донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

17.08.2011 р. справа №18/60/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Акулової Н.В., Бойко І.А.

При секретарі: Бабечко А.Д.

За участю представників сторін:

від прокуратури: не зявився;

від позивача: ОСОБА_1 по дов.;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов., ОСОБА_3 по дов.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Старобільського району Луганської області м. Старобільськ

на рішення господарського суду Луганської області від 24.06.2011р. (повний текст від 29.06.2011р.) у справі №18/60/2011 (суддя Корнієнко В.В.)

за позовом Прокурора Старобільського району Луганської області в інтересах держави в особі Комунальної установи «Старобільське районне територіальне медичне обєднання» м. Старобільськ

до Комунального підприємства «Старобільськтепло»м. Старобільськ Луганської області

про стягнення 694 429,35грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Старобільського району Луганської області в інтересах держави в особі Комунальної установи «Старобільське районне територіальне медичне обєднання»м. Старобільськ звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Старобільськтепло»м. Старобільськ Луганської області, про стягнення зайво сплачених коштів за надану теплову енергію в розмірі 694 429,35грн.

Рішенням від 24.06.2011р. господарський суд Луганської області у задоволенні позову відмовив посилаючись на те, що ні прокурором, ні позивачем не надано суду доказів того, що кошти, які заявлено до стягнення як зайве сплачені, були дійсно сплачені позивачем відповідачу. Крім того, за висновком місцевого господарського суду, ні у позовній заяві, ні у додаткових поясненнях, прокурором чи позивачем не обґрунтовано, чому зайве сплачено саме 694 429,35грн. та яким чином перерахована ця сума.

Не погодившись з винесеним рішенням, прокурор звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції прийнято незаконне та необґрунтоване рішення, оскільки позовні вимоги підтверджені наявним в матеріалах справи актом ревізії КРУ у Луганській області №04-21/005 від 18.02.2011р. Зазначеною перевіркою КРУ, за висновком скаржника, і підтверджена сума позовних вимог та невідповідність методики розрахунку витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд. Як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, складений КРУ акт ревізії є належним і допустимим доказом у справі, який підтверджує, чому зайве сплачено саме 694 429,35грн. та яким чином перерахована ця сума, оскільки результати перевірки не оскаржені субєктами господарювання, які перевірялись.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Контрольно-ревізійним управлінням в Луганській області в ході проведення ревізії фінансово-господарської діяльності в Старобільському районному територіальному медичному обєднанні за період з 01.01.2008р. по 01.01.2011р. було виявлено ряд порушень, зокрема, щодо оплати завищених обсягів теплової енергії. За результатами зазначеної перевірки було складено акт №04-21/005 від 18.02.2011р.

Прокурор, посилаючись на те, що вказаною перевіркою було встановлено факт застосування відповідачем при розрахунку річної потреби позивача в тепловій енергії формул відповідно до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94, в той час як при розрахунку треба було керуватись вимогами Міжгалузевих норм споживання електричної та теплової енергії для установ та організацій бюджетної сфери України, в результаті чого відповідачем зайво предявлено позивачу для оплати 694 429,35грн., які останнім оплачені в повному обсязі за рахунок коштів загального фонду кошторису, звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення з КП «Старобільськтепло»зайво сплачених коштів за надану теплову енергію в розмірі 694 429,35грн.

В силу статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ст. 33 ГПК України).

Оцінивши матеріали та обставини справи, перевіривши наявні в них докази, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. 34 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами про порушення провадження у справі від 13.04.2011р. та відкладення розгляду справи від 26.04.2011р. і від 18.05.2011р. господарський суд Луганської області витребував у прокурора і позивача надання обґрунтованих пояснень щодо перерахування позивачем зайво сплачених коштів саме у визначеному позовними вимогами розмірі, а також надання доказів такої сплати, проте вищевказані вимоги залишились невиконаними.

Прокурор та позивач обґрунтовують позовні вимоги тільки результатами перевірки КРУ та актом №04-21/005 від 18.02.2011р. Разом з цим, судова колегія не може погодитись із висновком прокурора в апеляційній скарзі стосовно того, що зазначений акт є належним і допустимим доказом у справі, оскільки підтверджує, чому сплачено саме 694 429,35грн. та яким чином розрахована ця сума, з огляду на наступне.

Згідно ст. 35 ГПК України, підставами звільнення від доказування є: обставини, визнані господарським судом загальновідомими. Крім того, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені. Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

З наведеного вбачається, що серед підстав звільнення від доказування відсутні акти КРУ, складені за результатами перевірок відповідних підприємств, тобто встановлені такими актами обставини потребують доказування в загальному порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіна від 24.05.1995 №88 первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази перерахування позивачем відповідачу коштів в розмірі 694 429,35грн., а також докази в обґрунтування зайвої сплати саме вказаної суми.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду стосовно відмови у задоволенні позовних вимог як таких, що заявлені необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Луганської області від 24.06.2011р. у справі №18/60/2011 ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 24.06.2011р. (повний текст від 29.06.2011р.) у справі №18/60/2011 залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Прокурора Старобільського району Луганської області м. Старобільськ на рішення господарського суду Луганської області від 24.06.2011р. (повний текст від 29.06.2011р.) у справі №18/60/2011 залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: Н.В. Акулова

ОСОБА_4

Надруковано примірників 7

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

2-прокуратурі

1-господарському суду

1-ДАГС