РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2011 р. Справа № 16/5025/1125/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Тимошенко О.М. ,

суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Ващук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Топфер Інтернешенал (Україна)" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.09.11 р. у справі № 16/5025/1125/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Топфер Інтернешенал (Україна)"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного підприємства "Рускус"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормовий завод"

про стягнення 3251256,80 грн. вартості зерна

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 - за довіреністю

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

В судовому засіданні 25.10.2011 року відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року ТзОВ "ОСОБА_1Топфер Інтернешенал (Україна)" звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовом, в якому просить стягнути з ТзОВ "Комбікормовий завод" 3251256,80 грн. вартості зерна ріпаку, переданого відповідачу на зберігання відповідно до договору № 14 від 27.07.2010 року.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.09.2011 (колегія суддів у складі: суддя Магера В.В. головуючий, судді Вибодовський О.Д., Заверуха С.В.), провадження у справі зупинено на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України. Матеріали справи направлено для перевірки до прокуратури Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В апеляційній скарзі до Рівненського апеляційного господарського суду позивач просить скасувати ухвалу господарського суду першої інстанції від 21.09.2011 року про зупинення провадження у справі № 16/5025/1125/11, а справу передати на розгляд господарського суду Хмельницької області. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що судом при прийнятті постанови порушено норми процесуального права. Апелянт вважає, що виходячи зі змісту норми ст. 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі, як надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів, мають бути обставини, що перешкоджають розглядові по суті заявлених позовних вимог. Предметом позову у судовій справі № 16/5025/1125/11 є стягнення збитків, завданих скаржнику, за невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань перед скаржником за договором про приймання, очистку, сушку, зберігання та відвантаження зерна від 27.07.2010 року, а саме, за невідвантаження ріпаку його власнику (скаржнику) у передбачений договором строк та за реалізацію відповідачем ріпаку, що належить скаржнику, іншим особам. Позивачем, на обгрунтування його вимог, було надано суду: договір зберігання від 27.07.2010 року; складську квитанцію на зерно № 72 від 27.07.2010 року; лист-відмову відповідача від 14.10.2010 року щодо повернення зерна скаржнику; лист Хмельницької обласної державної хлібної інспекції від 16.05.2011 року про реалізацію відповідачем ріпаку, що належить скаржнику, іншим особам. Скаржник зазначає, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" передбачається, що якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Апелянт вказує, що ні договір зберігання від 27.07.2010 року, ні складська квитанція на зерно № 72 від 27.07.2010 року, не були визнані недійсними в судому порядку, жодною судовою інстанцією не порушено провадження у справі щодо недійсності цих документів, та вважає, що дослідження питання достовірності підписів на договорі зберігання від 27.07.2010 року та складському документі не входить до предмету даного позову. Також скаржник зазначає, що зупинення провадження у справі у разі надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів - це факультативний вид зупинення провадження, який не є обов'язковим. Апелянт аткож зазначав, що у справі між цими ж сторонами ухвалою господарського суду Хмельницької області на підставі ст. 79 ГПК України вже зупинялось провадження в справі у зв'язку з надсиланням матеріалів господарської справи № 18/1545-10 в прокуратуру Хмельницької області для проведення перевірки. За результатами перевірки Старокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області була винесена постанова від 14.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Підставою винесення даної постанови слугував той факт, що складська квитанція № 72 від 27.07.2010 року на ріпак 1 класу у кількості 699,195 тон була оформлена належним чином.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідного висновку суд дійшов на підставі такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку, крім іншого, надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів.

Про зупинення провадження у справі виноситься ухвала, яка в силу ст. 86 ГПК України має, зокрема, містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Виносячи ухвалу про зупинення провадження у справі з надісланням матеріалів справи до прокуратури Старокостянтинівського району, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в діях посадових осіб щодо приймання-передачі ріпаку можливі ознаки злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України та докази, які будуть зібрані прокуратурою, матимуть доказове значення при вирішені даного господарського спору.

Однак суди залишили поза увагою, що в силу ст.ст. 43, 47, 33, 38, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Оскільки в даному випадку, як це вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність конкретних підстав для надсилання матеріалів до слідчих органів та зупинення провадження у справі, винесену ухвалу не можна визнати такою, що ґрунтується на законі.

Це дає підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Топфер Інтернешенал (Україна)" задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.09.2011 року у справі № 16/5025/112/11 в частині зупинення провадження у справі скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

01-12/14817/11 14817/11