Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" грудня 2011 р. Справа № 21/5007/112/11

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Вельмакіної Т.М.

судді

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 04.10.11р.;

від відповідача-1: ОСОБА_2 - директор;

від відповідача-2: ОСОБА_3 - довіреність №272/02-11 від 11.11.11р.

розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альппром" (смт.Попільня, Житомирська область)

до 1) Приватного підприємства "Аудит-Сервіс" (м.Житомир)

2) Попільнянської районної ради (смт. Попільня, Житомирска область)

про визнання відкритих аукціонних торгів такими, що не відбулися та визнання результатів акціону недійсними

Позивачем пред'явлено позов з вимогами: - визнати відкриті аукціонні торги з продажу майна, що належить Попільнянській районній раді, а саме: не житлової будівлі кінотеатру, площею 433,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, смт. Попільня, вул. Богдана Хмельницького, 18, такими, що не відбулися; - визнати результати відкритих аукціонних торгів, з продажу вищевказаного майна недійсними; - зобов'язати Попільнянську районну раду організувати проведення нових відкритих аукціонних торгів з продажу зазначеного майна.

12.12.11р. на адресу суду від позивача надійшли заперечення на позовну заяву ТОВ "Альпром" (а.с. 84-85).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та вказаних запереченнях.

Представники відповідачів-1,2 проти позову заперечили, з викладених у відзивах на позовну заяву мотивів (а.с. 29-31).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, 06.09.11р. в друкованому засобі масової інформації "Газета "Перемога", було опубліковане оголошення про проведення приватним підприємством "Аудит-сервіс" (відповідач-1) відкритих аукціонних торгів з продажу майна, що належить Попільнянській районній раді, а саме: не житлова будівля кінотеатру, площею 433,6 кв.м., стан задовільний, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Попільнянський р-н., смт. Попільня, вул. Богдана Хмельницького, 18 (а.с.9).

Аукціон був проведений 27.09.11р., про що свідчить Протокол проведення аукціону.

Позивач вважає, що вказаний аукціон був проведений з порушенням чинного законодавства, оскільки до участі у ньому не були допущені всі бажаючі, зокрема ТОВ "Альппром".

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що при реалізації вищевказаного майна з відкритих аукціонних торгів, управитель майна - Попільнянська районна рада (відповідач-2) та визначений ним організатор аукціону ПП "Аудит-сервіс" повинні були керуватися нормами Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" та іншими нормативно-правовими актами з питань приватизації.

Посилаючись на ст.13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", зазначає, що необґрунтоване недопущення бажаючих до участі в аукціоні є грубим порушенням вимог щодо проведення аукціону та одного з найголовніших принципів приватизації, задекларованого в ч.2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного майна" - принципу законності.

Вказує, що в порушення абзацу 2 ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", згідно якого інформація публікується не пізніше як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, інформацію щодо проведення аукціону було опубліковано лише 06.09.11р., тобто, за 20 календарних днів до дати проведення аукціону, що є, на думку позивача, беззаперечною підставою для визнання результатів відкритих аукціонних торгів недійсними, оскільки фактично, ПП "Аудит-Сервіс" не надало можливості ТОВ "Альпром" брати участь у такому аукціоні в якості повноцінного учасника.

Позивач вказує, що він неодноразово намагався вийти на зв'язок із організатором аукціону, за вказаним у оголошенні номером телефону. Оскільки у телефонному режимі зв'язатися з організаторами позивачу не вдалося, він змушений був відрядити свого представника за вказаною в оголошенні адресою, за якою також жодного разу нікого не було на місці, що є порушенням вимог ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", згідно якої визначений перелік відомостей, які повинна містити інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом. Окрім інших відомостей, позивач виділяє адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу, відсутність інформації щодо яких позбавило можливості ТОВ "Альпром" взяти участь у конкурсі.

Зазначає, що згідно ч. 1 ст. 20 вищевказаного закону, чітко визначено, що аукціон, конкурс, може бути припинено і об'єкт знімається з торгів, конкурсного відбору на вимогу будь-кого з його учасників або органу приватизації у випадку, коли не виконано вимог щодо змісту інформації, передбаченої статтею 15 цього закону, та терміну її опублікування.

Позивач вказав, що 26.09.11р. представнику ТОВ "Альпром" все ж вдалося зв'язатися із представником ПП "Аудит-сервіс" по телефону та передати факсом заявку на участь в аукціоні із поясненням поважності причин пропуску терміну її подачі та сплати гарантованого і реєстраційного внесків (а.с.6)

27.09.11р. засобом факсимільного зв'язку представником ПП "Аудит-сервіс" було передано відповідь на заявку та відмовлено в наданні можливості ТОВ "АЛЬППРОМ" 27.09.11р. прийняти участь у проведенні відкритих аукціонних торгів з продажу майна.

