ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
19.12.11 Справа № 5015/3225/11
Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого-судді: Якімець Г.Г.,
суддів: Зварич О.В.,
при секретарі Олійник І.О.,
за участю представників:
від позивача не зявився
від відповідача-1 ОСОБА_2
від відповідача-2 не зявився
від третьої особи не зявився
Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Земельний банк», вих.№02-15/4957 від 30.09.2011 року
на рішення господарського суду Львівської області від 15.09.2011 року (підписане 20.09.2011 року), суддя Ділай У.І.
у справі №5015/3225/11
за позовом Публічного акціонерного товариства «Земельний банк», м.Харків
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Західбудінвест», м.Львів
до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафто-Інвест», м.Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, м.Київ
про визнання договору недійсним
Рішенням господарського суду Львівської області від 15.09.2011 року по справі №5015/3225/11 відмовлено в позові ПАТ «Земельний банк»про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 29.07.2010 року.

Суд у рішенні беручи до уваги положення ст.ст.11, 202, 203, 204, 215, 509, 526, 593, 629 ЦК України, ст.ст.174, 199 ГК України, гарантію №5 від 10.03.2009 року зазначає, що оскільки припинила дію банківська гарантія № 43 від 21.05.2008 року та припинено зобовязання сторін за договором про надання банківської гарантії № БГ-2408/2 від 21.05.2008 року і, що згідно з приписами ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України „Про заставу, припинено право застави позивача за договором застави майнових прав № 2-2408 від 31.07.2008 року. З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на п. 3.1. договору застави майнових прав №2-2408 від 31.07.2008 року, яким передбачено обовязок відповідача не здійснювати уступки вимоги заставленого права третім особам та на ч. 2 ст. 586 ЦК України, згідно з якою заставодавець має право відчужувати предмет застави або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, оскільки право застави припинено в силу приписів ст. 593 ЦК України та згода позивача на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу права вимог від 29.07.2010 року не потрібна. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 29.07.2010 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Земельний банк»подало апеляційну скаргу, в якому просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 15.09.2011 року по справі №5015/3225/11, прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 29.07.2010 року, укладений між відповідачами. Зокрема, скаржник посилається на те, що всупереч умовам договору застави майнових прав № 2-2408 від 31.07.08р. та діючому законодавству, 29.07.2010 року відповідачі, керуючись ст.ст. 655, 656 ЦК України, без згоди та повідомлення позивача уклали договір купівлі-продажу права вимоги, за яким відповідач-1 передав третій особі за плату право вимоги 5500000 грн., належне відповідачу-1 по договору № 2408-П строкового банківського вкладу від 27.05.2008р., укладеному між відповідачем-1 та позивачем. За даним договором відповідач-2 набув право вимагати від позивача виконання зобов'язань по договору банківського вкладу № 2408-П на суму 5500000,00грн (п'ять мільйонів п'ятсот тисяч) без нарахування процентів. Апелянт зазначає, що порядок припинення гарантії врегульовано ст.568 ЦК України та главою 5 розділу ІІ Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземній валютах, однак, в матеріалах справи відсутні заяви принципала (особи, за заявою якої надається гарантія) про дострокове припинення гарантії №43, письмова згода бенефіціара (особи, на користь якої надається гарантія) на дострокове припинення гарантії №43, письмові звернення гаранта до бенефіціара з приводу підтвердження дострокового припинення гарантії. Поряд з цим, звертає увагу суду на те, що позивачем документально підтверджено облік гарантії №43 на позабалансовому рахунку. Разом з тим, скаржник вказує на те, що договір про надання банківської гарантії №2408/3 від 10.03.2009 року, який у гарантії №5 вказаний як підстава її видачі, у письмовій формі не укладений, що суперечить ст.1055 ЦК України, а відтак гарантія №5 від 10.03.2009 року є недійсною.

