ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
18.10.11 Справа № 5015/1399/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Петрик К.О.
розглянув апеляційну скаргу державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач №ЦХП-18/894 від 08.06.2011р.
на рішення господарського суду Львівської області
від 26.05.2011р. у справі № 5015/1399/11
за позовом державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України Укрзалізничпостач, м. Київ
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Передзвін, м. Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецтранс», м.Херсон
про зобовязання виконати умови договору поставки
за участю представників сторін:
від позивача не з?яився
від відповідача ОСОБА_2
від третьої особи не з?явився
Права і обовязки сторін, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України, розяснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.05.2011р. у справі № 5015/1399/11 (суддя Станько Л.Л.) в позові державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України (далі-ДП) Укрзалізничпостач про зобов?язання товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТзОВ) Передзвін виконати умови договору поставки відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із того, що представлені позивачем акти від 21.04.2009р. №55 та від 05.05.2009р. №62 за формою № 5-НП складені з порушенням вимог п.п.5.2.7, 5.2.8 п.5.2 Інструкції від 20.05.2008р. №281/171/578/155, оскільки складені за відсутності представників позивача та відповідача, відтак, не можуть бути доказом підтвердження факту нестачі по поставці дизпалива. Натомість, акти прийому-передачі від 13.04.2009р. №13/04/1 та від 27.04.2009р. №27/04/1 до договору №ЦХП-14-00509-01, підписані представниками та скріплені печатками обох сторін без жодних зауважень чи застережень, свідчать про факт виконання відповідачем своїх зобовязань по договору поставки від 20.01.2009р. №ЦХП-14-00509-01. Також судом встановлено, що спірні правовідносини мали місце 17.04.2009р. та 30.04.2009р., а позивач звернувся до господарського суду за захистом порушених прав 16.03.2011р., відтак, виходячи з положень ст.ст. 258, 267 та 925 ЦК України, враховуючи заяву відповідача, крім наведеного вище підстав, суд встановив наявність підстав для відмови у задоволенні даного позову, обґрунтованого комерційними актами, через сплив позовної давності на захист порушених прав позивача.

Позивач, не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, зокрема, що судом першої інстанції при вирішенні спору у даній справі не враховано, що у звязку із виявленими нестачами нафтопродуктів в цистернах №73948986 та №79710281, відповідно до п.5.2.8. Інструкції, приймання нафтопродуктів було зупинено та надіслано телеграми про виклик представника вантажовідправника (ТзОВ «Укрспецтранс») і постачальника (ТзОВ «Передзвін») для складання двостороннього акту приймання нафтопродуктів за кількістю. Оскільки від постачальника та вантажовідправника не було жодної відповіді про направлення представника для участі в прийманні нафтопродуктів, вантажоодержувачем (ДТГО «Львівська залізниця») проведено комісійне приймання дизпалива, про що складено акти приймання нафтопродуктів за кількістю від 21.04.2009р. №55 та від 05.05.2009р. №62 за формою 5-НП, якими підтверджується факт нестачі 2,910 тонн у цистерні 73948986 та 1,86тонн у цистерні №79710281 на загальну суму 22 148,67грн. ДП «Укрзалізничпостач»на виконання вимог Інструкції та договору звернулось до ТзОВ «Передзвін» з претензією від 05.01.2011р. №ЦХП-20/3-1 щодо нестачі дизельного палива.

Також скаржник зазначає, що судом зроблено помилковий висновок, що вантажовідправником є відповідач, а вантажоодержувачем є позивач, що суперечить умовам договору, накладним та ст.6 Статуту залізниць. Окрім того, вказує, що акти приймання-передачі нафтопродуктів на загальну кількість 98 989,089тонн, тобто на кількість товару, що мав бути поставлений за умовами договору, відтак, дані акти, на думку скаржника, не можуть бути доказом отримання вказаної в них кількості нафтопродуктів.

Щодо застосування судом позовної давності, то скаржник звертає увагу на те, що між сторонами виникли спірні правовідносини з виконання умов договору поставки, однак, судом застосовано норми, якими регулюються відносини щодо перевезення вантажу.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.29-33, том ІІ) та усними поясненнями представника в судових засіданнях, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції у даній справі - без змін з підстав необґрунтованості доводів апеляційної скарги. Зокрема, зазначив, що позивачем, в порушення вимог Інструкції, у переліку представлених відповідачу претензійних матеріалах, на підтвердження фактів виявлених недостач не надано доказів в підтвердження виклику вантажовідправника, вказаного в залізничних накладних (виклик відповідача взагалі не здійснювався) для участі у комісійному прийманні вантажу, не представив документи в підтвердження повноважень членів комісії з приймання продукції за кількістю, документів, які підтверджують належну сертифікацію (повірку) засобів вимірювання; тощо.

