ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
22.11.11 Справа № 5015/2705/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого судді Юрченка Я.О.
суддів Зварич О.В.
ОСОБА_1
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 Акціонерного ОСОБА_3 «Біг Енергія», м.Київ
на рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2011р.
у справі № 5015/2705/11
за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Гута», с.Ходовичі Стрийського району Львівської області
до відповідача ОСОБА_2 Акціонерного ОСОБА_3 «БІГ Енергія», м.Київ
про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог
За участю представників:
відповідача: ОСОБА_5
Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.08.2011р. у справі № 5015/2705/11 задоволено позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Гута»та припинено зобовязання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Гута»(82428, Львівська область, Стрийський район, с.Ходовичі, ідентифікаційний код 30899682) перед ОСОБА_2 акціонерним товариством Банком «БІГ Енергія»(01032, м.Київ, вул.Комінтерну, 15, ідентифікаційний код 20023462) по кредитному договору № КЛ-18-2007 від 06.04.2007р. в сумі 680000 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства Банку «БІГ Енергія»(01032, м.Київ, вул.Комінтерну, 15, ідентифікаційний код 20023462) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Гута»(82428, Львівська область, Стрийський район, с.Ходовичі, ідентифікаційний код 30899682) 6800 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з приписів ст.ст.202, 203 Господарського кодексу України, ст.ст.598, 601, 602, 603 Цивільного кодексу України, ст.ст.91, 92 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального права, в задоволенні позову відмовити, з мотивів у ній наведених. Зокрема апелянт покликається на те, що постановою Національного банку України від 24.02.2010р. № 97 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідаційну процедуру ОСОБА_2 акціонерного товариства Банку «БІГ Енергія». 01.03.2010р. призначено ліквідатором ВАТ Банку «БІГ Енергія»фізичну особу - незалежного експерта ОСОБА_6. Відомості про відкликання банківської ліцензії, ініціювання процедури ліквідації та призначення ліквідатора ВАТ Банку «БІГ Енергія»опубліковані 03.03.2010р. в газеті «Голос України»№ 38 (4788). Закон України «Про банки і банківську діяльність»є пріоритетним з питань ліквідації банків. Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення вимог банківського законодавства, затверджене постановою Правління НБУ від 28.08.2001р. № 369, яким встановлено механізм реалізації норм Закону України «Про банки і банківську діяльність», не передбачає способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Статтею 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність»передбачено черговість та порядок задоволення вимог кредиторів до банку. Задоволення вимог кредиторів до Банку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог порушує черговість задоволення вимог кредиторів банку і не сприяє реальному поповненню ліквідаційної маси та відповідно порушує вимоги ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, 06.04.2007р. між відповідачем (Банком) та позивачем (Позичальником) укладено Кредитний договір № КЛ-18-2007, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_3 надає Позичальнику кредит в розмірі 1000000 грн. терміном погашення до 03.04.2009р. (згідно з Додатковою угодою № 7 до Кредитного Договору з терміном погашення до 30.12.2010р., розмір кредиту 720000 грн.) та згідно з п.2 Кредитного Договору зі сплатою відсотків.

Згідно з довідкою Відповідача станом на 04.07.2011р. борг Позивача перед Відповідачем за Кредитним договором становить 680000 грн.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.02.2011р., ОСОБА_7 (цедент) відступив (передав) Позивачу право вимоги від Відповідача грошових коштів на загальну суму 8064,52 доларів США, що становить в еквіваленті 64435,51 грн., яке виникло у нього на підставі депозитних договорів, а саме: депозитного Договору № 01/1397-2009 від 26.01.2009р., депозитного Договору № 01/1395-2009 від 26.01.2009р., депозитного Договору № 01/1344-2009 від 21.01.2009р., укладених між цедентом та Відповідачем.

Згідно з довідкою Відповідача станом на 04.07.2011р. борг Відповідача перед ОСОБА_7 становить 219808,76 грн.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.02.2011р., ОСОБА_8 (цедент) відступила (передала) Позивачу право вимоги від Відповідача грошових коштів на загальну суму 60174,20грн., яке виникло у неї на підставі депозитного Договору № 09/1463-2008 від 18.09.2008р., укладеним між цедентом та Відповідачем.