Представники позивача, відповідача-2 та третьої особи в судове засідання 19.12.2011 року не зявились.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник позивача (скаржника) була присутня в попередніх судових засіданнях, в яких вимоги апеляційної скарги підтримала, просила задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача-2 в попередньому судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, вказуючи на безпідставність доводів апелянта. Поряд з цим, звертав увагу суду на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2011 року по справі №5023/3089/11 за позовом Держаної фінансово-кредитної установи до Публічного акціонерного товариства «Земельний банк», третя особа ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»про поновлення Державній інноваційній фінансово-кредитній установі місячний строк для заявлення своїх вимог до ПАТ "Земельний Банк" за Гарантією № 5 від 10.03.2009 року; зобовязання Ліквідатора ПАТ "Земельний Банк" ОСОБА_3 визнати кредиторські вимоги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в сумі 15851684,62 грн. та внести дані вимоги до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Земельний Банк", якою скасовано рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2011 року про відмову в позові, прийнято нове рішення, яким зобовязано ліквідатора ПАТ «Земельний Банк»визнати кредиторські вимоги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в сумі 15851684,62 грн. та внести дані вимоги до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Земельний Банк». Представник відповідача-2 зазначає, що у наведеній постанові встановлено, що гарантія №5 від 10.03.2009 року вступила в силу та є дійсною.

Від третьої особи до суду надійшло пояснення на апеляційну скаргу (вих.№18-011/5549 від 07.12.2011 року), в якому остання зазначає, що на виконання законів України «Про Національний банк України», «Про банки та банківську діяльність», враховуючи положення ЦК України та Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», з метою регулювання порядку, умов надання та отримання банками гарантій та їх виконання Національним банком прийнято Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах (Постанова Правління НБУ від 15.12.2004 року №639), вимоги якого поширюються на банки, які беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями. На недотримання порядку, передбаченого Положенням №639, під час видачі гарантії №5 від 10.03.2009 року, як на доказ про недійсність такої і посилається ПАТ «Земельний банк»в апеляційній скарзі». Щодо документів про підтвердження виконаних банком операцій, НБУ відзначено, що відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України (постанова НБУ від 18.06.2003 року №254), яким врегульована операційна діяльність банків та визначено операційні ризики і заходи щодо управління ними, підтвердження виконаних за день банком операцій є виписки з особових рахунків клієнтів.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25.10.2007 року між Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (в тексті договору кредитор) та ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»(в тексті договору позичальник) укладено договір №07-0010/К про надання кредиту, згідно п.п.1.1, 2.1, 2.2, 10 якого Державна інноваційна фінансово-кредитна установа зобов'язалась надати ТзОВ «Західбудінвест»кредит у сумі 50000 000,00 (п'ятдесят мільйонів) грн. строком погашення до 31.12.2012 року з платою за кредит 7% річних. Сплата відсотків по кредиту здійснюється щомісячно, у строки та в розмірах, що передбачені Графіком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно із п. 2.2 позичальник здійснює повернення кредиту кредитору щомісячно, у строки та в розмірах, що передбачені графіком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Строк договору починає свій перебіг з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.12 р., але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Зобов'язань за кредитним договором №07-0010/К від 25.10.2007 р. відповідач-1 не виконував.

04.05.2011р. Державна інноваційна фінансово-кредитна установа надіслала позивачу лист №11-720 про стан простроченої заборгованості перед нею відповідача-1 станом на 31.03.2011р. в сумі 4 371 047,71 гри. за процентами та 22 972 973,12 грн. за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором № 07-0010/К про надання кредиту, 21.05.2008 року між Харківським акціонерним комерційним банком Земельний банк (в тексті договору гарант) та ТзОВ «Компанія «Західбудінвест» (в тексті договору принципал), укладено договір № БГ2408/2 про надання банківської гарантії, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 відкличну банківську гарантію в розмірі 20 000 000 (двадцять мільйонів) гривень із закінченням строку дії даної гарантії 30.06.2013р. гарантійним випадком, на який розповсюджується дія цієї Гарантії, є невиконання принципалом (відповідачем-1) зобов'язань перед бенефіціаром (Державною інноваційною фінансово-кредитною установою), а саме неповернення принципалом або повернення не в повному обсязі суми кредиту та/або несплати принципалом або сплати не в повному обсязі відсотків за користування кредитом, отриманим за кредитним договором № 07-0010/К від 25 жовтня 2007 року (п.1.1 договору). Відповідно до п. 1.2. договору №БГ-2408/2 від 21.05.2008р., в забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань щодо відшкодування суми, що може бути сплачена позивачем за гарантією, відповідач-1 зобов'язується передати в заставу гаранту майнові права на грошові кошти в сумі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) грн., які за договором строкового банківського вкладу № 2408-П від 27.05.2008р., будуть перераховані на вкладний рахунок, відкритий у гаранта в термін до 31.07.08р.