Представник третьої особи участі представника в судові засідання не забезпечив, пояснень по суті апеляційної скарги не подав.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

20.01.2009 року між ДП Укрзалізничпостач (замовник по договору, позивач у справі) та ТзОВ Передзвін (постачальник по договору, відповідач у справі) було укладено договір поставки № ЦХП-14-00509-01, відповідно до якого постачальник зобовязався поставити, а замовник прийняти та оплатити паливо марки Л-0,2-62, найменування, марка та кількість якого вказується в специфікаціях, які є невідємними частинами договору, на умовах, що викладені в цьому договорі (а.с.65-70, том І).

Сторони планують за цим договором поставити товар на загальну суму 479 820 000,00 грн. (п.2.3 договору).

Постачальник (відповідач) здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення, як зазначено в заявці (рознарядці) замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС»ред.2000р.), що вказується у специфікації до цього договору, із подальшим направленням за реквізитами одержувача, які вказуються у рознарядці замовника (п.3.1. договору).

Приймання-передача товару підтверджується актом прийому-передачі, який підписується сторонами протягом 5 робочих днів з дати поставки товару, на підставі документів на відвантаження, наданих відповідачем позивачу (п.3.5 договору).

Кількість товару, який планується до поставки за цим договором, вказується в специфікації до цього договору. Кількість партії товару, який підлягає поставці, вказується в рознарядці позивача. Фактична кількість товару в залізничних цистернах, в яких він поставляється, повинна відповідати кількості, яка вказана в залізничній накладній. Прийом товару за кількістю, який поставлено в залізничній цистерні, здійснюється позивачем у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України від 20.05.2008р. № 281/171/578/155, зареєстрованої Міністерством юстиції України за №805/15496 від 2 вересня 2008 р. зі складанням акту приймання нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП (додаток № 1).

На виконання умов договору, позивачем надіслано на адресу відповідача письмову рознарядку від 08.04.2009р. №ЦХП-18/1212 на відправку 800 тон дизельного палива марки Л-0,2-62 на загальну суму 4 183 968,00 грн. на станцію призначення Здолбунів Львівської залізниці (а.с.109, том І).

По актах прийому-передачі від 13.04.2009р. №13/04/1 та від 27.04.2009р. №27/04/1 до договору № ЦХП-14-00509-01, постачальник (відповідач) передав, а покупець (позивач) отримав 2907,965 тон на суму 15412156,34грн. та 2903,458 тон на суму 15184969,20грн. відповідно. Дані акти підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств (а.с.127-128, 133-134, том І).

На виконання даної рознарядки та даних актів, 17.04.2009р. та 30.04.209р. на станцію Здолбунів Львівської залізниці надійшло дизпаливо в цистернах №73948986 і №79710281, що слідували з накладними №42052822 від 12.04.2009р. і №42052980 від 26.04.2009р. (а.с.15-16, 33-34, том І).

Під час комісійного приймання товару вантажоодержувачем (кінцевий вантажоодержувач - ДТГО «Львівська залізниця») на станціях призначення, за вирахуванням природної втрати та похибки визначення маси, в цистерні №73948986 було виявлено нестачу дизельного палива в кількості 2,910 тон, у цистерні №79710281 недостачу в кількості 1,286 тон, на загальну суму - 22 148,67 грн., що підтверджується актом приймання нафтопродуктів за кількістю від 21.04.2009р. №55 та актом від 05.05.2009р. №62 форми 5-НП згідно Інструкції „Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України від 02.04.1998р. №81/38/101/235/122, а також комерційними актами серії АА №06128546 від 21.04.2009р. та №06128852 від 05.05.2009р. (а.с.17-23, 31-32, 35-40, том І).

Пунктом 6.8 Договору передбачено, що остаточні фінансові взаєморозрахунки сторони здійснюють після підписання акту звірки. В акті також враховується кількість нестачі товару, що зазначено в претензіях покупця, які надані постачальнику згідно з пунктом 4.5. цього договору та визнані постачальником відповідно чинного законодавства.

