ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
06.10.11 Справа № 5015/2003/11 (13/87)
ОСОБА_1 апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Краєвська М.В., Орищин Г.В.
при секретарі судового засідання Швець О.В.
за участю представників відповідача ОСОБА_2 та третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Албіс Компані»товариства з обмеженою відповідальності «Діаніум ОСОБА_4Лімітед» на рішення господарського суду Львівської області від 14 червня 2011 року у справі №5015/2003/11 за позовом ОСОБА_1 міської ради до відповідача ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 підприємство „Албіс компані Товариства з обмеженою відповідальністю „Діаніум ОСОБА_4 Ко Лімітед та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 освіти і науки України про звільнення самовільно занятої земельної ділянки
У червні 2009 року Львівська міська рада звернулася до господарського суду Львівської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 підприємство „Албіс компані Товариства з обмеженою відповідальністю „Даніум ОСОБА_4 Ко Лімітед про звільнення самовільно занятої земельної ділянки.
Господарський суд Львівської області (суддя Станько Л.Л.) рішенням від 19 серпня 2010 року у справі № 13/87 позов задовольнив частково: зобовязав відповідача звільнити самовільно заняту земельну ділянку площею 0,0300 га по вул..Вороного,6, позначену на плані земельної ділянки №5, стягнув з відповідача на користь позивача 42,50 грн. витрат по сплаті державного мита та 59,00 грн. витрат по інформаційно-технічного забезпечення судового процесу; у решті позовних вимог відмовив.
ОСОБА_1 апеляційний господарський суд (у складі колегії: головуючий суддя Давид Л.Л., суддів Мурської Х.В., Кордюк Г.Т.) постановою від 23 грудня 2010 року у справі № 13/87 рішення господарського суду Львівської області від 19 серпня 2010 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості без задоволення.
У січні 2011 року Заступник прокурора Львівської області та ОСОБА_1 державний коледж легкої промисловості звернулися до Вищого господарського суду України із двома касаційними скаргами про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2010 року та постанови ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 23.12.2010 року у справі № 13/87, просять скасувати прийняті у справі судові акти і в позові відмовити.
Вищий господарський суд України (у складі колегії: головуючий суддя Овечкіна В.Е., суддів Чернова Є.В., Цвігун В.Л.) постановою від 15 лютого 2011 року у справі № 13/87 рішення господарського суду Львівської області від 19 серпня 2010 року та постанову ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 23 грудня 2010 року скасував з наступних підстав:
· Не відповідає матеріалам справи висновок судів про те, що коледж займає спірну ділянку самовільно. При цьому, слід мати на увазі, що міська рада ухиляється від розгляду звернення коледжу про надання землі у користування з грудня 2006 року.
· Суди при розгляді справи порушили вимоги ст.ст. 43, 79 ГПК України, судами неповно і необ'єктивно досліджені надані відповідачем та позивачем докази у справі, зокрема не надана правова оцінка акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.04.2009 року (том 1, арк. 47), рішенню міськвиконкому №51 від 06.02.1996 року (том 2, арк. 68-75) та іншим матеріалам
· Вищий господарський суд України зазначає, що під час повторного розгляду справи необхідно усунути зазначені порушення норм процесуального права, ретельно дослідити докази, надати їм належну юридичну оцінку і винести законне та обґрунтоване рішення суду.
Вищий господарський суд України направив справу № 13/87 на новий розгляд до господарського суду Львівської області.
У порядку, визначеному ст. 2-1 ГПК України справі №13/87 за позовом ОСОБА_1 міської ради до відповідача ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 підприємство „Албіс компані Товариства з обмеженою відповідальністю „Діаніум ОСОБА_4 Ко Лімітед та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 освіти і науки України про звільнення самовільно занятої земельної ділянки присвоєно новий номер - №5015/2003/11.
Господарський суд Львівської області (суддя Мазовіта А.Б.) рішенням від 14 червня 2011 року у справі № 5015/2003/11 у задоволенні позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись із рішенням суду, у серпні 2011 дочірнє підприємство «Албіс Компані» товариства з обмеженою відповідальності «Діаніум ОСОБА_4Лімітед»звернулося до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, з урахуванням уточнень, просить рішення господарського суду Львівської області 14 червня 2011 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю з підстав порушення матеріальних та процесуальних норм.
З метою повного та всестороннього дослідження матеріалів справи та забезпечення принципу змагальності сторін, розгляд справи відкладався ухвалами від 15.09.2011 року та 27.09.2011 року.
