РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2011 р. Справа № 10/1754

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Савченко Г.І. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі Новак Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 підприємства "Житомирпроект" на рішення господарського суду Житомирської області області від 22.02.10 р. у справі № 10/1754

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Маген-Україна"

до Колективне підприємство "Житомирпроект"

про про стягнення 116211 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.02.2010 року у справі № 10/1754 (суддя Прядко О.В.) позов задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з ОСОБА_3 підприємства "Житомирпроект" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маген-Україна" 116211,60 грн. боргу, 1162,11 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами. Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначає що, оскільки сторони визначили загальну вартість робіт з виконання проектно-кошторисної документації за договором № 89-06 від 15.07.2006р. у сумі 380400,00 грн., то сплачені позивачем кошти понад визначену договором вартість у сумі 116211,60 грн., враховуючи авансовий платіж за договір № 140-06, що згідно додаткової угоди до останнього був зарахований в рахунок часткового розрахунку до договору № 89-06 є набутими відповідачем за рахунок позивача без достатньої правової підстави і відповідач зобов'язаний їх повернути позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить останнє скасувати з наведених у скарзі підстав та прийняти новий судовий акт, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує, що згідно п. 3.4 договору № 140-06 у разі прийняття рішення про припинення роботи, складається двосторонній акт і Замовник оплачує фактично виконану роботу. Також звертає увагу що, лист № 3/6-202 з описом обсягу фактично виконаних робіт по об'єкту № 140-06, направлений позивачу 16.05.2007 та факт його прийняття, є доказом погодження позивачем вартості виконаних відповідачем робіт.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що доводи скаржника є необґрунтованими та заперечує проти них. Просить відмовити в їх задоволенні та вважає рішення господарського суду Житомирської області від 22.02.2010 року прийнятим згідно норм чинного законодавства. Зокрема вказує, що апелянтом не надано належних доказів погодження ТОВ "Маген - Україна" вартості виконаних робіт за договором № 140-06 від 16 жовтня 2006р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у відзиві заперечення на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши представників сторін, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Житомирської області від 22.02.2010 року у справі № 10/1754 залишити без змін виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між КП "Житомирпроект" (далі-відповідач) та ТОВ "Маген-Україна" (далі-позивач) 16.10.2006р. укладено договір № 140-06 на виконання проектно-кошторисної документації (а.с. 63-65), за умовами якого позивач як замовник доручає, а відповідач як виконавець приймає на себе виконання проектно-кошторисних робіт по реконструкції фізкультурно-оздоровчого комплексу та незавершеного будівництвом спортивного комплексу під спортивно-оздоровчий та розважальний комплекс з кафе та приміщеннями побутового призначення по вул. Кибальчича, 9 в м. Житомирі.

Відповідно до п. 1.2 договору і календарного плану, що є невід'ємною частиною даного договору (а.с. 67), термін проведення розробки документації - 6 місяців. День початку відліку терміну розроблення документації обумовлено в п.п. 7.1, 7.2 даного договору, згідно яких відповідач приступає до виконання робіт тільки після оформлення договору та сплати авансу, перерахованого не пізніше 5 днів від дня підписання договору, одержання якісного завдання на проектування та вихідних даних для проектування (п. 8.1. "Додаткові умови договору"). У разі невиконання позивачем п. 7.1. договору, терміни початку і закінчення робіт переглядаються і встановлюються новим календарним планом робіт.

Пунктами 2.1, 2.2 договору сторони погодили договірну ціну за виготовлену проектно-кошторисну документацію у відповідності з протоколом (а.с. 66) у сумі 420000,00 грн. з ПДВ та визначили, що оплата здійснюється авансовим платежем в розмірі 45% від договірної ціни, що складає 192000,00 грн. з ПДВ. Після виконання обсягу робіт відповідно до авансового платежу оплата здійснюється помісячно згідно фактично виконаного об'єму робіт, а остаточний розрахунок - після завершення робіт.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 договору у вартість робіт за даним договором входить розроблення проектно-кошторисної документації стадій "проект" та "робоча документація" на реконструкцію з добудовою існуючих приміщень котельні та внутрішньо-майданчикових інженерних мереж, куди не входять позамайданчикові інженерні мережі та споруди, проекти автоматичного пожежегасіння та ОВНС, технологічні частини катка та плавального басейну.

Матеріалами справи стверджується що, позивач платіжним дорученням № 3697 від 23.10.2006р. (а.с. 10) перерахував відповідачу 192000,00 грн. передоплати за проектно-кошторисну документацію згідно договору № 140-06 від 16.10.2006р., а відповідач приступив до виконання робіт, обумовлених договором.

Відповідно до п. 3 договору передача позивачу оформленої в установленому порядку документації здійснюється згідно акта приймання, після повної сплати ним вартості робіт за виготовлену проектну документацію. Позивач протягом 5 днів від дня одержання проектно-кошторисної документації зобов'язаний передати відповідачу підписаний акт здачі приймання або мотивовану відмову від приймання робіт. У випадку мотивованої відмови позивача у прийманні документації, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок і зазначення терміну їх виконання. У разі прийняття рішення про припинення робіт, складається двосторонній акт і позивач оплачує фактично виконану роботу.

