ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" серпня 2011 р. Справа № 5019/893/11

Суддя Войтюк В.Р., розглянувши заяву боржника - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД»

про розстрочку виконання рішення від 23 травня 2011 року у справі

за позовом Приватного підприємства «Дніпро-Захід»

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД»

про стягнення в сумі 157 385 грн. 07 коп..

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 дов. від 01.08.11 р., ОСОБА_3 за дов. від 01.08.11 р., директор ОСОБА_4.

Від відповідача: ОСОБА_5 дов. № 57 від 15.02.11 р.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Рівненської області 23 травня 2011 року винесено рішення у справі № 5019/893/11, яким задоволено позов Приватного підприємства «Дніпро-Захід»та присуджено до стягнення з відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД»на його користь - 155 340 грн. 00 коп. заборгованості, 2 045 грн. 07 коп. пені, 1 573 грн. 85 коп. витрат по держмиту та 236 грн. 00 коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 липня 2011 року рішення господарського суду Рівненської області від 23 травня 2011 року у справі № 5019/893/11 скасовано частково та припинено провадження у справі в частині стягнення 3 000 грн. 00 коп. основного боргу. На виконання рішення господарського суду Рівненської області та постанови Рівненського апеляційного господарського суду 26 липня 2011 року видано наказ про примусове виконання рішення.

Боржник - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД», звернувся до господарського суду Рівненської області з заявою про розстрочку виконання рішення від 23 травня 2011 року мотивуючи тим, що фінансово-економічна криза негативно вплинула на господарську діяльність підприємства: знизилась прибутковість товариства, закрилось ковбасне виробництво, що призвело до скорочення штату працівників. Зазначає, що у випадку застосування до заявника в примусовому порядку звернення стягнення на грошові кошти або інше майно, шляхом накладення арешту, з метою подальшої їх реалізації, у заявника може виникнути реальна загроза зупинення господарської діяльності, що в свою чергу призведе до звільнення робітників, банкрутства, подальшої ліквідації ОСОБА_1. Відтак, просить розстрочити виконання рішення суду на п'ять місяців відповідно до графіку:

Термін погашення Сума погашення в гривнях

1. з 15.08.2011 року по 30.08.2011 року 31 238,98

2. з 15.09.2011 року по 30.09.2011 року 31 238,98

3. з 15.10.2011 року по 30.10.2011 року 31 238,98

4. з 15.11.2011 року по 30.11.2011 року 31 238,98

5. з 15.12.2011 року по 31.12.2011 року 31 239

Позивач заперечив проти розстрочки виконання рішення суду, оскільки боржник є підприємством, яке здійснює підприємницьку (господарську) діяльність та володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладене стягнення. Таким чином, обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні.

Фактично обставини, на які Відповідач посилається, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у зв"язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Також позивач зазначає, що відповідачем не подано жодних доказів винятковості обставин в розумінні ст. 121 ГПК України та ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", важкий фінансовий стан боржника не підтверджено документально Боржником, оскільки жодного документального обґрунтування про реальний стан заборгованості ним не надано. Просить в задоволенні заяви відмовити.

Розглянувши подану заяву, заслухавши представників сторін, господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду від 23.05.2011 року. При цьому судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Як зазначено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу його виконання, суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п.2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996р. №02-5/333 "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Подавши заяву про розстрочку виконання рішення суду, відповідач жодними доказами не підтвердив обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, посилаючись лише на важке фінансове становище підприємства.

Важкий фінансовий стан за змістом ст.121 ГПК України не є підставою для розстрочки виконання рішення.

Суд зауважує, що за змістом ч.1 ст. 229 ГК України та ч.1 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того ч.2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заявником не доведено виняткових обставин, які б ускладнювали виконання рішення суду по справі № 5019/893/11 від 23.05.11 року, а відтак заяву боржника слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зевс ЛТД» про розстрочку виконання рішення від 23 травня 2011 року по справі № 5019/893/11.

Суддя Войтюк В.Р.