18 серпня 2011 року скаржник подав через канцелярію суду додаткові пояснення до апеляційної скаргу, в яких просить рішення у справі скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з тих підстав, що висновок суду є хибним стосовно спірної земельної ділянки, оскільки, як стверджує скаржник, органом місцевого самоврядування не приймалося жодного рішення щодо надання йому права на землекористування та відсутністю у відповідача відповідних правовстановлюючих документів, які посвідчують це право, і як наслідок, спірна земельна ділянка була самовільно зайнята відповідачем.
Крім того, 14 вересня 2011 року подав клопотання про виправлення допущеної ним описки в апеляційні скарзі та додаткових поясненнях щодо дати прийняття оскаржуваного рішення та просить суд розглянути апеляційну скаргу.
15 вересня 2011 року відповідач подав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення у справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки, вважає рішення законним та обґрунтованим з підстав, що цільове використання спірної земельної ділянки згідно поданої документації було визначено для обслуговування будівлі коледжу. Відтак відповідачем були вчинені правомірні дії, направлені на правомірне користування та реєстрацію права на неї в установленому законом порядку. Таким чином, користування спірною земельною ділянкою відповідачем за таких умов (наявності права власності на будівлю та вчинення дій на отримання про постійне користування) не може класифікуватися як самовільне користування, лише як користування без правовстановлюючих документів за наявності підтвердження документами у справі правомірних дій щодо спірної земельної ділянки. Відповідач посилався у підтвердження свого відзиву на такі документи:
· Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.04.2009 року Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області(на вимогу прокуратури м. Львова);
· Лист Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області №882 від 03.04.2009 року надісланий на адресу ОСОБА_1 міської ради;
· План земельної ділянки, погоджений начальником ГУАМ ЛМР (06.11.06) та начальником ОСОБА_1 міського управління земельних ресурсів (14.12.06);
· Висновок державної експертизи землевпорядної документації від 25.12.06 №25-12/31;
· Рішення господарського суду Львівської області від 07.04.2011р. у справі №10/69.
Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином, про що є докази у матеріалах справи.
Скаржник забезпечив участь повноважного представника, підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд рішення у справі скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач просить суд рішення у справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач та третя особа на стороні відповідача повторно участі в судове засідання повноважних представників не забезпечили, причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.
Тому суд вважає за можливе розгляд справи провести за наявними у справі доказами відповідно до вимог ст.75 ГПК України.
Заслухав пояснення сторін, розглянув матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевірив законність і обґрунтованість рішення господарського суду Львівської області від 14 червня 2011 року у справі № 5015/2003/11 у повному обсязі, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з урахуванням наступного.
З матеріалів справи № 5015/2003/11 слідує, що постановляючи рішення від 14 червня 2011 року господарський суд Львівської області виходив з таких підстав і мотивів.
Згідно з п.34 ст.26 закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону регулювання земельних відносин.
Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок; надання в користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).
Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом її відведення, звертається з клопотанням про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.
Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розробку проекту відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.
Розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).
Погоджений проект відведення земельної ділянки після одержання позитивного висновку державної землевпорядної експертизи у випадках, передбачених законом, подається разом з клопотанням про надання земельної ділянки до відповідної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, які розглядають його в місячний строк і в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки у користування.
Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом її відведення здійснюється: затвердження проекту відведення земельної ділянки; вилучення (викуп) земельних ділянок у землекористувачів (землевласників) із затвердженням умов вилучення (викупу) земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням категорії земель та її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, встановлення обґрунтованих граничних термінів забудови земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено у судовому порядку. Рішення про відмову в наданні земельної ділянки в користування має містити мотивовані пояснення з посиланнями на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою.

