ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
11.10.11 Справа № 5008/905/2011
Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:
головуючий суддя Бонк Т. Б.
судді Бойко С. М.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Н. Чорній
за участю представників сторін:
від позивача не зявився
від відповідача (апелянта) не зявився
розглянув апеляційну скаргу ТОВ Торгівельний комплекс «Хуст», м. Хуст, закарпатська область № 17/08 від 17.08.2011 р.
на рішення господарського суду Закарпатської області від 09.08.2011 р. (суддя Тисянчин В. М.)
у справі № 5008/905/2011
за позовом ТОВ «Голден Фрутс», м. Свалява
до відповідача ТОВ Торгівельний комплекс «Хуст», м. Хуст, Закарпатська область
про стягнення 7 408, 01 грн. заборгованості
рішенням господарського суду Закарпатської області від 09.08.2011 р. у справі № 5008/905/2011 задоволено позов ТОВ «Голден Фрутс», м. Свалява, з ТОВ Торгівельний комплекс «Хуст», м. Хуст, Закарпатська область стягнуто на користь позивача 6 456, 93 грн. - основного боргу, 444, 14 грн. - пені, 85, 96 грн. 3 % річних, 420, 97 грн. інфляційних збитків, 102 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, отримавши товар від позивача, реалізувавши його, не сплатив вартості отриманого товару, в результаті чого у нього виникла заборгованість, на суму якої нараховані пеня, 3% річних та інфляція, які підлягають стягненню.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення частково скасувати, стягнувши 6 356, 93 грн. - основного боргу, 444, 14 грн. - пені, 85, 96 грн. 3% річних, 420, 97 грн. інфляційних збитків, 102 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, посилаючись на те, що судом вірно встановлено факт отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується відповідними видатковими накладними, проте, неправильно визначено основну суму заборгованості, оскільки станом на 08.08.2011 р. та 09.08.2011 р. апелянтом частково погашено суму боргу перед позивачем в сумі 100 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Апелянт просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги ці докази, оскільки він був позбавлений можливості реалізувати своє законне право, передбачене ст. 22 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2010 р. між ТОВ «Голден Фрутс»(постачальник) та ТОВ Торгівельний комплекс «Хуст»(покупець) укладено договір поставки № 157/1, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується передати покупцю товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар і своєчасно його оплатити. Постачальник надає покупцю право продажу товару третім особам, зареєстрованим і/або розташованим на території.

На виконання договору поставки постачальник в період з 05.01.2011 р. по 29.04.2011 р. поставив покупцю товар на загальну суму 6 456, 93 грн., що підтверджується реєстром накладних/платежів (а. с. 15) та самими видатковими накладними, копії яких містяться у матеріалах справи (а. с. 24 45).

Відповідно до п. 5.3 договору, оплата за поставлений товар здійснюється покупцем протягом 10 календарних днів з моменту отримання ним даного товару, шляхом безготівкового перерахунку коштів на банківський рахунок постачальника.

Проте, свої зобовязання щодо оплати за поставлений товар покупець (відповідач) не виконав, в результаті чого на момент подання позову заборгованість ТОВ торгівельний комплекс «Хуст»перед ТОВ «Голден Фрутс» становила 6 456, 93 грн.

Згідно ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 193 ГК України та 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Місцевий господарський суд правомірно визнав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в сумі 6 356, 93 грн.

Апелянтом (відповідачем) до апеляційної скарги додані копії платіжних доручень №№ 2665, 2674 від 08.08.2011 р. та 09.08.2011 р., з яких вбачається, що за день до прийняття рішення, а також в день винесення рішення по справі ним частково, в сумі 100 грн., оплачено борг.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою від 29.07.2011 р. розгляд справи місцевим господарським судом відкладався для надання відповідачу можливості надати суду пояснення по суті позовних вимог та забезпечити належний захист у суді, однак відповідач своїм правом не скористався, заперечень по суті позовних вимог не подав, розрахунок заборгованості не оспорив (а. с. 49).

Так, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вчинено всі дії, необхідні для правильного та обєктивного вирішення спору, що відповідає положенням ст. 65 ГПК України.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Апеляційна інстанція також погоджується з місцевим господарським судом щодо нарахування позивачем пені в сумі 444, 14, 81 грн. за період з 18.01.2011 р. по 20.06.2011 р. на підставі п. 6 ст. 232 ГКУ, а також 85, 96 грн. 3% річних, 420, 97 грн. інфляційних збитків, згідно п. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з повним врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Закарпатської області від 09.08.2011 р. у справі № 5008/905/2011 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ Торгівельний комплекс «Хуст», м. Хуст, Закарпатська область без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Бойко С. М.

Суддя Желік М. Б.

Повний текст постанови виготовлений 20.10.2011 р.