Відповідно до гарантії №43 від 21.05.2008 року Харківський АК Земельний банк (гарант), на прохання ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»(принципал), на підставі укладеного між гарантом та принципалом договору про надання банківської гарантії №БГ-2408/2 від 21.05.2008 року надає Державній фінансово-кредитній установі (бенефіціар) цю гарантію виконання зобовязань принципала перед бенефіціаром за договором про надання кредиту №07-0010/К від 25.10.2007 року щодо повернення принципалом (відповідачем-1) кредиту в сумі 50000000 грн. та сплати 7% відсотків річних за користування кредитом, наданим бенефіціаром для впровадження та реалізації інвестиційного проекту «Організація виробництва електроенергії і тепла на території ТзОВ «Компанія «Західбудінвест».

27.05.2008 року між Харківським АК Земельний банк (в тексті договору банк) та ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»(в тексті договору вкладник) укладено договір №2408-П строкового банківського вкладу. За даним договором відповідач-1 мав наміри розмістити в Публічному акціонерному товаристві «Земельний банк», тимчасово вільні кошти в сумі 50000000,00 (п'ятдесят мільйонів) грн. Фактично було внесено на вкладний рахунок №8, відкритий на виконання договору №2408-П, 20000000,00 грн. (двадцять мільйонів).

31.07.2008 року між Харківським АК Земельний банк (а тексті договору заставодержатель) та ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»(в тексті договору заставодавець) укладено договір застави майнових прав № 2-2408, відповідно до п.1.1 якого, цей договір забезпечує вимоги позивача, що випливають з договору про надання банківської гарантії №БГ-2408/2 від 21.10.2008 року. У пункті 1.2 договору зазначено, що в забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань за договором гарантії, Заставодавець (відповідач-1) здійснив заставу майнових прав на суму 20 000 0000,00 грн. (двадцять мільйонів), що були внесені на рахунок № 8 заставодавця (відповідача-1) в Київській філії Харківського акціонерного комерційного «Земельного банку», згідно договору № 2408-П строкового банківського вкладу. Згідно із п 3.1 Договору застави майнових прав №2-2408 від 31.07.08р., заставодавець зобов'язаний на протязі дії договору гарантії не здійснювати уступки заставленого права третім особам. У пунктах 4.1, 4.2 договору застави майнових прав зазначено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання заставодавцем (ТзОВ «Компанія «Західбудінвест») всіх своїх зобовязань за договором гарантії.

10.03.2009 року Харківським акціонерним комерційним Земельним банком (гарант) в особі директора Київської філії банку, на прохання ТзОВ «Компанія «Західбудінвест» (принципал), на підставі укладеного між ними договору про надання банківської гарантії №БГ-2408/3 від 10.03.2009 року, надано Державній інноваційній фінансово-кредитній установі (бенефіціар), гарантію (гарантія №5, арк. справи 101-102) виконання зобовязань принципала перед бенефіціаром за договором про надання кредиту №07-0010/К від 25.10.2007 року щодо повернення принципалом кредиту в сумі 50000000 грн. та сплати 7% річних за користування кредитом, наданим бенефіціаром для впровадження та реалізації інвестиційного проекту. У пунктах 16, 17 гарантії №5 зазначено, що гарантія на суму 20000000 грн. вважається наданою з моменту отримання принципалом ( ТзОВ «Компанія «Західбудінвест») оригіналу гарантії, який видається гарантом (позивачем), та вступає в силу за умови зарахування грошових коштів у розмірі 20000000 грн. на поточний рахунок принципала (відповідача-1) №8 в Київській філії ХАК «Зембанк», МФО 319081. Гарантія на суму 40000000 грн. вступає в силу за умови зарахування додатково грошових коштів в розмірі 20000000 грн. на рахунок принципала №8 в Київській філії ХАК «Зембанк», МФО 319081, в термін до 15.04.20009 року.

