ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
15.11.11 Справа № 5010/1490/2011-Пз-3/68
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого-суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської міжрайонної природоохоронної прокуратури № 52-59-11 від 21.10.2011р.
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.10.2011р.
у справі № 5010/1490/2011-Пз-3/68
за позовом: Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Галицької районної державної адміністрації (надалі Галицька РДА), м. Галич
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша»(надалі ТзОВ «Даноша»), с. Копанки, Калуський р-н, Івано-Франківська область
третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Тустанська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області, с. Тустань, Галицького району, Івано-Франківської області
про повернення земельної ділянки,
за участю представників сторін:
від прокуратури: ОСОБА_4 прокурор відділу (посвідчення № 214);
від позивача: не з`явився;
від відповідача: ОСОБА_5 представник (довіреність від 02.01.2011р. вих.. № 3);
від третьої особи: не з`явився
Права та обовязки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін розяснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.
Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 07.10.2011р. у

справі № 5010/1490/2011-Пз-3/68 (суддя Фриз М.М.) у задоволенні позовних вимог Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Галицької РДА до ТзОВ «Даноша», третьою особою на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору виступає Тустанська сільська рада Галицького району Івано-Франківської області про приведення у приданий для використання стан та повернення земельної ділянки, яка знаходиться в урочищі Коти лева с. Тустань Галицького району Івано-Фракнівської області за межами начеленого пункту, загальною площею 142,0477 га в землі запасу Тустаньскої сільської ради відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Івано-Франківським міжрайонним природоохоронним прокурором подано апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим при неповному з`ясуванні фактичних обставин, що мають значення для даного спору, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. Зокрема скаржник зазначає, що спірний договір оренди земельної ділянки від 01.06.2011р. органом земельних ресурсів Галицького району Івано-Франківської області не реєструвався, державний реєстраційний номер йому не присвоєно, а тому він не може вважатись укладеним. Окрім того, на думку скаржника, Тустанська сільська рада не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, оскільки Галицькою районною державною адміністрацією не приймалося рішення про передачу в оренду земельної ділянки. Скаржник зазначає також інші підстави для скасування оспорюваного рішення.

Представник прокуратури в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та наполягає на її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечив, вказану апеляційну скаргу вважає безпідставною, а рішення суду першої інстанції обгрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа - Тустанська сільська рада в судове засідання не з`явилась, причин відсутності суду не повідомила.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.06.2011 р. між Тустанською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області (Орендодавець) та ТзОВ "Даноша" (Орендар) відповідно до рішення Тустанської сільської ради від 05.05.2011р. (долучено до матеріалів апеляційного провадження) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого Орендодавець, відповідно до рішення Тустанської сільської ради від 05.05.2011р., надає в оренду, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 142,0477 га, яка знаходиться в селі Тустань Тустанської сільської ради Галицького району, урочище Котилева. Договір оренди укладено на 11 місяців.

Згідно з п. п.18, 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-ти денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі, без розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Державну реєстрацію вказаного договору проведено у Тустанській сільській раді, про що вчинено запис в Державному реєстрі за № 6 від 01.06.2011р. (а.с. 12).

На виконання умов договору оренди 01.06.2011р. Тустанською сільською радою було передано вищезазначену земельну ділянку ТзОВ «Даноша», підтвердженням чого є Акт прийому передачі земельної ділянки, підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора (а.с.16) у липні 2011р. Державною екологічною інспекції в Івано-Франківській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідачем, за наслідками якої 18.07.2011р. було складено Акт з висновком про те, що договір оренди земельної ділянки від 01.06.2011р., укладений між Тустанською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області та ТзОВ "Даноша", в порушення вимог ст.. ст.. 124, 125 Земельного кодексу України та ст.. ст.. 16,20 Закону України «Про оренду землі»не зареєстрований в установленому порядку (а.с. 18).

18.07.2011р. Державною екологічною інспекції в Івано-Франківській області було видано Припис, яким ТзОВ «Даноша»було зобов`язано зареєструвати у встановленому порядку вищезазначений договір оренди земельної ділянки (а.с. 19).

У заявлених вимогах Івано-Франківський міжрайонний природоохоронний прокурор просить зобов`язати відповідача привести у придатний для використання стан та повернути земельну ділянку, загальною площею 142 0477 га, яка знаходиться в урочищі Котилева, с. Тустань, Галицького району, Івано-Франківської області за межами населеного пункту - в землі запасу Тустаньскої сільської ради. Дані вимоги мотивовані тим, що договір оренди земельної ділянки підписаний без достатніх на те підстав, з порушенням вимог земельного та цивільного законодавства, а земельна ділянка передана незаконно і підлягає поверненню. Окрім того, прокурор вказує на те, що спірний договір не зареєстрований органом земельних ресурсів Галицького району, державний номер йому не присвоювався, а тому він не може вважатись укладеним.