Відповідно до п.4.5. договору, з метою досудового врегулювання спору, ДП „Укрзалізничпостач" звернулось до відповідача з претензіями щодо нестач дизельного палива марки Л 0,2-62 із вимогою визнати факт нестачі та допоставити дизельне паливо у кількості 4,196 тон.

Листом від 25.03.2010 р. № 60 відповідач повідомив позивача, що нестачі дизельного палива не визнає, що стало підставою для звернення з даним позовом.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, вважає, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, виходячи з наступного:

Спір у даній справі виник з виконання договору поставку, тому на спірні правовідносини між сторонами поширюються норми глав 48, 54 Цивільного кодексу України та глав 20, 22 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 3.1.договору, постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом на умовах FСА (станція відправлення», яка вказується у специфікації до цього договору із подальшим направленням за реквізитами одержувача, які вказуються у рознарядці Замовника.

Пунктом 3.2 договору визначено, що постачальник здійснює поставку товару партіями в період, який вказаний у специфікації до цього договору, тільки при наявності рознарядки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару.

Кількість партії товару, який підлягає поставці, вказується в рознарядці замовника (п. 4.2. договору).

Як з'ясовано місцевим господарським судом, на виконання умов договору позивач направив на адресу відповідача письмову рознарядку від 08.04.2009р. №ЦХП-18/12121 ТОВ на відправку 800 тон дизельного палива марки Л-0,2-62 на загальну суму 4 183 968,00 грн. на станцію призначення Здолбунів Львівської залізниці.

Відповідач здійснив відвантаження нафтопродуктів. Передача нафтопродуктів позивачу для перевезення була здійснена відповідачем шляхом завантаження в залізничні цистерни №73948986 і №79710281, що слідували з накладними №42052822 від 12.04.2009р. і №42052980 від 26.04.2009р. Факт отримання товару позивачем (кінцевий вантажоодержувач ДТГО «Львівська залізниця») від відповідача підтверджується актами прийому-передачі від 13.04.2009р. №13/04/1 та від 27.04.2009р. №27/04/1 до договору № ЦХП-14-00509-01 (належно завірені копії містяться в матеріалах справи), які підписані представниками та скріплені печатками обох сторін без жодних зауважень, чи застережень, що свідчить про прийняття поставленої продукції позивачем. .

Зважування нафтопродуктів, які були завантажені в цистерни, проводилось по накладних, в яких зазначено, що спосіб визначення маси нафтопродуктів на вагонних вагах вантажопідйомністю 200 тонн.

Під час комісійного приймання товару одержувачем відповідно до Інструкції „Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України" від 02.04.1998р. № 81/38/101/235/122, на станції призначення було виявлено нестачу дизельного палива (додаток № 5) в кількості 4,196 тонн на загальну суму 22 148,67 грн., про що було складено акти форми 5-НП, у зв'язку із чим, за вирахуванням природної втрати та похибки визначення маси, позивач вважає, що відповідачем непоставлено продукцію в повному обсязі.

05.01.2011 р. позивач на адресу відповідача надіслав претензію №ЦХП-20/3-1, з вимогою визнати факт недостачі товару в кількості 4,196 тонн та допоставити дизельне паливо на загальну суму 22 148,67 грн.

Відповідно до п.4.5 договору поставки у випадку, коли виявлено нестачу товару, яка перевищує норми природних втрат та границі відносної похибки вимірювань (в разі застосування нерівноцінних методів вимірювання), замовник надає постачальнику претензію, до якої повинні бути додатні усі документи, які передбачені Інструкцією, яка зазначена у п.4.4 цього договору.

Пунктом п.5.2 Інструкції №281/171/578/155 передбачено порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходженням залізничним транспортом. Комісійне приймання нафти або нафтопродукту за кількістю здійснюють уповноважені наказом керівника підприємства - вантажоодержувача особи, які мають відповідну освіту, кваліфікацію та досвід роботи з питань визначення кількості нафти і нафтопродуктів у залізничних цистернах, на яких покладено відповідальність за дотримання правил приймання нафти і нафтопродуктів, установлених цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами та нормативними документами. Особи, які беруть участь у комісійному прийманні нафти і нафтопродуктів, повинні проходити відповідну підготовку з цих питань та періодичну перевірку знань згідно з порядком, установленим керівником підприємств.

Згідно п.п.5.2.7, 5.2.8 п.5.2 цієї ж Інструкції акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП підписується особами, які брали участь в прийманні нафти або нафтопродуктів.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП складається у двох примірниках. У разі подання претензії вантажовідправнику або залізниці акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП складається у трьох примірниках, при цьому обов'язковим є додання копії документа про виклик представника вантажовідправника для участі в прийманні нафти або нафтопродуктів.

