ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" липня 2011 р. Справа № 5019/1272/11

За позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк»

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми «Охоронне агентство «Захід-Альянс»

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамікбудсервіс»

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_2

про визнання недійсними договору купівлі-продажу, протесту нотаріуса про неоплату векселя, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність №04/67 від 06.06.2011 року);

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: ОСОБА_4 (довіреність б/н від 01.03.2011 року)

від третьої особи: не зявився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «БМ Банк»звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми «Охоронне агентство «Захід-Альянс»та Товариства з обмежено відповідальністю «Керамікбудсервіс», третя особа ОСОБА_1 нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_2, у якому просить визнати недійсними Договір купівлі-продажу цукру №08-01/09 від 08.01.2009 року, укладений між ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс» та ТОВ «Керамікбудсервіс», протесту нотаріуса про неоплату векселя, вчиненого ОСОБА_2, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу від 10.03.2009 року за реєстровим №67, визнати виконавчий напис про стягнення заборгованості за опротестованим векселем, вчиненого ОСОБА_2, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу від 13.03.2009 року, за реєстровим №69, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані наступним: 29.03.2010 року ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс»подало до господарського суду Івано-Франківської області заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ «Керамікбудсервіс». Підставою для звернення до господарського суду із зазначеною заявою було невиконання зобовязання ТОВ «Керамікбудсервіс»за Договором купівлі-продажу цукру №08-01/09 від 08.01.2009 року. На думку позивача відповідачі уклали договір купівлі-продажу, знаючи заздалегідь, що він не буде виконуватись. При вчиненні цього фіктивного правочину сторони мали інші цілі, ніж ті, що передбачені правочинами, а саме, сторони, укладаючи вказаний договір, мали за мету ухилення ТОВ «Керамікбудсервіс»від виконання зобовязань перед ПАТ «БМ Банк» та доведення його до банкрутства, чим створили умови для неповернення ним кредитних коштів, отриманих в ПАТ «БМ Банк».

Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. При укладенні договору купівлі-продажу сторонами були порушені правила, встановлені статтею 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Окрім наведеного, позивач вважає, що спірний договір суперечить податковому законодавству. Таким чином, відповідно зазначеного вище, позивач вважає, що спірний договір підлягає визнанню недійсним.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

ТОВ «Керамікбудсервіс» у поданому відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить в задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що при укладанні спірного Договору сторонами дотримані загальні вимоги, які необхідні для чинності правочину, передбачені ст.208 ЦК України, та дотримано істотні умови господарського договору, передбачені ст.180 ГК України.

Представник ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс»в судове засідання не зявився, у клопотанні просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача 1, при цьому зазначив, що підтримує заперечення на позовну заяву, викладені у відзиві ТОВ «Керамікбудсервіс» та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується підписом в протоколі судового засідання від 19.07.2011 року. У письмових пояснення ОСОБА_1 нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_2 зазначила, що при вчиненні виконавчого напису нею було в повному обсязі дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України №20/5 від 03.03.2004 року.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, вивчивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ

08.01.2009 року між ТОВ-фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс»та ТОВ «Керамікбудсервіс» укладено Договір купівлі-продажу цукру №08-01/09 (далі - Спірний договір).

На виконання вказаного договору згідно видаткової накладної №РН-0000001 від 21.01.2009 року, ТОВ-фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс» поставило ТОВ «Керамікбудсервіс»93 тонни цукру та 1860 шт. мішків, загальною вартістю 286350,72 грн..

Згідно з п.2.1. Договору купівлі-продажу цукру передача товару здійснюється на умовах EXW (Інкотермс-2000) - склад за адресою: вул.Заводська, 16, смт.Кострижівка, Заставнівський район, Чернівецька область.

Придбаний за спірним Договором цукор перебував на відповідальному зберіганні ТОВ «Цукровий завод «Хрещатик», що стверджується наявними в матеріалах справи договорами відповідального зберігання укладеними з ТОВ «Керамікбудсервіс»та ТОВ «Охоронне агентство «Захід-Альянс».

Відповідно до п.3.1. Договору оплата товару здійснюється у національній валюті на розрахунковий рахунок Продавця в десятиденний термін з моменту отримання товару. Пунктом 3.2. передбачено, що за погодженням між сторонами допускається і інші форми розрахунків, не заборонені чинним законодавством України, в тому числі векселем.

02.02.2009 року ТОВ «Керамікбудсервіс»передало, а ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс»прийняло, на виконання п.3.2. Договору купівлі-продажу цукру №08-01/09 від 08.01.2009 року, вексель простий, серія АА №0607559 на суму 286350,72 грн. з терміном погашення - по предявленню.