Місцевий господарський суд встановив, що постановою виконкому ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящих № 257 від 17 березня 1948 року на баланс ОСОБА_1 технікуму легкої промисловості (правонаступником якого є ОСОБА_1 державний коледж легкої промисловості) було передано будинок №6 по вул. Сенкевича (вул. Вороного) з усіма прибудовами, що розташовані у дворі коледжу (т.1, а.с.35). Відповідачу належить на праві державної власності з правом оперативного управління навчальний корпус загальною площею 4682,1 кв.м. по вул. Вороного, 6 у м. Львові, що підтверджується рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящих №1507 від 29 грудня 1956 року Про затвердження акту Державної прийомки будівель (т.1, а.с.36), свідоцтвом про право власності на навчальний корпус №Г-02268 від 30 грудня 2006 року (т.1, а.с.31), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 лютого 2007 року (т.1, а.с.32).

Вказаний факт підтверджується також довідкою ОСОБА_6 освіти та науки України від 17 червня 2004 року № 10/3-1084 про те, що ОСОБА_1 державний технікум легкої промисловості знаходиться у підпорядкуванні ОСОБА_6 освіти та науки та має в оперативному управлінні обєкти, які є державною власністю (т.1, а.с.49).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради № 883 від 20 серпня 2004 року Про реалізацію інвестиційного проекту відтворення пасажу Міколяша ДП Албіс Компані було дозволено виступити інвестором опрацювання матеріалів історико-архітектурного обґрунтування та проекту відтворення забудови пасажу Міколяша, а після погодження проекту в цілому дозволено опрацювати проектну документацію відтворення першої черги з наступною її реалізацією. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №1348 від 09 грудня 2005 року Про проектування першої черги відтворення пасажу Міколяша з реконструкцією існуючих приміщень ДП Албіс Компані ТзОВ Діаніум Трейдинг Ко Лімітед на вул. М. Коперніка, 1 у м. Львові (памятка архітектури місцевого значення, охоронний №127) з добудовою та пристосуванням під кафе-ресторан з офісними приміщеннями, ДП Албіс Компані було дозволено проектування першої черги відтворення пасажу Міколяша.

Ухвалою ОСОБА_1 міської ради №1135 від 20 вересня 2007 року Про погодження ДП Албіс Компані ТзОВ Діаніум Трейдинг Ко Лімітед (Республіка Кіпр) місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. М. Коперніка, 1 і вул. М. Вороного, 6 у м. Львові, ДП Албіс Компані було погоджено місце розташування земельних ділянок, у т.ч. ділянок №1 площею 0,0058 га та №5 площею 0,0300 га на вул. Вороного, 6 у м. Львові, та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок для відтворення пасажу Міколяша.

У 2006 році Центром ринкових досліджень департаменту землеустрою на замовлення відповідача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів з надання земельної ділянки на праві постійного користування ОСОБА_1 державному коледжу легкої промисловості для обслуговування будівлі коледжу на вул. Вороного, 6. Дану документацію було виготовлено на підставі технічного завдання, складеного начальником ОСОБА_1 міського управління земельних ресурсів.

Між відповідачем та суміжними землекористувачами були узгоджені межі землекористування на місцевості (т.2, а.с.147-151). Технічну документацію та план земельної ділянки погоджено з ОСОБА_1 міським управління земельних ресурсів (т.1, а.с.37), Управлінням архітектури і містобудування ОСОБА_1 міської ради (т.1, а.с.38).

Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 25 грудня 2006 року №25-12/31 технічною документацією передбачено закріпити (передати) в постійне користування земельну ділянку ОСОБА_1 державному коледжу легкої промисловості на території м. Львова по вул. Вороного, 6 для обслуговування існуючих будівель коледжу. Загальна площа земельної ділянки становить 0,2914 га.