З огляду на викладене, позивач робить висновок, що ПП "Аудит-сервіс", не виконавши вимоги Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" щодо змісту інформації та строків її опублікування, фактично усунуло ТОВ "АЛЬППРОМ" від проведення відкритих аукціонних торгів з продажу майна та не надало йому можливості брати участь в акуціоні в якості повноцінного учасника.

Свої твердження щодо порушення права ТОВ "Альпром" позивач обґрунтовує також безпідставним, на його думку, посиланням відповідача-1, при наданні відповіді на заявку, на приписи Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.07р. "Про затвердження Порядку відчуження об'єктів державної власності", яка розроблена відповідно до ст. 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності"; в п.3 якої зазначено, що дія цього порядку поширюється на відчуження майна, що передано казенним підприємствам, державним комерційним підприємствам (їх об'єднанням), установам та організаціям; майна, переданого Національній та галузевим академіям наук у безстрокове безоплатне користування (далі - суб'єкти господарювання); в п.п. 4 п.5 якої дія цього Порядку не поширюється на відчуження: ... майна, порядок відчуження якого визначається окремим законом.

Крім того позивач повідомив, що 07.10.11р. на ім'я голови Попільнянської районної ради направлялася скарга на неправомірне та незаконне проведення аукціону з продажу не житлової будівлі кінотеатру .

Враховуючи вищевикладене, позивач, за його поясненнями, звернувся з даним позовом до суду в порядку ст.ст. 1,12 ГПК України.

Відповідач-1 у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.29-30) позов не визнає. Зокрема вказує, що згідно ст.20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" судом можуть бути визнані недійсними тільки угоди, що укладені на аукціоні і тільки за заявою учасника торгів або органу приватизації.

Вважає, що оскільки позивач не являвся на момент проведення торгів та на момент подачі позову учасником торгів, тому на підставі ст. 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не має жодного права подавати заяви до суду про визнання недійсними будь-яких угод, укладених на аукціоні.

В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 також посилається на Рішення Конституційного суду України (справа №01/1501-97) від 01.07.1998р. у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України положень частини четвертої статті 3, частини другої статті 5 частин другої та сьомої статті 7 і частини п'ятої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" від 19 лютого 1997 року), яким було встановлено, що на дату винесення Рішення, окремі законодавчі акти з питань приватизації об'єктів комунального майна не прийнято і механізм приватизації цих об'єктів відсутній, порядок їх приватизації визначений Законом України "Про приватизацію державного майна".

На думку відповідача-1, Рішенням Конституційного суду України (справа №01/1501-97) від 01.07.1998р. підтверджено, що Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не являється законодавчим актом з питань приватизації об'єктів комунального майна.

Відповідач-2 у своєму письмовому відзиві на позовну заяву (а.с. 31) вважає, що вищевказані торги проведено ПП "Аудит-Сервіс" у відповідності до норм чинного законодавства і підстав для визнання їх такими, що не відбулися та визнання результатів аукціону недійсними, немає.

У письмових запереченнях (а.с. 84-85) на відзив на позовну заяву ТОВ "Альпром" позивач зазначив, що позиція відповідача-1 є суперечливою, оскільки він спочатку обґрунтовує неможливість участі ТОВ "Альпром" в даному судовому процесі, посилаючись на положення Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", водночас вказуючи, що положення вказаного Закону не застосовуються до регулювання проведення аукціону.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши надані в процесі її розгляду пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Регулювання відносин власності закріплено в Конституції України, яка визначила коло об'єктів і суб'єктів права власності (статті 13, 41, 142, 143), рівність усіх суб'єктів права власності (стаття 13), гарантії права власності й обов'язки власників (статті 13, 41) та встановила, що правовий режим власності має визначатися виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Крім того, відносини власності регулюються, зокрема, Законом України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992р., Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в редакції від 15 травня 1996 року, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року, тощо.

Зокрема, в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено поняття та зміст права комунальної власності як матеріальної та фінансової основи місцевого самоврядування (статті 1, 16, 60), повноваження сільських, селищних, міських рад щодо відчуження комунального майна, в тому числі шляхом приватизації (пункт 30 частини першої статті 26), повноваження виконавчих органів рад стосовно управління комунальною власністю (стаття 29) та у сфері регулювання земельних відносин (стаття 33), повноваження районних і обласних рад по управлінню об'єктами комунальної власності (пункти 19, 20 частини першої статті 43). Відповідно до розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону комунальна власність є "власністю відповідних громад, сіл, селищ, міст" і, отже, її відчуження може відбуватися тільки за спеціальним рішенням власника або уповноваженого ним органу, оскільки "органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності" (частина п'ята статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Цим положенням, які підкреслюють особливість правового статусу об'єктів комунальної власності порівняно з об'єктами державної власності, не суперечать норми Закону України "Про приватизацію державного майна". Зокрема, частина четверта статті 3 Закону встановлює, що "відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування", а частина сьома статті 7 Закону затвердила положення, згідно з яким "продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами". В інших положеннях Закону теж враховані особливості механізму приватизації комунального майна.