10.03.2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_2 на прохання ТОВ - фірми «Охоронне агентство «Захід-Альянс», векселедержателя простого векселя серії АА №0607559, складеного ТОВ «Керамікбудсервіс», вчинено протест про неоплату векселя.

13.03.2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за опротестованим векселем, відповідно до якого необхідно стягнути з ТОВ «Керамікбудсервіс»на користь ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс» плату в розмірі 286350,72 грн..

29.03.2010 року ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс», у звязку з тим, що виконавчі дії по виконанню виконавчого напису не призвели до погашення заборгованості, звернулося до господарського суду Івано-Франківської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Керамікбудсервіс».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обовязково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобовязання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобовязання щодо платежу за векселем. Видавати переказні та прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

Згідно з умовами Договору купівлі-продажу цукру №08-01/09 від 08.01.2009 року передбачено, що розрахунки за товар можуть проводитись, зокрема у вексельній формі.

Таким чином, здійснення розрахунків між ТОВ - фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс»та ТОВ «Керамікбудсервіс» із застосуванням векселя не суперечить чинному законодавству.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Підставою для виникнення господарських зобов'язань є юридичні факти - дії та факти, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання. До таких підстав відносяться господарські договори та інші угоди, передбачені законом (ст.174 ГКУ України).

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань). Згідно з приписами ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку. З наведеного слідує, що зобов'язання виникає з моменту укладання господарського договору.

Договір поставки - це господарський договір, згідно якого одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у встановленні строки (строк) іншій стороні покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 ГКУ).

Як було зазначено, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що спірний правочин не направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, тому спірний договір не відповідає вимогам закону та повинен бути визнаний недійсним на підставі ч.5 ст.203, ст.215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, Позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Способи волевиявлення та форми правочину врегульовані в ст.205 Цивільного кодексу України, за якою правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою ( ст.207 Цивільного кодексу України).

Сторони не заперечують, що спірний договір підписаний повноважними особами сторін.

Згідно п.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору.

Аналогічне положення закріплене в ч.2 ст.180 ГКУ, згідно якому господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. Одна із загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину, полягає в тому, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, які ним обумовлені. В даному випадку матеріалами справи доведено, що сторони усвідомлювали характер своїх спільних дій та прагнули реально досягти тих правових наслідків, які обумовлені договором, тобто поставка постачальником продукції покупцю по узгодженим цінам та строкам. На виконання даного договору, сторонами проведено ряд дій, а саме проводилось прийняття та оплата продукції, тобто сторонами фактично виконувались зобов'язання за договором.

Відповідно до вимог ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. За змістом даного положення у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Ознака фіктивності повинна бути властивою діям обох сторін правочину. Якщо хоча б одна сторона намагалася досягти правового результату, то таких правочин не вважається фіктивним.

Для визнання правочину фіктивним, необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин, фіктивним можна визнати правочин тільки за умови, що обидві сторони діяли без наміру створити цивільно-правові наслідки. На виконання фіктивного правочину не передаються майно або майнові права. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, заздалегідь знаючи, що він не буде виконаний.

Як вбачається з вищенаведених встановлених фактичних обставин справи, сторони погодили текст та дійшли згоди щодо всіх істотних умов спірного договору, термінів та підписали їх. Окрім того, приступили до виконання взятих на себе зобовязань відповідно до умов договору. Реальні події, що відбувалися у звязку з виконанням спірних правочинів, підтверджуються представленими сторонами первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а саме: операція купівлі-продажу цукру підтверджена первинними бухгалтерськими документами: Договором купівлі-продажу, видатковою накладною № РН-0000001 від 21.01.2009 року, Договорами відповідального зберігання, векселем; операція купівлі-продажу цукру належним чином відображена в бухгалтерському обліку Відповідачів, що стверджується балансами форми № 1, а також актами перевірок податкових органів.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає порушення вільного волевиявлення та не відповідність його внутрішній волі учасника правочину, не спрямованість сторони на реальне настання правових наслідків правочину та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач не надав до суду будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що спірний договір суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не довів відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; недодержання форми, встановленої законом, для такого виду договорів. Разом з цим, матеріали справи спростовують твердження позивача щодо фіктивності спірного правочину через на відсутність наміру Відповідача 1 та Відповідача 2 щодо реального настання правових наслідків, обумовлених ним.