Місцевим господарським судом встановлено також, що 27 грудня 2006 року відповідач звернувся до позивача із заявою № 01-678 від 26 грудня 2006 року, в якій просив надати у постійне користування земельну ділянку по вул. Вороного, 6 у м. Львові площею 0,2914 га згідно із погодженою технічною документацією (т.2, а.с.59). Львівська міська рада (позивач) у встановленому законом порядку, тобто, на сесії, не розглядала прохання коледжу й і не ухвалювала рішення чи про відмову, чи про надання земельної ділянки, про результати розгляду не повідомляла відповідача ОСОБА_7 директора департаменту містобудівництва від 17 квітня 2007 року №2-17773/2403 не може вважатись відмовою міськради в наданні землі (т.2, а.с. 60).

Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області 01 квітня 2009 року. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акт, в якому вказано, що коледж ще в грудні 2006 року подав до ОСОБА_1 міської ради всі документи із землеустрою для надання земельної ділянки по вул. Вороного, 6 у користування, проте ОСОБА_1 міською радою рішення не прийняте, чим порушено вимоги п.5 ст.123 Земельного кодексу України (т.1, а.с.47).

Бездіяльність позивача по спірній земельній ділянці та ухилення від подання їх на розгляд сесії міської ради коледж оскаржив у суді. Рішенням господарського суду Львівської області від 07 квітня 2011 року у справі №10/69 за позовом ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості до Департаменту містобудування ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 міської ради, що набрало законної сили, позовні вимоги задоволені частково. Суд зобов'язав Департамент містобудування ОСОБА_1 міської ради підготувати проект рішення ОСОБА_1 міської ради про надання в постійне користування ОСОБА_1 державному коледжу легкої промисловості для обслуговування будівлі коледжу земельну ділянку площею 0,2914 га, кадастровий №:05:001:0016, котра знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вороного, 6, згідно поданого звернення ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості та зареєстрованого у відділі адміністративних послуг ОСОБА_1 міської ради за №2-17773 від 27 грудня 2006 року та доданої до звернення технічної документації із землеустрою та винести даний проект на розгляд сесії ОСОБА_1 міської ради в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Цим же рішенням суд зобовязав Львівську міську раду розглянути питання про надання в постійне користування ОСОБА_1 державному коледжу легкої промисловості для обслуговування будівлі коледжу земельну ділянку площею 0,2914 га, кадастровий №:05:001:0016, котра знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вороного, 6, згідно поданого звернення ОСОБА_1 державного коледжу легкої промисловості та зареєстрованого у відділі адміністративних послуг ОСОБА_1 міської ради за №2-17773 від 27 грудня 2006 року та доданої до звернення технічної документації із землеустрою.

Відповідно до вимог ст.ст. 1,10 закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель, самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. У разі виявлення факту самовільного зайняття земельної ділянки складається відповідний акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Як визначено ст. 5 закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель відносяться здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, та інші повноваження.

У місті Львові таким виконавчим органом, котрий в силу закону уповноважений встановлювати факт самовільного зайняття земельних ділянок, є Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області Держземінспекції України Державного комітету України із земельних ресурсів.

Як вбачається з матеріалів справи, на вимогу прокурора м.Львова державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області перевірила дотримання вимог чинного законодавства в частині використання земельної ділянки на вул.Вороного, 6. Актом перевірки від 01 квітня 2009 року встановлено правомірність використання коледжем земельної ділянки, а також вказано на порушення ОСОБА_1 міською радою вимог Земельного кодексу України.

Після проведеної перевірки Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області було скеровано на адресу ОСОБА_1 міського голови листа від 03.04.2009р. №882, в якому підтверджується правомірність використання відповідачем земельної ділянки по вул.Вороного, 6 та зазначається про наявні порушення з боку ОСОБА_1 міської ради в частині прийняття ухвал про погодження місця розташування земельної ділянки на вул. Вороного, 6 площею 0,03 га для ДП «Албіс Компані», а також зволікань у прийнятті рішення стосовно надання в постійне користування земельної ділянки коледжу, незважаючи на існуючі погодження і дозволи.