Саме вказані висновки містяться в Рішенні Конституційного суду України (справа №01/1501-97) від 01.07.1998р., чим спростовуються посилання відповідача-1 на те, що Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не є законодавчим актом з питань приватизації об'єктів комунального майна.

З огляду на викладене, безпідставними також є позиція позивача стосовно необґрунтованого посилання відповідача-1 на Постанову Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.07р. "Про затвердження Порядку відчуження об'єктів державної власності", згідно п.3 якої дія цього Порядку дійсно поширюється на відчуження майна, що передано казенним підприємствам, державним комерційним підприємствам (їх об'єднанням), установам та організаціям; майна, переданого Національній та галузевим академіям наук у безстрокове безоплатне користування (далі - суб'єкти господарювання), а за його п.п. 4 п.5 дія цього Порядку не поширюється на відчуження, зокрема, індивідуально визначеного майна, що в установленому порядку включене до переліків об'єктів, які підлягають приватизації відповідно до законодавства з питань приватизації, оскільки п.3 лише конкретизує окремі види майна не обмежуючи їх переліку, а п.п.4 п.5 Порядку не стосується майна, що реалізовувалося на проведених відповідачем-1 торгах.

З огляду на вказане, а також виходячи зі змісту ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та п.2 ст.3 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006р., суд дійшов висновку, що на правове регулювання відчуження майна, у зв'язку з реалізацією якого виник спір, спрямовані саме норми Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.07р., які детальніше визначають механізм та способи відчуження такого майна.

Зокрема, ст.20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що аукціон, конкурс може бути припинено і об'єкт знімається з торгів, конкурсного відбору на вимогу будь-кого з його учасників або органу приватизації у випадках, коли: не виконано вимог щодо змісту інформації, передбаченої статтею 15 цього Закону, та терміну її опублікування; об'єкт включено до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації, з порушенням чинного законодавства; покупець не визнається як такий згідно з законодавством про приватизацію; істотно порушувались інші правила оголошення та проведення аукціону, конкурсу, передбачені цим Законом.

Зазначені порушення можуть бути підставою для визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні, конкурсі. Заява про визнання угод недійсними подається будь-ким з учасників аукціону, конкурсу або органом приватизації у місячний строк з дати проведення аукціону, завершення конкурсу.

За ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За п.1 ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, зокрема, у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна.

Враховуючи посилання позивача на те, що він звернувся до господарського суду саме на підставі ст.ст.1,12 ГПК України, проаналізувавши додані до справи документи суд дійшов висновку, що наявний між сторонами спір стосується саме факту реєстрації позивача, як учасника аукціону, в чому останньому було відмовлено.

Натомість, позивач не ставить вимогу, спрямовану на відновлення свого права бути учасником аукціону, а, не являючись останнім, заявляє вимоги, з якими, як зазначалося вище, має право звертатися до суду будь-хто з учасників аукціону, конкурсу або орган приватизації.

До того ж слід зазначити, що згідно п.21 Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.07р. "Про затвердження Порядку відчуження об'єктів державної власності", інформація про майно, що підлягає продажу на аукціоні дійсно публікується не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати проведення аукціону у друкованих засобах масової інформації.

При цьому, за п. 28. Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.07р., кінцевий строк прийняття заяв про участь в аукціоні - три дні до початку його проведення.

Як вбачається із листа позивача від 26.09.2011р. (а.с.6), останньому було відомо про вказані приписи законодавства, що ним не заперечується у вищезазначеному листі, в якому, зокрема, надаються пояснення з приводу несвоєчасної подачі заяви на участь у відкритих аукціонних торгах.

Слід також зазначити, що надані позивачем роздруківки телефонних дзвінків суд не розцінює, як належні докази по справі, інших належних доказів своєчасного звернення позивача до відповідача-1 з приводу саме реєстрації його, як учасника аукціону не надано.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Аналізуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,32, 33, 34, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Суддя Вельмакіна Т.М.

Повне рішення складено 19 грудня 2011 року.

Віддрук.

1 - до справи

2 - позивачу - 04112, вул. О. Теліги, 4, оф. 201.

3 - відповідачу-2