ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2011 р. Справа № 5019/151/11

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до відповідача ОСОБА_1 дослідницький експериментально-криміналістичний центр при Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області

про спонукання до укладення договору на відпуск теплової енергії № 68 від 23.11.2010 року

Суддя Крейбух О. Г.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_2, довіреність № 03-05/11 від 04.01.2011р.

від відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність № 26/220/3 від 11.02.2011р.,

ОСОБА_4, довіреність № 26/220/2 від 11.02.2011р.,

ОСОБА_5, довіреність № 26/220/1 від 11.02.2011р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду із позовом про зобовязання відповідача укласти з ТзОВ «Рівнетеплоенерго»договір на відпуск теплової енергії № 68 від 23 листопада 2010 року; просить вважати укладеним договір на відпуск теплової енергії № 68 від 23.11.2010р. з 23 листопада 2010р. та таким, що поширює свою дію на правовідносини між сторонами з 01 листопада 2010 року.

07 лютого 2011 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог від 27.01.2011р. № 03-05/164, яка відповідає вимогам ст.22 ГПК України та приймається судом. Позивач просить:

- зобовязати Науково-дослідний експертно-криміналістичний центр при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області укласти з ТзОВ «Рівнетеплоенерго»договір на відпуск теплової енергії № 68 від 23 листопада 2010 року;

- вважати укладеним договір на відпуск теплової енергії № 68 від 23.11.2010р. з 23 листопада 2010р. та таким, що поширює свою дію на правовідносини між сторонами з 01 листопада 2010 року до 06 грудня 2010р.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов, представники відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечували, посилаючись на безпідставне відключення ТзОВ «Рівнетеплоенерго»06.12.2010р. будівлі спорткомплексу від централізованої системи теплопостачання. При цьому позивачем не було дотримано 20-денний термін для розгляду пропозицій щодо укладення договору, а зроблено без належних підстав висновок про відмову відповідача укласти спірний договір. Просить в позові відмовити.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання наказу Міністерства внутрішніх справ України № 160 від 23.02.2010р. триповерхову будівлю та недобудовані гаражі з трибунами, що розташовані в м.Рівне по вул.Степана Демянчука, 5 (вуд.Д.Галицького, 15), передано з балансу УМВС в Рівненській області на баланс НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області /а.с.24/.

27 жовтня 2010 року УМВС України в Рівненській області листом від 26.10.2010р. № 1/2508 повідомило ТзОВ «Рівнетеплоенерго»про необхідність укладення нової угоди № 69 від 11.11.2009р. на відпуск теплової енергії, зокрема, шляхом виключення з додатку «Загальні відомості про обєкти споживача»спорткомплексу на вул.Д.Галицького, 15 у м.Рівне у звязку з передачею його на баланс НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 160 від 23.02.2010р. та висновком комісії від 15.03.2010р. /а.с.20/.

17 листопада 2010 року між ТзОВ «Рівнетеплоенерго»та УМВС України в Рівненській області було укладено додаткову угоду № 69/2 до Договору № 69 від 11.11.2009р. на відпуск теплової енергії, з якої вбачається, що спорткомплекс на вул.С.Демянчука, 5 (ОСОБА_6, 15) у м.Рівне не включено до обєктів споживача - УМВС України в Рівненській області. Додаткова угода набрала чинності з 01.11.2010р. /а.с.47/.

29 жовтня 2010 року ТзОВ «Рівнетеплоенерго»листом №04-01/2056 повідомило НДЕКЦ про необхідність заключення договору на відпуск теплової енергії з Центром, поскільки приміщення по вул.С.Демянчука, 5 у м.Рівному перебуває на його балансі, та направило перелік документів, необхідних для заключення договору /а.с.60/.

23 листопада 2010 року ТзОВ «Рівнетеплоенерго»(надалі позивач) направлено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (надалі відповідач) лист від 23.11.2010р. № 04-01/2317 з пропозицією укласти договір № 68 на відпуск теплової енергії та два примірника такого договору, який відповідачем отримано 24.11.2010р. /а.с.15-17/.

Відповідно до п.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно п.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим лише для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Постачання теплової енергії за змістом ст.1, п.1 част.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є одним із видів комунальних послуг.

В силу част.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Аналогічна норма міститься у ст.ст.19, 22, 24 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до част.1, 2, 3 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Тобто, відповідачу, як безпосередньому споживачу послуг з теплопопостачання, позивачем в установленому порядку було запропоновано укласти письмовий договір, пропозиція відповідачем отримана 24.11.2010р. і яка підлягала розгляду останнім протягом 20 днів до 14.12.2010р.

