопотанням відповідача та у зв"язку з невиконанням ним вимог ухвал суду, враховуючи те також, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, господарський суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України, а тому в задоволенні заяви №700/23 від 29.08.2011 р. суд відмовляє.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2011 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 Державного казначейства у Коростишівському районі (м.Коростишів, вул.Р.Люксембург,6).

Третьою особою були надані письмові пояснення №01-04/1413 від 22.08.2011 р., в яких ОСОБА_2 Державного казначейства у Коростишівському районі повідомило, що зобов"язання за договором №105/09-Ф-П (на суму 107964,54 грн.) в бухгалтерському обліку виконання місцевого бюджету Коростишівської міської ради не обліковуються, останньою в ОСОБА_2 Державного казначейства для реєстрації та обліку не подавались. ОСОБА_2 вказує, що відповідно до п.2 ст.64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. У зв"язку з тим, що зобов"язання за вказаним договором в ОСОБА_2 Державного казначейства не зареєстровані, розпорядження на виділення коштів, отриманих управлінням від Коростишівської міської ради, не містить відомостей про фінансування саме договору №105/09-Ф-П (сума 107964,54 грн.), тому управління не володіє інформацією про цільове спрямування коштів, виділених Коростишівською міською радою на фінансування даного договору.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.07.2009 р. між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Коростишівгаз" (позивачем/підрядником) та Коростишівською міською радою (відповідачем/замовником) укладено договір підряду №105/09-Ф-П на виконання комплексу робіт, пов'язаних з заміною фасадних газопроводів будинків в м.Коростишеві (а.с.9-10).

Згідно п.1.1 договору підрядник (позивач) зобов'язався на свій ризик, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, протягом 2009-2010 років виконати комплекс підрядних робіт по заміні фасадних газопроводів житлових будинків по вул.Чехова, 4, вул.Горького,28а, 40а, 40б м.Коростишева Житомирської області.

Відповідно до п.1.2 договору позивач взяв на себе зобов'язання виконати роботи у два етапи, а саме:

1-й етап - виконання підрядних робіт по виготовленню робочих проектів по заміні фасадних газопроводів житлових будинків по вул.Чехова, 4, вул.Горького,28а, 40а, 40б м.Коростишева Житомирської області,

2-й етап - виконання будівельно-монтажних робіт з заміни фасадних газопроводів житлових будинків по вул.Чехова, 4, вул.Горького,28а, 40а, 40б м.Коростишева Житомирської області.

Відповідно до п.1.3 договору роботи, передбачені п.1.2 даного договору виконуються пооб'єктно, прийняття виконаних робіт по кожному етапу здійснюється шляхом підписання актів приймання-передачі робіт. Зазначені акти є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Згідно п.2.1 договору, ціна по 1-му етапу даного договору визначена кошторисом та становить 25379,34 грн. (з ПДВ). Сторони домовились, що договірна ціна робіт по 2-ому етапу становить 78333,60 грн. (з ПДВ).

У відповідності до п.3.3 договору, граничний термін виконання робіт становить 25 грудня 2010 року.

На підставі пп.3.4 договору позивач має право щодо дострокового закінчення робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором щодо виконання першого етапу робіт, що підтверджується складеним та підписаним сторонами актом прийняття робіт від 11.04.2011 р. (а.с.67), який у відповідності до п.1.3. договору є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Виконання позивачем належним чином робіт другого етапу за договором від 03.07.2009 р. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (договірна ціна, а.с.11; кошторисний розрахунок вартості будівництва, а.с.12,13; довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф КБ-3), а.с.16, 17, 21,24) та актами приймання виконаних підрядних робіт (а.с.14-15, 18,19-20, 22-23).

Відповідно до п.4.1 договору сторони визначили, що розрахунки за виконанні роботи по кожному етапу здійснюються на підставі актів приймання-передачі робіт, по мірі надходження коштів до бюджету замовника (відповідача).

Незважаючи на підписання відповідачем без зауважень актів прийняття виконаних підрядних робіт, які свідчать про належне виконання робіт за договором №105/09-Ф-П, Коростишівська міська рада не здійснила їх оплату.

