ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" березня 2011 р. Справа № 5019/445/11

За позовом Приватного акціонерного товариства агрофірма "Зоря ім.Плютинського" с.Зоря

Рівненського району Рівненської області

до відповідача ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

м.Рівне

про визнання недійсним акту виконаних робіт

Суддя Павлюк І.Ю.

Представники:

від позивача - не зявився;

від відповідача - не зявився.

Представники сторін в судове засідання 15.03.2011р. не зявились, хоч про час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому порядку.

Суть спору: Позивач - ПАТ агрофірма "Зоря ім.Плютинського" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2, відповідно до якої просить визнати недійсним ОСОБА_3 виконаних робіт від 19.03.2010р., укладений сторонами на виконання Договору на аудиторське обслуговування б/н від 27.04.2009р. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач, зокрема, зазначив наступне. 27.04.2009 року між Закритим акціонерним товариством „Агропромислова корпорація Зоря" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство агрофірма "3оря ім.Плютинського") та СПД - фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір на аудиторське обслуговування (надалі в тексті - Договір). Відповідно до п.1 розділу 1 Договору аудитор зобов'язується провести аудиторську перевірку фінансової звітності з метою підтвердження її достовірності та відповідності чинному законодавству. Договір підписано та скріплено печатками сторін. Зі сторони позивача договір було підписано головою правління ОСОБА_4 ОСОБА_3 виконаних робіт від 19.03.2010 року, який с невід'ємною частиною Договору було підписано зі сторони відповідача ОСОБА_5 особою ОСОБА_2, а зі сторони позивача невстановленою особою. 19.03.2010 року обов'язки голови правління позивача виконував ОСОБА_6, який не посвідчував ОСОБА_3 виконаних робіт як керівник підприємства і, як наслідок, не приймав виконання робіт від відповідача за вищевказаним Договором. Відповідно до ст. 207 ГК України ...правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо вій підписаний його стороною. Обов'язковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладанні правочину. Згідно із п.8.4 Статуту ПАТ агрофірми "Зоря ім. Плютинського" виконавчим органом товариства є правління товариства. До складу правління входить голова правління, який керує роботою Товариства. Він уповноважений керувати поточними справами товариства..., представляти Товариство у його стосунках виключним правом його голови правління, всі інші дії, які вчиняються від імені Товариства можуть провадитись тільки на підставі довіреності. Таким чином позивач вважає, що недодержання сторонами письмової форми правочину (ОСОБА_3 виконаних робіт від 19.03.2010р.), яка встановлена законом, має наслідком його недійсність.

Представник позивача в судове засідання 15.03.2011р. не з'явився, вимоги ухвали суду від 02.03.2011р. не виконав, проте, подав клопотання про відкладення розгляду справи від 14.03.2011р. в зв'язку з перебуванням уповноваженого представника в іншому судовому процесі. Клопотання про відкладення розгляду справи на інший час відхилене судом з огляду на таке. Причини, з яких не забезпечена явка в судове засідання представника не можуть розцінюватись як поважні, оскільки викладене у письмовому клопотанні не стверджено жодним доказом. Разом з тим, тимчасова відсутність представника не може слугувати підставою для відкладення вирішення господарського спору, оскільки коло представників сторін в господарському судочинстві не обмежено нормами чинного законодавства; крім того, в справі відсутні докази, які б стверджували створення господарським судом перешкод щодо участі в справі інших представників позивача, приміром штатних працівників Приватного акціонерного товариства агрофірма "Зоря ім.Плютинського", керівника або адвоката тощо.

Представник відповідача в судове засідання 15.03.2011р. не з'явився, проте, через канцелярію господарського суду 14.03.2011р. подав відзив на позов від 10.03.2011р., відповідно до якого позовні вимоги заперечив, разом з тим, подав клопотання від 09.03.2011р. про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з перебуванням в іншому судовому процесі. Оскільки ухвалою суду про порушення справи та прийняття позовної заяви до розгляду від 02.03.2011р. явка представників сторін обов'язковою не визнавалась, крім того, відповідач скористався своїм правом та довів до відома суду свої доводи та міркуваня стосовно позовних вимог згідно зі ст.ст.22,33-34 ГПК України, суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1ч.1 ст. 80 ГПК України, виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсним ОСОБА_3 виконаних робіт від 19.03.2010р., укладений сторонами на виконання Договору на аудиторське обслуговування б/н від 27.04.2009р. На думку позивача, вказаний акт є правочином, проте, оскільки останній не оформлений належним чином відповідно до норм законодавства (недодержано письмової форми правочину, яка встановлена законом), вказаний ОСОБА_3 підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені статтею 16 ЦК України. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст.20 ГК України як спосіб захисту прав суб'єктів господарювання передбачено визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єктів господарювання або споживачів.

Отже, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Спірний акт виконаних робіт за своїми ознаками до таких актів не відноситься, оскільки засвідчує факт виконання однією стороною та прийняття іншою стороною роботи, і може бути використаний в якості доказу у разі звернення будь-якої із сторін з позовом до суду та підлягатиме оцінці судом у відповідності з вимогами ст.43 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Разом з тим, ОСОБА_3 виконаних робіт від 19 березня 2010 року, який просить визнати недійсним позивач, не є правочином в розумінні зазначеної норми ЦК України. Предметом спору, незважаючи на визначення його позивачем як "визнання недійсним правочину - ОСОБА_3 виконаних робіт", фактично є визнання недійсним акту. Частина 1 ст.12 ГПК України передбачає перелік категорій справ, підвідомчих господарським судам, серед яких визнання недійсним акту виконаних робіт не значиться.

При цьому суд наголошує, що ОСОБА_3 виконаних робіт від 19.03.2010р., визнання недійсним якого є предметом спору у даній справі, не відповідає ознакам актів в тому розумінні, в якому поняття «акт»вжито у ч. 2 ст. 12 ГПК України, а відтак, такий спір не підвідомчий господарським судам, що, у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України, є підставою для припинення провадження у справі.

ОСОБА_3 виконаних робіт від 19.03.2010р. може бути оцінений у сукупності з іншими доказами при вирішенні майнового спору між сторонами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що спір не підлягає вирішенню у господарських судах України, у зв'язку з чим провадження у справі належить припинити за п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до п.3 ст.8 Декрету Кабінету міністрів України Про державне мито позивачу необхідно повернути сплачене державне мито.

Керуючись стст. 33, 43, 46-49, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі припинити.

Видати позивачу довідку про повернення з державного бюджету 85 грн. 00 коп. державного мита, сплаченого згідно квитанції №К12/1/8 від 01.03.2011р. та довідку про повернення з державного бюджету 236 грн. 00 коп. плати за послуги по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу, сплаченої згідно квитанції №К12/1/9 від 01.03.2011р.

Суддя Павлюк І.Ю.