25 листопада 2011 року відповідач листом № 26/2755 надав відповідь на лист-пропозицію щодо укладення договору від 23.11.2010р. № 04-01/2317 і повідомив позивача про неможливість надання всіх документів згідно «Переліку документів, необхідних для заключення договору на відпуск теплової енергії», зокрема, документів на власність (або оренду) приміщення; технічного паспорту приміщення з БТІ. Окрім того, у листі зазначалося, що НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області виділяються кошти згідно кодів економічної класифікації видатків бюджету і на поточний рік не було заплановано оплату обєкта по вул.С.Демянчука, 5, м.Рівне. При цьому відповідач у даному листі не зазначав про відмову укласти договір на теплопостачання /а.с.37-38/.

02 грудня 2010 року комісією у складі представників ТзОВ «Рівнетеплоенерго» в присутності старшини роти патрульної служби Рівненського МВ УМВС провели обстеження системи опалення у приміщенні за адресою вул.Д.Галицького, 15А (Демянчука, 5) в м.Рівне, яке перебуває на балансі НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області. При цьому обстеження проводилися в приміщеннях на 2-му поверсі будівлі, тоді як сама будівля за даною адресою є триповерховою. Окрім того, представників НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області для проведення обстеження викликано не було /а.с.19/.

02 грудня 2010 року ТзОВ «Рівнетеплоенерго» направлено НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області лист № 03-05/2507, у якому повідомлено про відключення приміщення по вул.С.Демянчука, 5 в м.Рівне від мережі централізованого опалення у звязку з відмовою останнього укласти договір на відпуск теплової енергії /а.с.52/.

03 грудня 2010 року ТзОВ «Рівнетеплоенерго»телефонограмою повідомило НДЕКЦ про відключення приміщення по вул.С.Демянчука, 5 в м.Рівне від мереж централізованого опалення 06.12.2010р. о 10:00 год., у відповіді на яку Центр просив перенести відключення на 07.12.2010р. у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника /а.с.62-63/.

06 грудня 2010 року приміщення по вул.С.Демянчука, 5 в м.Рівне було відключено від мереж централізованого опалення, про що складено акт від 06.12.2010р. /а.с.35/.

Суд вважає, що позивачем без належних підстав з листа-відповіді НДЕКЦ при УМВС в Рівненській області від 25 листопада 2011 року № 26/2755 зроблено висновок про відмову відповідача укласти договір, поскільки відсутність планування у поточному році оплати обєкта по вул.С.Демянчука, 5, м.Рівне не позбавляє НДЕКЦ права звернутися до головного розпорядника бюджетних коштів про внесення змін до кошторису 2010р. та збільшити кошторисні призначення по КЕКВ 1161 «Оплата теплопостачання»на відповідний період в межах головного розпорядника бюджетних коштів або здійснити перерозподіл коштів, передбачених на відповідний період, з інших кодів економічної класифікації видатків (КЕКВ).

Враховуючи викладене, позивач безпідставно з недотриманням 20-денного терміну, який закінчувався 14.12.2010р., зробив висновок про відмову відповідача укласти договір на відпуск теплової енергії та відключив останнього від мереж опалення. А тому підстави для задоволення позову в частині зобовязання відповідача укласти договір відсутні.

Позивач просить вважати укладеним договір на відпуск теплової енергії № 68 від 23.11.2010р. з 23 листопада 2010р. та таким, що поширює свою дію на правовідносини між сторонами з 01 листопада 2010 року до 06 грудня 2010р.

Згідно з частиною першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів із зазначенням, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів відносить:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У частині другій статті 20 ГК України також вказано, що субєкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, та наведено перелік способів (шляхів) такого захисту із зазначенням про можливість цього захисту іншими способами, передбаченими законом.

Тобто част.2 ст.16 Цивільного кодексу України та част.2 ст.20 Господарського кодексу України не передбачено такого способу захисту цивільних прав, як визнання договору укладеним та поширення його дії на певний період часу.

Вимога про визнання договору укладеним є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Таким чином, предмет позову вважати укладеним договір на відпуск теплової енергії № 68 від 23.11.2010р. з 23 листопада 2010р. та таким, що поширює свою дію на правовідносини між сторонами з 01 листопада 2010 року до 06 грудня 2010р. - не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав.

Вказана позиція підтримується також судовою практикою Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 14.01.2002 та від 13.07.2004 по справі № 10/732) та судовою практикою Вищого господарського суду України (постанова Вищого господарського суду України від 02.07.2009р. у справі № 18/22пд).

За таких обставин, в позові в цій частині слід відмовити в звязку з неправильним обранням позивачем способу захисту цивільних прав.

Керуючись статтями 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Крейбух О. Г.

повне рішення складено "18" березня 2011 року

Помічник судді

ОСОБА_7