РІШЕННЯ

"10" березня 2011 р.Справа № 6/3/5022-66/2011
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Набережна, 64, с. Козин, Радивилівський район, Рівненська область, 35523)

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Тернопільське ШБУ -24" (вул.Тролейбусна 4, м. Тернопіль, 46000)

про стягнення 32199,63 грн. заборгованості за договором перевезення

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,ОСОБА_3

відповідача: не з'явився

Суть справи:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Тернопільське ШБУ -24" про стягнення, з урахуванням уточнення, 32199,63 грн. заборгованості за договором перевезення.

Судове засідання, призначене вперше на 10 лютого 2011 року, було відкладено на 17 лютого 2011 року, а пізніше на 10 березня 2011 року.

Уповноважений представник відповідача, участь якого не визнавалась обовязковою, в судове засідання жодного разу не зявився, відзив на позов не представив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ст.64,87 ГПК України, пунктом 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. N 75, пунктом 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. N 01-8/482 та пунктом 32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009р. №01-08/530.

При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за правилами, встановленими ст.75 ГПК України, за наявними у ній документами.

В засіданні учасникам процесу розяснено належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст.20,22,29,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, суд встановив наступне:

01 квітня 2008 року та 01 листопада 2009 року між ВАТ "Тернопільське ШБУ -24" та підприємцем ОСОБА_1 укладено договори, за змістом яких, виконавець (позивач) зобов'язувався здійснювати перевезення вантажів, а замовник (відповідач) брав на себе зобовязання оплачувати виконані роботи по перевезенню на підставі товарно-транспортних накладних.

У п.3.1 договору від 01 квітня 2008 року сторони обумовити, що вартість перевезення визначається у відповідності до прейскуранту №13-01-02 на 1990 рік ("Тарифи на перевезення вантажів та інші послуги, що виконуються автомобільним транспортом" затверджено постановою Держкомцін УРСР від 13 березня 1989 року №21) без ПДВ, а за змістом п.3.1 договору від 09 листопада 2009 року - вартість перевезення визначається у відповідності до цього ж прейскуранту з коефіцієнтом збільшення 135 грн. за машино-годину з вартістю палива.

На виконання умов догорів, по товарно-транспортних накладних (копії наявні у матеріалах справи) у жовтні-вересні 2008 року та листопаді-грудні 2009 року підприємець надавав товариству послуги по перевезенню вантажів.

Зауважень щодо якості виконаних робіт, чи інших недоліків від замовника не надходило.

Однак, отримані послуги оплачені не були.

Направлені на адресу ВАТ "Тернопільське ШБУ -24" претензії №15/10-11 від 10 листопада 2010 року, №23-01/2011 від 23 лютого 2011 року, з вимогою провести розрахунок, відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Несплата вартості наданих послуг і стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про відновлення його порушеного права.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами, незапереченими відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк виконання зобовязання не встановлений, боржник повинен виконати його в семи денний термін з дня предявлення про це вимоги кредитора.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом зясовано, що в порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14, 629, 908, 909 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193, 306, 307, 311 ГК України, відповідач виконані роботи не оплатив, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 32199,63 грн.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч. проведення оплати станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення заборгованості в сумі 32199,63 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані і неоспорені відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1,2,12,4-3,33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

1.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське шляхово-будівельне управління №24" (вул. Тролейбусна, 4, м. Тернопіль, код 03450422) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вул. Набережна, 64, с. Козин, Радивилівський район, Рівненська область, і.номер НОМЕР_1) 32199,63 грн. боргу, 322 грн. сплаченого держмита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 12 березня 2011р., через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський