ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
17.10.11 Справа № 17/38/5022-768/2011
Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого-судді: Якімець Г.Г.,
суддів: Зварич О.В.,
при секретарі Олійник І.О.,
за участю представників:
від позивача не зявився
від відповідача (скаржник) ОСОБА_2
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Грейн-Транс, б/н від 20.07.2011р.
на рішення господарського суду Тернопільської області від 05.07.2011 року, суддя Андрусик Н.О.
у справі № 17/38/5022-768/2011
за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Міг Транс», м.Підгороднє
до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Грейн-Транс, м.Тернопіль
про стягнення 72 424,69 грн.
Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.07.2011р. у справі № 17/38/5022-768/2011 позовні вимоги ТзОВ «Міг Транс»задоволено частково, стягнено з ТзОВ Грейн-Транс на користь ТзОВ Міг Транс: 62116,58 грн. основного боргу, 712,21 грн. пені, 496,93 грн. інфляційних нарахувань, 137,85 грн. - 3% річних. В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги по перевезенню підтверджена матеріалами справи, підставна і підлягає до стягнення враховуючи положення ст.ст. 11, 509, 527, 610, 629, 901 ЦК України, ст.ст.193 ГК України та умови договору №25 від 25.08.2010 року. Поряд з цим, беручи до уваги ст.ст.216, 217, 231 ГК України, ст.ст.530, 549, 625 ЦК України та претензію, яка вручена відповідачу 27.04.2011 року, суд вважає правомірними заявлені до стягнення 712,21 грн. пені, 137,85 грн. 3% річних, нарахованих за період з 05.05.2011 року по 31.05.2011 року та 496,93 грн. інфляційних за травень 2011 року. Судом відмовлено у стягненні витрат на послуги адвоката, оскільки понесення таких не підтверджено документально.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТзОВ «Грейн-Транс»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 05.07.2011р. у справі № 17/38/5022-768/2011, в позові про стягнення 72424,69 грн. заборгованості відмовити, вказуючи на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, скаржник вказує на те, що у договорі №25 від 25.08.2010 року не визначено терміну на протязі якого повинна здійснюватись оплата наданих послуг та звертає увагу суду на те, що у відповідача обовязок щодо сплати наданих послуг не настав, оскільки сторонами не підписано акту звірки взаємних розрахунків. З огляду на зазначене, апелянт також вважає неправомірним нарахування 3% річних, інфляційних та пені.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Від позивача до суду надійшла телеграма, в якій останній просить про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів розглянувши клопотання позивача зазначене в телеграмі, враховуючи те, що явка представника позивача не визнавалась обовязковою, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Поряд з цим, відповідачем на виконання вимог ухвали апеляційного господарського суду від 04.10.2011 року по даній справі подано акт звірки взаєморозрахунків за 01.01.201012.10.2011 р.р., підписаний 12.10.2011 року директорами позивача та відповідача і скріплені відтисками печаток сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2010р. між ТзОВ «Грейн-Транс»(в тексті договору замовник) та ТзОВ «Міг Транс»(в тексті договору виконавець) укладено договір № 25 про надання послуг по перевезенню ТМЦ, згідно умов якого, а саме п.1.1, позивач зобовязувався надати послуги по перевезенню цукрового буряка та інших ТМЦ (вантажу) у відповідності до вимог відповідача, а останній прийняти та оплатити надані послуги.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що виконавець здійснює перевезення вантажу власним автотранспортом або автотранспортом, вказаним в додатку №1 до договору, що є невід'ємною частиною договору (два автомобілі марки DAF 85 CF, державні номерні знаки АЕ 77-46 СВ та АЕ 77-48 СВ). Згідно п. 1.5. договору, перевезення вантажу здійснюється виконавцем на основі розпоряджень замовника, які оформляються у встановленому законом порядку замовником з видачею товарно-транспортної накладної або шляхових листів до повного завершення виконання обумовлених робіт.

Позивач зазначає, що ним на виконання умов вказаного договору власним транспортом надано ТзОВ «Грейн-Транс»послуги з перевезення цукрового буряка на загальну суму 223106,98 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000096 від 31.10.2010р., № ОУ-0000086 від 30.09.2010р., № ОУ-0000111 від 04.11.2010р., рахунків-фактур № СФ-0000101 від 04.11.2010р., № СФ-0000085 від 30.09.2010р., № СФ-0000094 від 31.10.2010р.

Судом відзначено, що відповідачем отримано дорожні листи, рахунки-фактури №СФ-0000101 від 04.11.2010р., № СФ-0000085 від 30.09.2010р., №СФ-0000094 від 31.10.2010р. та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000096 від 31.10.2010р., № ОУ-0000086 від 30.09.2010р., які підписані відповідачем та скріплені печаткою юридичної особи ТзОВ «Грейн-Транс».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.04.2010р. по 30.06.2011р. та акт здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000111 від 04.11.2010р. на суму 8971,72 грн. надіслано відповідачу 17.11.2010 року (фіскальний чек №5866, арк. справи 105 т.І) та отримано останнім - 02.12.2010р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 106 т.І), проте такі акти не підписано відповідачем.

