ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2011 р. Справа № 10/5027/626/2011.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Перс, м. Чернівці

до приватного підприємця ОСОБА_1, м. Чернівці

про стягнення коштів у сумі 2929,47 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача ОСОБА_2, адвокат

Відповідачка не зявилася

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про стягнення боргу по оплаті медичних препаратів на суму 2929,47 грн., у тому числі 2829,73 грн. основного боргу та 99,74 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного з відповідачкою договору купівлі-продажу № 47 позивач здійснив останній поставку медичних препаратів по видаткових накладних на загальну суму 2829,73 грн., які відповідачка мала оплатити протягом 14 днів, однак зобовязання не виконала, в звязку з чим відповідно до умов договору їй нараховано пеню в сумі 99,74 грн.

Провадження у справі порушено ухвалою від 20.06.2011 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 05.07.2011 р. за участю представників сторін, ухвалою від 05.07.2011 р. розгляд справи відкладено на 14.07.2011 р. у звязку з неявкою представників сторін та неподанням відзиву на позов.

Ухвалою від 14.07.2011 р. у звязку із зясуванням дійсної адреси відповідачки та за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжено на 15 днів у порядку ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 25.08.2011 р.

У судове засідання 25.08.2011 р. ОСОБА_1 не зявилася, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала, однак це не перешкоджає розгляду справи, оскільки в справі наявні докази про належне повідомлення відповідачки про місце, дату і час судового засідання. За таких обставин у відповідності до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 25.08.2011 р. надав докази часткового погашення відповідачкою боргу, просив задовольнити позов у решті вимог та стягнути з неї судові витрати, в тому числі 1300 грн. на оплату послуг адвоката.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

24.02.2011 р. між позивачем і відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу № 47, предметом якого є продаж лікарських засобів і на виконання якого позивач (Продавець) передав відповідачці (Покупцю) на підставі видаткових накладних медичні препарати на загальну суму 2829,73 грн., а саме:

1) по накладній № ПР-00130 від 25.02.2011 р. на суму 521,84 грн., термін оплати до 11.03.2011 р.;

2) по накладній № ПР-00138 від 01.03.2011 р. на суму 564,68 грн., термін оплати - до 15.03.2011 р.;

3) по накладній № ПР-00142 від 02.03.2011 р. на суму 209,74 грн., термін оплати - до 16.03.2011 р.;

4) по накладній № ПР-00147 від 03.03.2011 р. на суму 586,71 грн., термін оплати - до 17.03.2011 р.;

5) по накладній № ПР-00153 від 04.03.2011 р. на суму 217,90 грн., термін оплати - до 18.03.2011 р.;

6) по накладній № ПР-00158 від 09.03.2011 р. на суму 614,30 грн., термін оплати - до 23.03.2011 р.;

7) по накладній № ПР-00164 від 10.03.2011 р. на суму 114,56 грн., термін оплати - до 24.03.2011 р. (а.с. 12-18).

В силу п. 3.6 договору купівлі-продажу № 47 від 24.02.2011 р. названі накладні є належними доказами одержання відповідачкою зазначених у них лікарських засобів, відповідно до п. 6.1 цього договору товар вважається прийнятим покупцем по кількості з дати підписання видаткової накладної.

Згідно пункту 5.1 договору купівлі-продажу № 47 від 24.02.2011 р. оплата товару проводиться покупцем (відповідачкою) до 14 днів з моменту його отримання, а пунктом 10.2 договору передбачено пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунків за кожен день заборгованості.

Як вбачається з підписаного відповідачкою акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2011 р.-27.04.2011 р., станом на 27.04.2011 р. її борг перед позивачем по оплаті товару, поставленого по названих вище накладних, становив 2829,73 грн. (а.с. 20).

У судовому засіданні 25.08.2011 р. представник позивача надав платіжні документи, з яких видно, що:

- вартість товару в сумі 200,74 грн. по накладній № 0142 (ПР-00142) від 02.03.2011 р. відповідачка сплатила 04.05.2011 р. (а.с. 39),

- вартість товару на загальну суму 1086,52 грн. по накладних № 0130 (ПР-00130) від 25.02.2011 р. та № 0138 (ПР-00138) від 01.03.2011 р. сплатила 29.06.2011 р. (а.с. 40),

- вартість товару на суму 586,71 грн. по накладній № 0147 (ПР-00147) від 03.03.2011 р. сплатила 30.06.2011 р. (а.с.41),

- вартість товару на суму 614,30 грн. по накладній № ПР-00158 від 09.03.2011 р. сплатила 01.07.2011 р. (а.с. 42), а всього сплатила в рахунок погашення боргу 2488,27 грн.

Таким чином, відповідачка погасила заборгованість частково в сумі 2488,27 грн., з них 200,74 грн. до звернення позивача з позовом до господарського суду, а 2287,53 грн. після порушення провадження в даній справі, її заборгованість перед позивачем станом на день вирішення справи становить 341,46 грн. (2829,73 грн. 2488,27 грн.)

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом установлено, що борг відповідачки перед позивачем складає 341,46 грн., і в цій частині позов підлягає задоволенню, в частині вимог про стягнення боргу в сумі 2287,53 грн., сплаченого відповідачкою після звернення позивача з позовом до господарського суду, провадження у справі належить припинити за відсутністю предмета спору, а в частині вимог про стягнення боргу в сумі 200,74 грн. у позові належить відмовити, оскільки в цій частині відповідачка виконала своє зобовязання до звернення позивача з позовом до суду і відповідне право останнього на день порушення провадження у справі не було порушене.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Укладеним сторонами договором передбачено сплату покупцем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день заборгованості.

При цьому суд зауважує, що хоча в п. 10.2 договору вказано про сплату пені за порушення п. 5.2, яким передбачено можливість сторін встановлювати інші умови оплати кожної товарної партії, за змістом договору в цілому та положення його пункту 10.2 сторони передбачили господарсько-правову відповідальність покупця (відповідачки) у вигляді пені за несвоєчасне виконання саме грошового зобовязання по оплаті одержаного товару.

Таким чином, у справі в наявності правові підстави для стягнення з відповідачки пені, однак їх розмір визначено позивачем неправильно.

Відповідно до розрахунку, проведеного судом, вимоги щодо пені підлягають задоволенню за період з 16.03.2011 р. по 06.06.2011 р. у сумі 94,27 грн. проти 99,74 грн., заявлених позивачем (а.с. 43-44).

У звязку з частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача належить стягнути пропорційно обгрунтованим позовним вимогам судові витрати, в тому числі на оплату послуг адвоката, які підтверджені документально (а.с. 21-24,30) і не перевищують розрахованих у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави (розрахунок суду, а.с. 43-44).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Перс (м. Чернівці, вул. Ковальчука, 1, п/р 7494 у ЧФ ПАТ КБ Приватбанк, ) 341,46 грн. боргу, 94,27 грн. пені, 94,81 грн. державного мита, 219,38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 1208,48 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

3. У частині стягнення боргу в сумі 2287,53 грн. основного боргу провадження у справі припинити за відсутністю предмета спору.

4. У решті вимог у позові відмовити.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

У судовому засіданні 25.08.2011 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане 26 серпня 2011 року.

Суддя Т.І.Ковальчук