Згідно з довідкою Відповідача станом на 04.07.2011р. борг Відповідача перед ОСОБА_8 Ференцієвною становить 292544,92 грн.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.02.2011р., ОСОБА_9 (цедент) відпустив (передав) Позивачу право вимоги від Відповідача грошових коштів на загальну суму 555390,29грн. за депозитним договором № Д-ФВ2-4879 від 24.12.2007р. та за договором № 09/1129-2008 від 04.09.2008р., укладеним між цедентом та Боржником.

Згідно з довідкою Відповідача станом на 04.07.2011р., борг Відповідача перед ОСОБА_9 становить 555390,29 грн.

Тобто на підставі Договорів про відступлення права вимоги (цесії) від 11.02.2011р., укладених між ТзОВ «Гута»та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, Позивач набув право вимоги від ВАТ Банку «БІГ енергія»грошових коштів на загальну суму 680000 грн.

Вважаючи, вимоги Позивача до Відповідача за Договорами про відступлення права вимоги та Відповідача до Позивача за Кредитним договором зустрічними, однорідними та такими, строк виконання яких настав, Позивач звернувся до Відповідача із заявою про зарахування зустрічних позовних вимог. Проте, листом № 361/24-01 від 18.03.2011р. Відповідач в зарахуванні зустрічних вимог відмовив, посилаючись на відсутність правових підстав для цього. Вказане стало підставою для звернення Позивача в Господарський суд Львівської області з позовом до Відповідача про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Заперечуючи вимоги позивача, апелянт покликається на те, що у Відповідача розпочато процедуру ліквідації, а Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення вимог банківського законодавства, затверджене Правлінням Національного банку України № 369 від 28.08.2001р., яким встановлено механізм реалізації норм Закону України «Про банки і банківську діяльність», не передбачає способу задоволення вимог кредиторів до банку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, та таке зарахування порушує черговість задоволення вимог кредиторів банку, передбачену Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Однак, з наведеними доводами апелянта погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування; для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Згідно з ч.1 ст.202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст.202 Господарського кодексу України, до відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 602 Цивільного кодексу України встановлено випадки, коли зарахування зустрічних вимог не допускається. Так, не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відтак, зарахування зустрічних однорідних вимог є можливим при наявності умов, встановлених ст.601 Цивільного кодексу України, та відсутності обставин, встановлених ст.602 Цивільного кодексу України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Згідно з ст.603 Цивільного кодексу України, у разі заміни кредитора боржник має право пред'явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора; у разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред'явлення вимоги; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред'явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Спеціальним законом, що регулює створення, діяльність, реорганізацію та ліквідацію банків є Закон України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 Закону України «Про банки і банківську діяльність», з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

При цьому, Закон України «Про банки і банківську діяльність»не містить заборони щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі при ліквідації банку і встановлені черговості задоволення вимог до банку.

Стаття 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність»встановлює черговість спрямування коштів, одержаних в результаті ліквідаційної процедури, до яких не можна віднести залік зустрічних вимог.

Відтак, необгрунтованою є відмова відповідача здійснити зарахування зустрічних вимог з посиланням на неможливість проведення цієї дії у звязку із здійсненням процедури ліквідації банку, та помилковими - доводи апелянта про неможливість проведення зарахування через порушення черговості задоволення вимог кредиторів, передбаченої Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2011р. у справі № 22/149.

Із встановлених судом дійсних обставин справи вбачається наявність умов, встановлених ст.601 Цивільного кодексу України, та відсутність обставин, встановлених ст.602 Цивільного кодексу України.

А тому, виходячи з вище наведених норм права та встановлених обставин справи, з яких вбачається, що вимоги Позивача до Відповідача за Договорами про відступлення права вимоги та Відповідача до Позивача за Кредитним договором є зустрічними, однорідними за матеріальним змістом, тобто грошовими, та такими, строк виконання яких настав, а отже, на підставі статей 598, 601 Цивільного кодексу України і ст.203 Господарського кодексу України є такими, що підлягають зарахуванню, відтак, місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобовязання Позивача за Кредитним договором та Відповідача за Договорами про відступлення права вимоги на суму 680000 грн. є припиненими внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову не спростовано, обставин, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в порядку статей 33, 34 ГПК України апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, таким, що прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Тому керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Господарського суду Львівської області від 03.08.2011р. у справі № 5015/2705/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 Акціонерного ОСОБА_3 «Біг Енергія», м.Київ без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.