Оскільки сторони чітко не визначили в договорі момент надходження коштів, господарський суд приходить до висновку, що сторонами не було встановлено строки здійснення розрахунків.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

14.09.2010 р. на адресу відповідача позивачем надіслано претензію №105/10 з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 107964,54 грн. (а.с.26, докази направлення - а.с.27). Вказану вимогу відповідачем отримано 16.09.2010 р.

У відповіді на претензію від 15.10.10р. за №913/21 відповідач повністю визнав суму боргу, однак вказав, що у зв"язку з відсутністю коштів задовольнити вимогу в найближчий час не має можливості (а.с.28).

Слід зазначити, що видатки на виконання договору мали бути сплановані та внесені до кошторису відповідачем ще до укладення договору, при цьому, надходження коштів до бюджету здійснюється впродовж усього бюджетного року і відповідач мав змогу внести відповідні зміни. Крім того, на підтвердження надходження коштів до бюджету відповідача представником позивача надано аналогічні договори наступних років: № 6/10 ГП від 20.10.2010р. та № 5/10 від 14.03.2011р. (а.с.60-67), виконані позивачем роботи згідно яких були оплачені відповідачем в повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками (а.с.68,69).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи не сплачена та становить 107964,54 грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ст.538 Цивільного кодексу України вбачається, що при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч.2, ч.4 ст.538 ЦК України).

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні норми містяться в ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підставою виникнення у сторін прав та обов"язків є договір №105/09-Ф-П від 03.07.2009 р., який за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно зі ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України та ч.4 ст.879 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний оплатити підрядникові роботи після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем належним чином були виконані роботи по етапам робіт, обумовлених договором №105/09-Ф-П від 03.07.2009 р., тому у відповідача виникло зобов'язання провести розрахунки на суму 107964,54 грн.

Згідно з п.8.3 договору за порушення строків оплати за виконані роботи по даному договору, замовник сплачує підряднику, крім суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача розмір 3% річних, пені, та інфляційних становлять, відповідно, 2408,04 грн., 8391,01 грн. та 7787,63 грн. (а.с.3-5). При цьому, як вбачається з розрахунку, помилково зазначивши у розрахунку, що період нарахування інфляційних з жовтня 2010 року по квітень 2011 року включно, позивач фактично та цілком правомірно, здійснив нарахування інфляційних за період з жовтня 2010 року по травень 2011 року.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, інфляційних та 3% річних, господарський суд встановив, що вказані суми нараховані обґрунтовано, відповідно до чинного законодавства.

Разом з тим, стосовно нарахованого позивачем на підставі ст.231 ГК України штрафу у розмірі 7% від суми заборгованості, що склало 7557,52 грн., з посиланням на те, що відповідач відноситься до державного сектора економіки, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що приписи ч.2 ст.231 Господарського кодексу України поширюють свою дію на правовідносини із спеціальним суб'єктом та на окремі види зобов'язань.

Згідно з ч.2 ст.22 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, ні позивач, ні відповідач не належать до суб'єктів господарювання державного сектора економіки, а тому вимоги позивача про стягнення 7557,52 грн. штрафу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору; ці дані можуть встановлюватись письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників та інших осіб, що беруть участь у судовому засіданні.

Відповідач позов не оспорив, доказів сплати боргу не подав.

Враховуючи вищевикладене, позов обґрунтований, підтверджений належними доказами, що містяться в матеріалах справи та підлягає частковому задоволенню.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача 107964,54 грн. основного боргу, 2408,04 грн. 3% річних, 8391,01 грн. пені, 7787,63 грн. інфляційних. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Коростишівської міської ради Житомирської області (12505, м.Коростишів, вул.Чапаєва,1, ідентифікаційний код 04053660) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (12501, Житомирська область, Коростишівський район, м. Коростишів, вул.Більшовицька, буд.55) :

- 107964,54 грн. основного боргу,

- 2408,04 грн. 3% річних,

- 8391,01 грн. пені,

- 7787,63 грн. інфляційних.

- 1265,51 грн. витрат з державного мита,

- 222,69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ляхевич А.А.

Повний текст рішення підписано 02.09.2011 р.

віддрук.прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (прост.);

3 - відповідачу (реком.з пов.)

4 - третій особі (реком.з пов.)