Відповідно до листа № 6-8-326 від 20 лютого 2007 року Державного комітету України по земельних ресурсах Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель «Щодо притягнення порушників земельного законодавства до відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки» при виявленні факту самовільного зайняття земельної ділянки державний інспектор складає акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення, які у 3-денний строк направляє до відповідного органу земельних ресурсів, уповноважених згідно із ст.238-1 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Перелік документів, котрі встановлюють факт самовільного зайняття земельної ділянки передбачений також наказом Державного агентства земельних ресурсів України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за призначенням»від 12.09.2007р. №110. Такими документами є: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Відтак, саме вказані документи, складені Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Львівській області Держземінспекції України Державного комітету України із земельних ресурсів в розумінні ст. 34 ГПК України є належними та допустимими доказами на підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки. Однак таких доказів самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки суду не надано.

Зі змісту ст.120 Земельного кодексу України слідує, що при набутті права власності на будівлю, до особи переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщена будівля та частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2006 року Галицькою районною адміністрацією видано свідоцтво про право власності №Г-02268, в якому зазначається, що навчальний корпус, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вороного, 6 загальною площею 4682,1 м.кв. дійсно належить на праві державної власності на праві оперативного управління ОСОБА_1 державному коледжу легкої промисловості.

Рішенням виконкому ОСОБА_1 міської ради від 06 лютого 1998 року № 51 "Про інвентаризацію земель міста Львова затверджений список землекористувачів, в якому технікум легкої промисловості значиться землекористувачем земельної ділянки 0,40 га на вул. М. Вороного, 6 у м. Львові (т.2, а.с.67-70).

Викладене підтверджує, що відповідач користувався землею з відома місцевої влади (т.1, а.с.38-47, т.2, а.с.75). Згідно земельно-кадастрових даних земельна ділянка по вул. М.Вороного, 6 у м. Львові знаходиться у фактичному користуванні відповідача та частково відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування (довідка ОСОБА_1 міського управління земельних ресурсів №40/20/211 01-15 від 30 березня 2006 року, т.1, а.с.44).

Відтак, місце розташування об'єкту ДП "Албіс Компані" позивач узгодив з порушенням порядку, передбаченого ст. 151 Земельного кодексу України, що підтверджується постановою Верховного Суду України від 13 грудня 2010 року у справі №24/145.

Постановляючи рішення місцевий господарський суд виходив з тієї позиції, що самовільне зайняття є захоплення землі, тобто заволодіння ділянкою без дозволу органів, уповноважених виносити рішення про надання земельних ділянок у користування. Субєктивна сторона земельного правопорушення характеризується обовязковою наявністю вини у формі прямого наміру (навмисне захоплення земельної ділянки). Обєктивною стороною земельного правопорушення є протиправність поведінки, порушення вимог земельного законодавства. Сукупність вказаних обставин свідчать про те, що відповідачем, незважаючи на відсутність зареєстрованого за ним права на спірну земельну ділянку та користування нею без правовстановлюючих документів, щодо спірної земельної ділянки були вчинені правомірні дії, направлені на реєстрацію права на неї в установленому законом порядку. У звязку з наведеним, не можна стверджувати, що з боку відповідача має місце самовільне зайняття спірної земельної ділянки, а може мати місце користування відповідачем цією земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за наявності підтверджених доказами у справі правомірних дій щодо спірної земельної ділянки.

При цьому місцевий господарський суд зазначив, що аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 24.02.2010р. у справі №32/184-09, постанові від 01.04.2010р. у справі №17/172пн, постанові від 16.11.2010р. у справі №9/73-10 (27/191-08).

З викладеного слідує, що господарський суд Львівської області на підставі належних і допустимих доказів та приписів закону встановив факт вчинення відповідачем всіх необхідних дій, спрямованих на отримання у встановленому законом порядку в постійне користування земельної ділянки площею 0,2914 га, кадастровий №:05:001:0016, за адресою м. Львів, вул. Вороного, 6 та отримання державного акту на право користування цією земельною ділянкою, констатував відсутність самого факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,0300 га на вул. Вороного, 6 у м. Львові. Також суд першої інстанції констатував відсутність доказів наявності огорожі, про демонтаж якої заявив вимогу позивач, її розташування саме на спірній земельній ділянці та належності її відповідачу.

