ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

13.12.11 Справа № 5010/2295/2011-22/85

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Кордюк Г.Т.
ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»(далі - ПАТ «Укрексімбанк») №010-5/3514 від 16.11.2011р.

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2011р.

у справі № 5010/2295/2011-22/85

за позовом: ПАТ «Укрексімбанк», м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «БМ Транс-ВМ Тrans», м. Івано-Франківськ

про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором №151407К39 від 04.09.2007р.

з участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №010-01/9927 від 06.12.2011р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 01.11.2011р.).

Представникам сторін роз'яснено процесуальні права та обов'язки згідно з ст.22, ст.28 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2011р. у справі № 5010/2295/2011-22/85 (суддя Малєєва О.В.) позовну заяву ПАТ «Укрексімбанк»до ТзОВ «БМ Транс-ВМ Trans»№2295 від 03.11.2011р. про стягнення з відповідача, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором №151407К39 від 04.09.2007р. в сумі 351 894,97 євро та 148 195,36 грн. повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, просить її скасувати та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позивачем було сплачено державне мито в розмірі 2298,00 грн., оскільки державне мито сплачене ним у розмірі 2298,00 євро.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оспорювань ухвалу господарського суду Івано-Франківської області. а справу передати на розгляд до суду місцевого господарського суду.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив того, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо сплати позивачем 2298,00 грн., оскільки державне мито було сплачене в розмірі 2298,00 євро.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

ПАТ «Укрексімбанк»звернувся з позовною заявою до ТзОВ «БМ Транс ВМ Trans»про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобовязань та кредитним договором №151407К39 від 04.09.2007р. та договором поруки №151407Р15 від 04.09.2007р. в розмірі 351 894,97 євро та 148 195,36 грн.

До позовної заяви позивач долучив доказ сплати державного мита - платіжне доручення №38924 від 26.10.2011р., з якого вбачається, що позивач сплатив 2298,00 євро (що у еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.10.2011р. становить 25 500,00 грн.), що відповідає вимогам пп. «а»п. 2 ст. 3 та ч. 2 ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»та, на його думку, є належним доказом сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції дійсно дійшов помилкового висновку, що позивачем не у повному обсязі сплачено державне мито, оскільки, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, позивачем сплачено 2298,00 грн., а повинно бути сплачено 25 500,00 грн.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна заява ПАТ «Укрексімбанк»повинна бути повернена без розгляду, але з інших підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Відповідно до п.4 ст. 55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти в іноземній валюті та у національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», чинного на момент звернення позивача з позовною заявою до місцевого господарського суду, з позовів, що подаються до суду та господарського суду в іноземній валюті, а також за дії та операції в іноземній валюті державне мито сплачується в іноземній валюті.

У відповідності до «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)»Верховного Суду України від 07.10.2010р. положення частини 2 ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»про те, що з позовів, що подаються до суду в іноземній валюті, а також за дії та операції в іноземній валюті державне мито сплачується в іноземній валюті, до правовідносин між резидентами не застосовуються.

Враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену в «Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)»від 07.10.2010р. позивачем повинно сплачуватись державне мито за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті (із зазначенням еквіваленту у гривнях), у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовна заява підлягала поверненню позивачу без розгляду з підстав порушення позивачем встановленого порядку сплати державного мита.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2011р. у справі № 5010/2295/2011-22/85 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати в місцевий господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1