Позивач листом від 08.05.2007р. (а.с. 91) запропонував відповідачу розірвати договір № 140-06 на виконання проектно-кошторисної документації від 16.10.2006р. згідно доданого додатку - угоди про розірвання договору № 140-06 від 16.10.2006р. (а.с. 69.)

Отримавши вищевказану пропозицію позивача про розірвання договору (вх. № 651 від 10.05.2007р.), відповідач прийняв її в редакції позивача, про що свідчить долучена до матеріалів справи угода про розірвання договору № 140-06 від 16.10.2006р., підписана зі сторони відповідача в.о. директора ОСОБА_4 без будь-яких застережень.

Відповідно до пунктів 1, 2 вищевказаної угоди позивач і відповідач прийшли до згоди розірвати договір № 140-06 від 16.10.2006р., а авансовий платіж у розмірі 192000,00 грн., який був здійснений позивачем відповідно до п. 2.2. договору № 140-06 від 16.10.2006р. зарахувати в рахунок часткового розрахунку за іншим договором № 89-06 від 15.07.2006р.

Як зазначено у п. 3 цієї угоди про розірвання договору, з моменту набуття нею чинності сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками.

Водночас, відповідач листом № 3/6-202 від 16.05.2007р. (а.с. 70-71) направив позивачу акт про припинення проектних робіт за договором № 140-06 від 16.10.2006р., який (акт) не був підписаний позивачем з огляду на відсутність детального розрахунку вартості виконаних відповідачем робіт (а.с. 72). В матеріалах справи відсутні належні докази що свідчили б про погодження позивачем вартості виконаних відповідачем робіт.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що вищевказане листування сторін по узгодженню вартості виконаних відповідачем робіт не має правового значення з огляду на те, що укладена сторонами угода про розірвання договору № 140-06 від 16.10.2006р. є чинною, зміни в її умови сторони не вносили, недійсними умови цієї угоди судом не визнавались, тому в цьому випадку згідно ч. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до вищезазначеного, твердження відповідача про те, що сторони дійшли згоди щодо вартості частково виконаних робіт за договором № 140-06 від 16.10.2006р. та зарахування лише частини авансових коштів за договором № 140-06 від 16.10.2006р. у сумі 75788,40 грн. в рахунок платежів за іншим договором № 89-06 від 15.07.2006р., не підтверджуються наявними в матеріалах справи достатніми та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений інший договір № 89-06 на виконання проектно-кошторисної документації від 15.07.2006р. (а.с. 41-45), за умовами якого відповідач прийняв на себе виконання проектно-кошторисних робіт торгівельно-розважального центру по вул. Леніна, 1, в м. Бердичеві Житомирської області, з погодженою договірною ціною 306000,00 грн.

Додатковим погодженням № 1 від 01.12.2006р. до договору № 89-06 на виконання проектно-кошторисної документації (а.с. 22) сторони у зв'язку зі збільшенням об'єму робіт визначили загальну вартість робіт за договором № 89-06 від 15.07.2006р. у сумі 380400,00 грн.

На момент укладення угоди про розірвання договору № 140-06 від 16.10.2006р., та погодження між сторонами зарахування здійсненого позивачем за цим договором авансового платежу у сумі 192000,00 грн. в рахунок часткового розрахунку за іншим договором № 89-06 від 15.07.2006р., позивачем за цим іншим договором № 89-06 від 15.07.2006р. було перераховано відповідачу 170000,00 (а.с.11,13-14), а заборгованість відповідача за договором № 89-06 від 15.07.2006р. з урахуванням погодженого сторонами зарахування становила 18400,00 грн. (380400,00 - (170000,00 + 192000,00).

Позивач 17.07.2007р. платіжним дорученням № 5610 перерахував відповідачу передоплату за виконання проектно-кошторисних робіт згідно договору № 89-06 від 15.07.2006р. у сумі 134611,60 грн. (а.с. 12), при існуючій заборгованості за цим договором в сумі 18400,00 грн.

Листом-вимогою від 09.06.2009р. позивач просив повернути 116211,60 грн., однак відповідач залишив її без задоволення (а.с. 75).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Для застосування положень ст. 1212 ЦК України необхідна сукупність умов: перша - збільшення або збереження майна однією стороною з одночасним зменшенням його у іншої сторони (за рахунок іншої); друга - відсутність для цього підстав, встановлених законом або договором.

Оскільки сторони визначили загальну вартість робіт з виконання проектно-кошторисної документації за договором № 89-06 від 15.07.2006р. у сумі 380400,00 грн., то сплачені позивачем кошти понад визначену договором вартість у сумі 116211,60 грн. є набутими відповідачем за рахунок позивача без достатньої правової підстави і відповідач зобов'язаний їх повернути позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 22.02.2010 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, не базуються на законодавстві, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 підприємства "Житомирпроект" № 1/7-61 від 22.03.2011 року відмовити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 22.02.2010 року у справі № 10/1754 залишити без змін.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Житомирської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Грязнов В.В.