Виходячи з викладених фактичних обставин справи та приписів закону господарський суд Львівської області правомірно відмовив ОСОБА_1 міській раді в задоволенні її позовних вимог зобовязати ОСОБА_1 державний коледж легкої промисловості звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га по вул. Вороного, 6 у м. Львові, позначену на плані земельної ділянки № 5, та демонтувати огорожу.

Суд першої інстанції також правомірно відмовив у задоволенні клопотання третьої особи - ДП Албіс Компані ТзОВ Діаніум Трейдинг Ко Лімітед про зупинення провадження у справі до вирішення в ОСОБА_1 апеляційному адміністративному суді справи №2а-5137/10/1370 за позовом заступника прокурора м. Львова до ОСОБА_1 міської ради про визнання протиправними та скасування окремих положень ухвали ОСОБА_1 міської ради від 20 вересня 2007 року №1135 (із змінами, внесеними ухвалою ОСОБА_1 міської ради від 15 травня 2008 року №1803) „Про погодження ДП Албіс Компані ТзОВ Діаніум Трейдинг Ко Лімітед місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. М.Коперніка, 1 та вул. Вороного, 6 у м. Львові .

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається судом. При вирішенні питання про зупинення провадження суд повинен зясувати, яким чином повязана справа, яка перебуває на розгляді, із справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Повязаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглянув справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

В адміністративній справі предметом розгляду є скасування ухвали ОСОБА_1 міської ради №1135 від 20 вересня 2007 року, якою погоджено місце розташування земельних ділянок та надано третій особі ДП „Албіс Компані дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Вороного, 6 площею 0,03 га (спірної ділянки). Як зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 15 лютого 2011 року у справі №13/87 (тобто, в даній справі) коледж звернувся до міської ради значно раніше, ніж рада розглядала питання погодження ДП „Албіс Компані місце розташування земельних ділянок, в тому числі й спірної. Наявність ухвали ОСОБА_1 міської ради №1135 від 20 вересня 2007 року з вищевказаних питань ще не свідчить про надання спірної земельної ділянки в оренду. Договір оренди земельної ділянки, підписаний міськрадою і третьою особою у справі відсутній. Рішення міської ради про надання спірної земельної ділянки в оренду або в користування відсутнє в обох. Таким чином, з мотивувальної частини постанови Вищого господарського суду України від 15 лютого 2011 року у справі №13/87 вбачається, що чинність або нечинність ухвали ОСОБА_1 міської ради №1135 від 20 вересня 2007 року жодним чином не впливає на вирішення даної справи. А відтак і рішення суду по справі, на яку посилається заявник у клопотанні про зупинення провадження у справі, не впливає на збирання та оцінку доказів по даній справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи №5015/2003/11 (попередній №13/87) господарський суд Львівської області повністю виконав вказівки Вищого господарського суду України, викладені в постанові від 15 лютого 2011 року.

За наведеного обставини, на які посилається скаржник у апеляційні скарзі безпідставні, а отже, і апеляційна скарга задоволенню не підлягає як необгрунтована.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (скаржник), подавши апеляційну скаргу не спростував висновків місцевого господарського суду, викладених у оскарженому рішенні; не довів суду тих обставин, якими він обґрунтовує апеляційну скаргу.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що господарський суд Львівської області на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження поданих доказів встановив фактичні обставини справи та дав їм відповідну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права. Тому підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 14 червня 2011 року по справі 5015/2003/11 немає.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України ОСОБА_1 апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 14 червня 2011 року по справі 5015/2003/11 залишити без змін, апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Албіс Компані»товариства з обмеженою відповідальності «Діаніум ОСОБА_4 Ко. Лімітед»- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Краєвська М.В.

суддя Орищин Г.В.