Суд апеляційної інстанції дані вимоги вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Земельні відносини регулюються нормами Земельного кодексу України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини та Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав . Зокрема, відповідно до п.5 ст.126 Земельного кодексу - право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст.14 та ст.. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів від 25.12.1998р. № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі»(в редакції чинній на момент реєстрації договору), державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Як зазначалось вище, державну реєстрацію спірного договору оренди земельної ділянки від 01.06.11 р. проведено у Тустанській сільській раді, про що вчинено запис в Державному реєстрі за №6 від 01.06.11 р. Запис про державну реєстрацію договору вчинено на п»ятій сторінці договору, на що Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області при проведені позапланової перевірки не звернула уваги.

Сторонами складено акт прийому - передачі земельної ділянки згідно вказаного договору , який підписаний сторонами та скріплений печатками.

З наведеного вбачається, що між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого сторони набули відповідних прав та обов"язків. Даний договір укладено строком на 11 місяців та дійсний до 01.05.2012р. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований згідно вимог вищезазначеного Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, зобов`язання по договору виконуються , у сторін претензій одна до одної немає.

У відповідності до ст.ст.11, 509, 526 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору, і повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179,193 ГК України.

За приписами ст.204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочинів, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п.2 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Проте, жодних пропозицій щодо зміни чи розірвання договору від сторін не поступало. Доказів про визнання недійсним договору оренди в судовому порядку прокурором не надано.

Отже, беручи до уваги вказане вище, твердження скаржника про те, що договір не може вважатись укладеним не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Також судом апеляційної інстанції не беруться до уваги покликання скаржника на лист управління Держкомзему у Галицькому районі від 19.07.2011р. (а.с.21-22) , Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 87 (а.с.23) та дві довідки управління Держкомзему у Галицькому районі ( а.с.25-26), відповідно до яких договори оренди землі укладено з порушенням вимог ст.ст.123,124,125 Земельного кодексу України, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України та ст.15 ЗУ "Про оренду землі", тобто: відсутній проект відведення земельної ділянки, не проведено земельні торги, відсутня державна реестрація та надано в оренду земельні ділянки за межами населеного пункту, оскільки відповідно до ст.210 Цивільного кодексу правочин, який підлягає державній реестрації (що є необхідним в спірному випадку) є вчиненим з моменту його державної реестрації.

Таким чином, встановлення факту відсутності реестрації договору оренди землі - свідчило б про відсутність між сторонами договору та будь-яких прав на земельну ділянку у відповідача. Проте, враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки від 01.06.2011р. підписаний сторонами з відміткою про те, що в державному реєстрі земель вчинено запис від 01.06.2011р. за № 6 і цю дію по вчиненню такого запису не визнано незаконною, чи недійсною, що сторонами не заперечуєься, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення земельної ділянки загальною площею 142,0477 га, яка знаходиться в урочищі Котилева с Тустань Галицького району, Івано-Франківської області в землі запасу Тустанської сільської ради є безпідставними, необгрунтвоаними, такими, що суперечать чинному законодавству України, про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок та правомірно відмовлено у задоволенні даних позовних вимог.

Щодо вимоги позивача привести у придатний для використання стан вищезазначену земельну ділянку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, ні в приписі Державної екологічної інспекції не йдеться про те, що земельна ділянка, надана в оренду відповідачу, є у непридатному для використання стані, а відтак, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень скаржника стосовно того, що останній не зміг вчасно отримати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2011р., в якій повідомлялось про відкладення розгляду справи на 07.10.2011р., в зв`язку з чим позивач не мав можливості підтримати заявлені позовні вимоги та довести обставини на які покликається у позові, то дане твердження до уваги судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки, як видно з матеріалів справи, судові засідання по даній справі відбувались 09.08.2011р., 30.08.2011р., 08.09.2011р., 22.09.2011р. та 04.10.2011р., в матеріалах справи містяться докази отримання Івано-Франківським міжрайонним природоохоронним прокурором ухвал суду першої інстанції (а.с. 2, 40, 50), а тому скаржник мав достатньо можливостей для того, щоб подати необхідні докази на обгрунтування тверджень зазначених у позовній заяві.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Таким чином, всупереч зазначеним вимогам ГПК України позивачем не було надано суду доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому це рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.10.2011р. у справі № 5010/1490/2011-Пз-3/68 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати в місцевий господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.М. Гнатюк

ОСОБА_3