ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
18.10.11 Справа № 5010/1440/2011-14/77
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді Зварич О.В.
суддів Якімець Г.Г.
ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Лізинг»(надалі ОСОБА_2 «Капітал Лізинг») б/н від 22.09.2011р. (вх. № 922 від 03.10.2011р.)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011р.
у справі № 5010/1440/2011-14/77
за позовом: Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»(надалі ПАТ «ВТБ Банк»), м. Київ в особі Відділення «Івано-Франківська регіональна дирекція»ПАТ «ВТБ Банк», м. Івано-Франківськ
до відповідача: ОСОБА_2 «Капітал Лізинг», м. Івано-Франківськ
про стягнення 26 508,60 грн. основного боргу; 2 020,92 грн. заборгованості по процентах; 1 034,30 грн. пені за порушення строків погашення кредиту; 137,69 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 1 214,42 грн. інфляційних втрат нарахованих за порушення строку повернення кредиту; 39,16 грн. - інфляційних втрат нарахованих за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 1 047,30 грн. 3% річних нарахованих за порушення строку повернення кредиту; 45,70 грн. 3% річних нарахованих за порушення строків сплати процентів за користування кредитом,
від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 502/11.5.2 від 30.07.2010р.);
від відповідача: не зявився,
Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011р. у справі № 5010/1440/2011-14/77 (суддя Булка В.І.) задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк»в особі Відділення «Івано-Франківська регіональна дирекція»ПАТ «ВТБ Банк»до відповідача ОСОБА_2 «Капітал Лізинг»про стягнення коштів в сумі 32 048,09 грн., стягнуто з відповідача ОСОБА_2 «Капітал Лізинг»на користь позивача ПАТ «ВТБ Банк»26 508,60 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 2 020,92 грн. заборгованості по сплаті процентів, 1 034,30 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 137,69 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 39,16 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення сплати процентів, 1 214,42 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення сплати кредиту, 45,70 грн. три проценти річних за весь час прострочення сплати процентів, 1 047,30 грн. три проценти річних за весь час прострочення сплати кредиту, 320,48 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 16.115/08-СК від 06.05.2008р. виникла заборгованість перед позивачем в сумі 32 048,09, яка є документально обґрунтованою та підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим з неповним зясуванням всіх обставин справи, просить його скасувати, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Зокрема, заперечує дійсність договору від 06.05.2008р., оскільки директор ОСОБА_2 «Капітал Лізинг»уклав даний договір з перевищенням повноважень.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити без змін оскаржуване рішення суду, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що предметом даного спору є стягнення за кредитним договором, а не оскарження правочину, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 04.10.2011р. введено в склад судової колегії для розгляду справи № 5010/1440/2011-14/77 замість судді Юрченко Я.О. суддю Хабіб М.І. з мотивів, наведених в даному розпорядженні.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.10.2011р.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011р. у справі № 5010/1440/2011-14/77 з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 06 травня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк»(надалі банк) та ОСОБА_2 «Капітал Лізинг» (надалі позичальник) укладено кредитний договір № 16.115/0/-СК, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення плати за користування та цільового характеру використання (а.с.11-13).

Предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) на таких умовах: сума кредиту 184 280,00 грн.; строк користування по 05 травня 2011р.; плата за користування кредитом 18 % річних (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1 договору погашення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюються в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту і сплати процентів, який є невідємною частиною кредитного договору.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється шляхом перерахування позичальником у день настання виконання зобовязань за кредитним договором суми заборгованості на поточний рахунок позичальника № 2536 в Івано-Франківській філії ВАТ «ВТБ Банк», МФО 336893, та списанням банком сум заборгованості з цього рахунку на виконання зобовязань позичальника.

Відповідно до п. 8.1 договору, у разі прострочення позичальником зобовязань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов кредитного договору більше трьох банківських днів, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент прострочення, від суми прострочених зобовязань.

Факт виконання банком свої зобовязань перед позичальником за кредитним договором підтверджується розпорядженням на видачу кредиту відділу малого бізнесу від 06.05.2008р. та меморіальним ордером № 92_50 від 06.05.2008р., згідно яких відповідачу надано кредит в загальній сумі 184 280,00 грн. (а.с.14-15).

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором щодо строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту на суму 26 508,60 грн. та заборгованість по процентах за користування кредитом на суму 2020,92 грн., що вбачається з розрахунку загальної суми зобовязань (а.с. 17).

01 червня 2011 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 692/1800-08-2 про сплату суми боргу. Отримання відповідачем листа-вимоги банку підтверджується поданою суду копією поштового повідомлення (а.с.25-26).

В матеріалах справи відсутні і суду не надані докази сплати відповідачем вищевказаних сум боргу, що і слугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

З наявної в матеріалах справи копії витягу зі статуту ПАТ «ВТБ Банк», зареєстрованого 17.11.2010р. вбачається зміна його найменування з ВАТ «ВТБ Банк»на ПАТ «ВТБ Банк» (а.с. 28).

При винесенні постанови, колегія суддів керувалася наступним:

Згідно п. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем ОСОБА_2 «Капітал Лізинг» кредиту в розмірі 184 280,00 грн.

Однак, в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобовязання зі сплати кредиту не виконав, в результаті чого виник борг в сумі 26 508,60 грн., що підтверджено розрахунком загальної суми зобовязань.

Проаналізувавши вищенаведені приписи ЦК України, умови укладеного між сторонами кредитного договору та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано задоволив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 26 508,60 грн. простроченої заборгованості по кредиту.

Згідно п. 1.1 договору кредиту плата за користування кредитом 18 % річних.

Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами виконання свого зобовязання по договору кредиту щодо сплати відсотків.

Як вбачається з поданого суду розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем по процентах станом на 24.06.2011 року складає 2 020,92 грн.

Отже, задоволення місцевим судом вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 020,92 грн. заборгованості по процентах за кредитним договором № 16.115/08-СК є правомірним.

Відповідно до п. 8.1 договору, у разі прострочення позичальником зобовязань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов кредитного договору більше трьох банківських днів, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент прострочення, від суми прострочених зобовязань.

Згідно наявного у справі розрахунку пеня по кредиту станом на 24.06.2011р. становить 1 034,30 грн., пеня по прострочених процентах за кредитним договором - 137,69 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1 034,30 грн. пені по кредиту та 137,69 грн. пені по прострочених процентах, підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку вбачається, що сума інфляційних втрат за весь час прострочення сплати процентів складає 39,16 грн. та 1 214,42 грн. сума інфляційних втрат за весь час прострочення сплати кредиту, 3 % річних за весь час прострочення сплати процентів 45,70 грн. та 1 047,30 грн. 3% річних за весь час прострочення сплати кредиту.

З огляду на вищевказане, висновок місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних, є правомірним, відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Всупереч вимог ст.33 ГПК України, відповідачем не було надано суду доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві.

Посилання апелянта на те, що директор ОСОБА_2 «Капітал Лізинг» підписав кредитний договір 3 16.115/08-СК, не маючи на це повноважень, не заслуговують на увагу суду, оскільки є неаргументованими та не підтвердженими жодними доказами.

Окрім того, предметом розгляду в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не оскарження правочину, до чого зводиться апеляційна скарга.

Відповідно до ч. 3 ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011р. в даній справі прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011р. у справі № 5010/1440/2011-14/77 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Якімець Г.Г.

ОСОБА_1