Уся кількість нафти або нафтопродуктів, що надійшла на підприємство в залізничних цистернах, зазначається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою №6-НП (додаток 2), сторінки якого шнуруються, нумеруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства. Записи в журналі робляться на підставі відвантажувальних документів і актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП.

У разі нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника, яка після списання природних втрат перевищує гранично допустиме відхилення між результатами вимірювання маси нафти та нафтопродуктів вантажовідправником і вантажоодержувачем (якщо це обумовлено умовами договору), матеріально відповідальна особа припиняє їх приймання і негайно повідомляє про це керівника свого підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа має забезпечити зберігання кількості одержаної нафти або нафтопродуктів, а також ужити заходів що унеможливлюють погіршення їх якості. Одночасно з припиненням приймання вантажоодержувач зобов'язаний викликати представника вантажовідправника для участі в прийманні нафти або нафтопродуктів і складанні акта приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою №5-НП, якщо інше не передбачено умовами договору.

Між тим, докази повідомлення вантажовідправника у разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів для участі його в прийманні нафти або нафтопродуктів і складанні акта приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП у справі відсутні.

Враховуючи усе вищевикладене, суд першої інстанції зробив висновок, що підтверджується матеріалами справи, що позивачем при складенні актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП не було дотримано вимог п.п.5.2.7, 5.2.8 п.5.2 Інструкції №281/171/578/155.

В апеляційній скарзі апелянт жодним чином не спростовують вищевказані висновки місцевого господарського суду.

Зі змісту умов договору поставки вбачається, що вантажовідправником є відповідач, а вантажоодержувачем - позивач.

Однак, у залізничних накладних (наявні у справі), вантажоодержувачем зазначено не позивача, а ДТГО «Львівська залізниця», чого сторонами не заперечується. З матеріалів справи вбачається, що уповноважений представник позивача також не приймав участь у прийманні нафти або нафтопродуктів і складанні наявних у матеріалах справи актів за формою № 5-НП.

Згідно умов договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FСА (п.3.1 договору).

Відповідно до ст. А 4 «Інкотермс»Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "Міжнародної торгової палати" у редакції 2000 року, поставка вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Згідно ч.2 ст.664 Цивільного кодексу України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ст. А.5 «Інкотермс-2000»продавець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4.

Згідно ст. Б.5 «Інкотермс-2000»покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту, коли він є поставленим у відповідності з ст.А.4.

Пунктом 3.6 договору поставки визначено, що датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній, на адресу одержувача, яка вказується в рознарядці замовника.

Про отримання товару позивачем свідчать акти прийому-передачі від 13.04.2009р. №13/04/1 та від 27.04.2009р. №27/04/1 до договору № ЦХП-14-00509-01, які підписані представниками та скріплені печатками обох сторін без жодних зауважень чи застережень.

Таким чином, судова колегія вважає, що зазначені акти приймання-передачі складені сторонами у відповідності до п. 3.5 договору і є належними доказами факту отримання товару позивачем, і підстави для задоволення даного позову відсутні.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що відповідач свої зобовязання по договору поставки від 20.01.2009р. №ЦХП-14-00509-01 виконав належним чином в момент відвантаження дизпалива. З моменту відвантаження товару всі ризики щодо товару несе покупець позивач. У звязку з цим, суд дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності за виявлену недостачу.

Крім цього, судом першої інстанції надано належну правову оцінку комерційним актам серії АА №06128546 від 21.04.2009р. та №06128852 від 05.05.2009р., якими позивач підтверджує факт недостачі та спростовує відповідальність перевізника за таку.

Разом з тим, за встановлених вище судом обставин, вказаними комерційними актами не підтверджується факт недопоставки дизпального саме з вини відповідача, відповідальність якого за умовами договору припинилась моментом відвантаження товару на умовах FCA (Франко-перевізник). Окрім того, вказані акти складені за відсутності як представника позивача, так і представника відповідача, сторін договору поставки не було повідомлено про виявлену нестачу дизельного пального, відтак, не можуть бути беззаперечним доказом неналежного виконання договірних зобовязань між сторонами даного договору поставки.

Відтак, оскаржуване судове рішення прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права і не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга -задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Львівської області прийняте із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Львівської області 26.05.2011р. у справі №5015/1399/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Краєвська М.В.