Позивачем також не доведено порушення прав та законних інтересів ПАТ «БМ Банк»внаслідок укладення між ТОВ-фірма «Охоронне агентство «Захід-Альянс»та ТОВ «Керамікбудсервіс»спірного договору купівлі-продажу цукру №08-01/09 від 08.01.2009 року.

У звязку з відсутністю підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу цукру №08-01/09 від 08.01.2009 року, відсутні правові підстави для визнання недійсним протесту про неоплату векселя та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо правомірності вчинення приватним нотаріусом протесту про неоплату векселя та виконавчого напису судом встановлено:

Як зазначалося, п.3.2. Договору купівлі-продажу цукру № 08-01/09 від 08.01.2009 року передбачено проведення розрахунків за фактично поставлений товар у вексельній формі, що повністю кореспондується з ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

У векселі визначено строк платежу по пред'явленню, що відповідає ст. 33 Уніфікованому закону про переказні векселі та прості векселі.

Згідно з ст.34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

Тобто вексель із строком платежу по пред'явленню може бути пред'явлений векселедержателем до оплати векселедавцем у будь-який час протягом одного року від дати його складання.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Охоронне Агентство «Захід-Альянс»в межах річного строку пред'явило простий вексель серії АА №0607559 від 02.02.2009 року до оплати, що стверджується Актом пред'явлення векселя до оплати, в якому передбачено, що платник - ТОВ «Керамікбудсервіс» зобов'язаний в день пред'явлення векселя до оплати перерахувати грошові кошти в сумі 286 350,72 грн. на рахунок пред'явника - ТОВ «Охоронне Агентство «Захід-Альянс».

У строк, визначений в Акті пред'явлення векселя до оплати, Відповідач 2 грошових коштів Відповідачу 1 не сплатив, у зв'язку з чим ТОВ «Охоронне Агентство «Захід-Альянс» звернулося до приватного нотаріуса із заявою на вчинення протесту про неоплату векселя.

До вказаної заяви Відповідачем 1 додано наступні документи: простий вексель серії АА №0607559 від 02.02.2009 року, Договір № 08-01/09 купівлі-продажу цукру від 08.01.2009 року, Акт прийому-передачі цінних паперів № 1 Договору купівлі-продажу № 08-01/09 від 08.01.2009 року, Акт № 1 пред'явлення векселя до оплати, опис.

Відповідно до п. 298, 299 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України № 20/5 від 03.03.2004 року, у день прийняття векселя до протесту нотаріус пред'являє платнику або доміциліанту (особі, яка оплачує доміцильований вексель) вимогу про оплату (або акцепт) векселя, у якій зазначає про надходження заяви про протест векселя з усіма його реквізитами та пропозицією сплатити чи акцептувати вексель у певний строк або повідомити про оплату чи акцепт векселя. У разі відмови платника (доміциліанта) оплатити або акцептувати вексель або якщо він не з'явився до нотаріуса, нотаріус складає акт про протест про неоплату або неакцепт за встановленою формою і робить відповідний запис у реєстрі, а також відмітку про протест про неоплату або неакцепт на самому векселі.

На виконання даної вимоги приватним нотаріусом пред'явлено ТОВ «Керамікбудсервіс» вимогу про оплату векселя, в якій запропоновано не пізніше наступного дня провести оплату за векселем.

У зв'язку з неоплатою векселя приватним нотаріусом складено протест про неоплату векселя.

У подальшому ТОВ «Охоронне Агентство «Захід-Альянс» звернулося до приватного нотаріуса із заявою на вчинення виконавчого напису, до якої додано простий вексель серії АА № 0607559 від 02.02.2009 року, Договір № 08-01/09 купівлі-продажу цукру від 08.01.2009 року, Акт прийому-передачі цінних паперів № 1 Договору купівлі-продажу № 08-01/09 від 08.01.2009 року, Акт № 1 пред'явлення векселя до оплати, опис, вимогу про оплату векселя, протест про неоплату векселя.

У силу вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, передбачено, що для одержання виконавчого напису за векселем, опротестованим нотаріусами в установленому законом порядку, подаються такі документи: оригінал опротестованого векселя та акт про протест векселя.

Отже, Відповідачем 1 подано приватному нотаріуса для вчинення протесту усі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, перелік яких визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

З викладеного вбачається, що приватний нотаріус вчинив протест про неоплату векселя, так і виконавчий напис на підставі документів, перелік яких визначено чинним законодавством України, а відтак, підстави для визнання їх недійсним та таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення суддею підписано «27»липня 2011 року