ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
25.10.11 Справа № 5015/2940/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого судді Юрченка Я.О.
суддів Зварич О.В.
ОСОБА_1
розглянув апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Львівській області, м.Львів
на рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2011р.
у справі № 5015/2940/11
за позовом Державної екологічної інспекції в Львівській області, м.Львів
до відповідача ОСОБА_2 виправної колонії № 110, с.Держів Миколаївського району Львівської області
про стягнення 211400,36 грн.
За участю представників:
позивача: не зявився
відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.09.2011р. у справі № 5015/2940/11 відмовлено у задоволенні позову Державної екологічної інспекції в Львівській області, м.Львів, до ОСОБА_2 виправної колонії № 110, с.Держів Миколаївського району Львівської області, про стягнення 211400,36 грн. в рахунок відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, які саме порушення відповідачем водного законодавства призвели до завдання збитків; здійснений позивачем розрахунок збитків не застосовується до видобування прісних вод глибиною більше 20 м.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задоволити, мотивуючи тим, що 13-14.01.2011р. відповідачем було проведено перевірку дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства, в ході якої встановлено, що ОСОБА_2 виправна колонія № 110 за період з 24.06.2009р. по 27.12.2010р. самовільно використала 6404 куб.м води з підземного забору без наявності дозволу на спеціальне водокористування (акт № 2 від 13-14.01.2011р.), що є порушенням вимог ст.ст.44, 48, 49 Водного кодексу України, внаслідок чого державі заподіяно збитків на 211400,36 грн., розрахунок яких правомірно проведено за Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціонального використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 767/16783 від 14.06.2009р.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про причини неявки не повідомив.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи судом.

В судовому засіданні представники відповідача проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державна екологічна інспекція в Львівській області, м.Львів, звернулась в Господарський суд Львівської області з позовом до ОСОБА_2 виправної колонії № 110, с.Держів Миколаївського району Львівської області, про стягнення 211400,36 грн. в рахунок відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що Державною екологічною інспекцією в Львівській області було проведено перевірку ОСОБА_2 виправної колонії № 110 з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено акт № 2 від 13-14.01.2011р., яким встановлено, що ОСОБА_2 виправна колонія № 110 за період з 24.06.2009р. по 27.12.2010р. самовільно використала 6404 куб.м води з підземного забору без наявності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог ст.ст.44, 48, 49 Водного кодексу України, внаслідок чого державі заподіяно збитки. Інспекцією здійснено розрахунок збитків за Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціонального використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 767/16783 від 14.06.2009р., сума яких складає 211400,36 грн. На адресу відповідача позивачем було надіслано претензію № 03-422 від 08.02.2011р. на суму 211400,36 грн., яка залишена останнім без відповіді та задоволення. На підставі ст.ст.20, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»позивач просить позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача 211400,36 грн. в рахунок відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства.

Обставини відсутності чинного дозволу на спеціальне водокористування протягом перевіреного періоду відповідач не спростував, доказів його наявності суду не надав.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що застосування Методики, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009р., для розрахунку розміру збитків, завданих неправомірними діями відповідача, є правомірним. Однак, з наведеним доводом погодитись не можна з огляду на наступне.

Як зазначено у акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 2 від 13-14.01.2011р., водопостачання відповідача здійснюється з двох свердловин.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи дублікатів паспорту свердловини на воду № 1 та паспорту свердловини на воду № 2 ОСОБА_2 виправної колонії № 110, глибина свердловин становить 25 м.

Пунктом 9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за № 767/16783, у редакції чинній до 30.06.2011р. (тобто чинній на момент проведення перевірки та заявлення позову), було передбачено, що розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування та порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування (крім прісних підземних вод глибиною більше 20 м), здійснюється за формулою Зсам = 100 х W х Тар, (23), де W - об'єм води, що використана самовільно без дозволу на спеціальне водокористування або з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, м3; Тар - норматив збору за спеціальне водокористування, грн/м3, що діє в регіоні на момент виявлення порушення.

Тобто наведений розрахунок відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, не здійснювався у разі видобування прісних підземних вод глибиною більше 20 м.

Оскільки глибина свердловин відповідача становить 25 м, відтак позивачем за наслідками проведеної 13-14.01.2011р. перевірки неправомірно здійснено розрахунок відшкодування збитків на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за № 767/16783.

Відтак, позивачем необґрунтовано підставності заявлення вимоги про стягнення з відповідача 211400,36 грн. в рахунок відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства. Судом першої інстанції правомірно відмовлено в позові за недоведеністю.

Тому виходячи з наведеного в сукупності та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставин, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в порядку статей 33, 34 ГПК України апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, таким, що прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Отже, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2011р. у справі № 5015/2940/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Львівській області, м.Львів - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Якімець Г.Г.