Пунктом 18 гарантії № 5 від 10.03.09р. передбачено, що з набранням сили даною гарантією, припиняє свою дію банківська гарантія № 43 від 21.05.08 року.

Судом відзначено, що згідно листів Головного слідчого управління МВС України від 10.08.10р. № 13/4-9588 та Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 29.07.10р. № 12-1421, банківська гарантія № 5 від 10.03.09р. знаходиться у Державної інноваційної фінансово-кредитної установи.

Згідно виписки Київської філії ПАТ «Зембанк»про рух коштів по поточному рахунку ТзОВ „Західбудінвест" № 8 від 16.04.10 року, ТзОВ „Компанія „Західбудінвест" перерахувало кошти в сумі 20000000 грн. з вкладного (депозитного) рахунку № 8 на поточний рахунок № 8.

Разом з тим, слід зазначити, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2011 року по справі №5023/3089/11 за позовом Держаної фінансово-кредитної установи до Публічного акціонерного товариства «Земельний банк», третя особа ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»про поновлення Державній інноваційній фінансово-кредитній установі місячний строк для заявлення своїх вимог до ПАТ "Земельний Банк" за Гарантією № 5 від 10.03.2009 року; зобовязати Ліквідатора ПАТ "Земельний Банк" ОСОБА_3 визнати кредиторські вимоги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в сумі 15851684,62 грн. та внести дані вимоги до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Земельний Банк", якою скасовано рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2011 року про відмову в позові, прийнято нове рішення, яким зобовязано ліквідатора ПАТ «Земельний Банк»визнати кредиторські вимоги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в сумі 15851684,62 грн. та внести дані вимоги до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Земельний Банк». При розгляді даної справи судом встановлено, що гарантія №5 від 10.03.2009 року вступила в силу та є дійсною.

29.07.2010 року між ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»(в тексті договору продавець) та ТзОВ «Галнафто-Інвест»(в тексті договору покупець), керуючись ст.ст.655, 656 ЦК України, укладено договір купівлі-продажу права вимоги, відповідно до п.1.1 якого, в порядку та на умовах визначених даним договором продавець (первісний кредитор) передає покупцеві (новий кредитор) за плату право вимоги, належне продавцеві по договору №2408-П строкового банківського вкладу від 27.05.2008 року, укладеному між ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»та Харківським АК Земельний банк. Пунктом 1.2 договору купівлі-продажу права вимоги визначено, що покупець (новий кредитор) набуває права вимагати від банку (боржник) виконання зобовязань по договору банківського вкладу №2408-П від 27.05.2008 року на суму вкладу 5500000 грн. без нарахування процентів. Згідно п.1.3 вказаного договору право вимоги, яке є предметом даного договору, виникає з договору банківського вкладу №2408-П від 27.05.2008 року та додатково підтверджується довідкою про наявність заборгованості банку (боржника) за вказаним договором, виданою продавцем (первісним кредитором).

Позивач (скаржник) вважає, що вказаний договір укладено всупереч умовам договору застави майнових прав № 2-2408 від 31.07.08р. і діючому законодавству, а також без повідомлення та згоди позивача, чим, на його думку, порушено вимоги п.2 ст. 50 Закону України «Про заставу», ст.14, ч.2 ст.586, ст.629, ст.526 ЦК України, умови п.1.3 договору застави майнових прав № 2-2408 від 31.07.2008 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобовязання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом. У статті 14 ЦК України зазначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою і п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 1 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Судом відзначено, що як на підставу позовних вимог, позивач посилається на ст.50 Закону України Про заставу, якою встановлено, що при заставі прав, якщо інше не передбачено договором, заставодавець зобовязаний не здійснювати уступки заставленого права.

