РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2011 р. Справа № 9/13/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Савченко Г.І. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі Яковлєв Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача МКП "Житлово-комунальна контора № 3" на рішення господарського суду Вінницької області від 24.02.11 р. у справі № 9/13/2011/5003

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Пропан"

до Міське комунальне підприємство "Житлово-комунальна контора №3"

про стягнення заборгованості в сумі 17 084 грн. 00 коп.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 12.05.2011 року у скаладі колегії замінено суддю Дужича С.П. суддею Грязновим В.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 24.02.2011 року у справі № 9/13/2011/5003 (суддя Балтак О.О.) позов задоволено. Присуджено до стягнення з міського комунального підприємства "Житлово-комунальна контора № 3" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан" 17084,00 грн. боргу, 170,84 грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить останнє скасувати з викладених у скарзі підстав та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує, що суд в своєму рішенні посилається на договір б/н від 29.12.2008 р., однак між сторонами укладався договір 01.10.2008 р. Також зазначає, що судом невірно оцінено надані позивачем докази, а саме Акти виконаних робіт та неправильно визначено строки виконання зобов'язань з їх оплати. Відтак, вважає, що місцевий господарський суд неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи та виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводи скаржника вважає безпідставними та необгрунтованими.

Зважаючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази не витребовувались, колегія суддів вважає можливим розглянути скаргу без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Вінницької області від 24.02.2011 р. у справі № 9/13/2011/5003 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2008 року між МКП "ЖЕК № 3" (замовник) та ТОВ "Пропан" (підрядник) було укладено договір підряду б/н, відповідно до предмету якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати до цього договору роботи по обслуговуванні та перевірці димових та вентиляційних каналів, які замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх вартість.

Позивачем за замовленням відповідача були виконані роботи з перевірки та прочищенню димових вентиляційних каналів, що підтверджується підписаними сторонами актами прийняття виконаних робіт за грудень 2008р., березень 2009р. і травень 2009р. (а.с. 12-36).

Згідно п. 4.2 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно на основі акту приймання виконаних робіт не пізніше 20 днів після його підписання замовником шляхом перерахування коштів на рахунок підрядника.

Відповідно до вищезазначеного договору, позивачем було виконано робіт на загальну суму 24084 грн. Однак, як свідчать матеріали справи та надані позивачем банківські виписки від 09.07.2009р., 28.03.2009р., 26.02.2009р. відповідач провів оплату за виконані роботи лише частково в розмірі 7000 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надсилав відповідачу претензію №74 від 10.12.2010р. з проханням погасити решту заборгованості за виконані роботи у розмірі 17084 грн. Направлення вказаної претензії та отримання останньої відповідачем стверджується поштовим повідомленням за №20395469 від 13.12.2010р.

Але, відповідач відповіді на претензію №74 від 10.12.2010р. не надіслав, борг не погасив.

Тому, на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 17084 грн. (24084 грн. - 7000 грн. = 17084 грн.).

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК).

Відповідач не подав до суду належних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за виконані роботи з перевірки та прочищенню димових вентиляційних каналів, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ тощо).

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан" щодо стягнення з Міського комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора ЖЕК-3" 17084 грн. заборгованості за виконані роботи є обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Посилання апелянта на зазначення судом першої інстанції іншого договору - від 29.12.2008 р., а не від 01.10.2008 р. не приймаються до уваги, оскільки не впливають на правильність вирішення спору.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 24.02.2011 року відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обгрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Міського комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора № 3" від 10.03.2011 року № 352 відмовити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 24.02.2011 року у справі № 9/13/2011/5003 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Вінницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Грязнов В.В.