Відповідачем не зазначено вмотивованої відмови у підписанні акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.04.2010р. по 30.06.2011р. та акту здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000111 від 04.11.2010 року на суму 8971,72 грн., проте, в матеріалах справи рахунок-фактура № СФ-0000101 від 04.11.2010р., шляхові листи №98 від 02.11.2010р., №25 від 04.11.2010р. та №73 від 03.11.2010р., які підтверджують надання відповідачу протягом 02-04 листопада 2011р. послуг з перевезення цукрового буряка в кількості 13802,64 тонни на суму 8971,72 грн.

Згідно із п. 3.1. договору №25 від 25.08.2010 року розрахунки між сторонами проводяться згідно тарифу на перевезення вантажу 0,65 грн. за 1 тонну перевезеного вантажу на 1 кілометр.

Слід зазначити, що відповідач (скаржник) факт надання послуг не заперечує.

З урахуванням часткової оплати боргу в розмірі 75000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 24.12.2010р. та 15.10.2010р., платіжними дорученнями №2 від 15.10.2010р. та №117 від 23.12.2010р. та за мінусом вартості відпущеного відповідачем позивачу згідно видаткових накладних № К-00000031 від 30.11.2010р. та №К-00000030 від 29.10.2010р. дизельного палива, в порядку, визначеному п. 2.2.4. договору, на загальну суму 85990,40 грн. (всього 160990,40 грн.) заборгованість відповідача перед позивачем становить - 62116,58 грн.

Поряд з цим, як уже зазначене вище, сторонами 12.10.2011 року, тобто після прийняття рішення судом першої інстанції, підписано акт звірки за період 01.01.2010 12.10.2011р.р., в якому відображено заборгованість відповідача перед позивачем. Зазначений акт підписано сторонами та скріплено відтисками печаток. Актом звірки підтверджується заборгованість відповідача в розмірі 62116,58 грн.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що вказана сума заборгованості підлягає сплаті після підписання акту звірки взаєморозрахунків, оскільки пунктом 3.2 договору сторони погодили, що замовник (відповідач) проводить оплату наданих виконавцем (позивачем) послуг після отримання від останнього товарно-транспортних накладних (дорожніх листів), товарних накладних або підписання сторонами актів про надання послуг по перевезенню вантажу після закінчення вивезення вантажу і підписання сторонами акта звірки взаємних розрахунків.

Крім того, позивачем надсилалась на адресу відповідача претензія №5 від 15.04.2011р. з вимогою в семиденний термін погасити заборгованість по договору № 25 в розмірі 62116,58 грн., яка отримана відповідачем - 27.04.2011року (арк. справи 13, 14 т.І). Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем доказів погашення заборгованості в розмірі - 62116,58 грн. за надані позивачем послуги, згідно договору про надання послуг по перевезенню ТМЦ №25 від 25.08.2010 року не подано, рішення суду про стягнення зазначеної заборгованості є обґрунтованим.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 договору про надання послуг по перевезенню ТМЦ №25 від 25.08.2010 року передбачено сплату пені.

Суд першої інстанції провівши перерахунок пені, зазначив, що правомірною є пеня в сумі 712,21 грн. нарахована за період з 05.05.2011 року по 31.05.2011 року, а в частині вимог про стягнення 5438,34 грн. пені, нарахованої за період з 01.01.2011р. по 04.05.2011р. слід відмовити, при цьому, суд виходив з того, що сторонами у договорі про надання послуг по перевезенню ТМЦ №25 від 25.08.2010р. не встановлено строку оплати за надані послуги та взяв до уваги ч. 2 ст. 530 ЦК України, претензію №5 від 15.04.2011р., яка отримана відповідачем - 27.04.2011р., відзначивши, що з 05.05.2011 року у позивача виникло право нарахування штрафних санкцій.

Поряд з цим, судом не прийнято до уваги надану позивачем вимогу про сплату грошових коштів №17 від 20.12.2010р., оскільки останнім не подано доказів надсилання такої відповідачу.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, суд підставно прийшов до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення 137,85 грн. 3% річних, нарахованих за період з 05.05.2011р. по 25.05.2011р. та 496,93 грн. інфляційних нарахувань за травень 2011р, а позовні вимоги в частині стягнення 638,43 грн. 3% річних, нарахованих за період з 01.01.2011р. по 04.05.2011р. та 2884,35 грн. інфляційних нарахувань за січень-квітень 2011р. є необґрунтованими.

Судом відхилено посилання відповідача на безпідставність одночасного нарахування 3% річних та пені, оскільки 3% річних не є штрафними санкціями.

Поряд з цим, із посиланням на ст.ст.34, 49 ГПК України судом відмовлено у стягненні витрат повязаних з наданням правової допомоги, оскільки такі не підтверджені відповідним доказами, зокрема, судом відмовлено у стягненні 1500 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_4, оскільки суду не подано доказів понесення ТзОВ «Міг Транс»вказаних витрат саме як судових витрат по розгляду даного господарського спору та у стягненні 4840 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_2, так як позивачем не подано доказів сплати таких.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Тернопільської області від 05.07.2011р. у справі № 17/38/5022-768/2011 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Грейн-Транс без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

ОСОБА_1