Проте, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність гарантії №5 від 10.03.2009 року, припинення банківської гарантії №43 від 21.05.2008 року та, що зобовязання сторін за договором про надання банківської гарантії №БГ-2408/2 від 21.05.2008 року припинились, враховуючи положення ст. 593 ЦК України, якою встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою, договір застави майнових прав є припиненим.

Статтею 28 Закону України „Про заставу, встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою.

Частиною 1 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється за згодою сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Згідно з ч. 1 ст. 204 ГК України, господарське зобов'язання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить обов'язковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобов'язання.

З огляду на наведене, господарським судом обґрунтовано зазначено, що в звязку з припиненням дії банківської гарантії № 43 від 21.05.2008 року, відповідно до п. 18 банківської гарантії № 5 від 10.03.2009 року, припинені зобовязання сторін за договором про надання банківської гарантії № БГ-2408/2 від 21.05.2008 року, внаслідок заміни одного зобовязання іншим між тими ж сторонами. Згода сторін на заміну одного зобовязання іншим підтверджується банківською гарантією № 5 від 10.03.2009 року.

Львівським регіональним відділенням Державної фінансово-кредитної установи надано суду копію листа Харківського АКБ Земельний банк №161 від 10.03.09р. про надання гарантії №5 від 10.03.09р. згідно договору про надання банківської гарантії №БГ-2408/3 від 10.03.09р. та копію гарантії №5.

В підтвердження набрання чинності гарантією №5, згідно п.16 гарантії, суду надано виписку про рух коштів по рахунку №8 ТзОВ Компанія Західбудінвест за 16.04.10 року.

Таким чином, враховуючи те, що припинила дію банківська гарантія № 43 від 21.05.2008 року та припинено зобовязання сторін за договором про надання банківської гарантії № БГ-2408/2 від 21 травня 2008 року, згідно з приписами ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України „Про заставу, припинено право застави позивача за договором застави майнових прав № 2-2408 від 31 липня 2008 року, з огляду на що є необґрунтованими посилання позивача на п. 3.1. договору застави майнових прав № 2-2408 від 31.07.2008 року, яким передбачено обовязок відповідача не здійснювати уступки вимоги заставленого права третім особам та на ч. 2 ст. 586 ЦК України, згідно з якою заставодавець має право відчужувати предмет застави або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, оскільки право застави припинено в силу приписів ст. 593 ЦК України та згода позивача на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу права вимог від 29 липня 2010 року не потрібна.

Крім того, слід зазначити, що рішенням господарського суду Львівської області від 28.10.2010 року по справі №15/139, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.12.2010 року (постанова ЛАГС залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.03.2011 року), частково задоволено позовні вимоги ТзОВ «Галнафто-Інвест» та зобовязано ПАТ «Земельний банк»зарахувати право вимоги ТзОВ «Компанія «Західбудінвест»за договором №2408-ІІ строкового банківського вкладу від 27.05.2008 року на суму 5302465,74 грн., яке належить ТзОВ «Галнафто-Інвест»на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 29.07.2010 року, укладеного з ТзОВ «Компанія «Західбудінвест», та вимогу ПАТ «Земельний банк», по кредитному договору №КЛ-2670/1-980 від 26.06.2008 року, укладеному з ТзОВ «Галнафто-Інвест»на суму 5302465,74 грн.

Таким чином, не заслуговує на увагу та не потребує доказування, враховуючи ст.35 ГПК України, посилання скаржника (позивача) про відступлення права вимоги без повідомлення останнього відповідачем-1, оскільки вказані факти досліджувались в ході вказаної вище справи.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Львівської області від 15.09.2011 року по справі №5015/3225/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Земельний банк»без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

ОСОБА_1