ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
25.10.11 Справа № 5015/2541/11
Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:
головуючий суддя Бонк Т. Б.
судді Бойко С. М.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання М. Мельник
за участю представників сторін:
від позивача (апелянта) ОСОБА_2 представник
від відповідача ОСОБА_3 представник
від третіх осіб не зявилися
розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», м. Київ № ЦХП-18/1219 від 04.08.2011 р.
на рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2011 р. (суддя Костів Т. С.)
у справі № 5015/2541/11
за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», м. Київ
до відповідача ТОВ Корпорації «Колійні ремонтні технології», с. Зубра, Львівська область
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 територіально-галузеве обєднання «Південна залізниця», м. Харків
ПАТ «Дружківський завод металевих виробів», м. Дружківка, Донецька область
про стягнення 118 301, 40 грн.
рішенням господарського суду Львівської області від 19.07.2011 р. у справі № 5015/2541/11 відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», м. Київ до ТОВ Корпорації «Колійні ремонтні технології», с. Зубра, Львівська область про стягнення 118 301, 40 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до умов договору між сторонами та правил Інкотермс, в частині, що регулюють поставку товару на умовах FCA, ризик втрати товару перейшов до позивача.

У своїй апеляційній скарзі позивач просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позов, посилаючись на те, що оскільки вантаж на адресу вантажоодержувача надійшов в непошкодженому вагоні зі справними пломбами вантажовідправника, то неможливо, щоб вантаж був завантажений ВАТ «Дружківський метисний завод»у кількості, визначеній в залізничній накладній, а надійшов на адресу вантажоодержувача з цілими пломбами з нестачею в 7 тон.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа без самостійних вимог ПАТ «Дружківський завод металевих виробів», зазначає, що вантаж був завантажений у справний вагон № 24533721 у порядку, передбаченому ст.ст. 13, 22, 24, 37 Статуту залізниць України та Правил прийому вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644. Згідно ст. 110 Статуту залізниць України, відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажу вантажоодержувачеві несе залізниця. Крім цього, третя особа зазначає, що 14.07.2009 р. на адресу вантажоодержувача прибули представники товариства для встановлення нестачі вантажу, проте, 13.07.2009 р. вже відбулось приймання продукції, що є порушенням інструкції П-6.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2009 р. між ТОВ Корпорації «Колійні ремонтні технології» (покупець) та ВАТ «Дружківський метизний завод» (постачальник) укладено договір № 10075, згідно п. 1.1 якого постачальник зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити металопродукцію. Постачальник забезпечує поставку товару на умовах EXW м. Дружківка, склад заводу-виробника із завантаженням на транспортний засіб покупця (п. 4.2.). Датою поставки є дата, вказана у товарно-супровідній накладній (п. 4.5.). Специфікаціями до договору передбачалась поставка болтів та гайок відповідних ГОСТів.

20.03.2009 р. між ТОВ Корпорації «Колійні ремонтні технології» (постачальник) та Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (замовник) укладено договір поставки № 09/03/20-2п, згідно умов якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення, у тому числі болт закладний з гайкою для рейкових скріплень залізничної колії 22*175 у кількості 109 460 кг. на суму 956 872, 87 грн.

Згідно п.п. 5.1, 5.3 договору, постачальник здійснює поставку продукції залізничним транспортом загального користування на умовах FCA станція відвантаження, з подальшим прямуванням продукції на адресу вантажоодержувачів, які зазначаються в рознарядці замовника. Датою поставки продукції вважається дата відправлення цієї продукції, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній, на адресу вантажоодержувача, яка вказується в рознарядці замовника. Згідно п. 7.2 договору, поставка продукції підтверджується сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі, який замовник повинен підписати і повернути постачальнику після підтвердження вантажоодержувачем факту отримання. Відповідно до п. 7.4 договору, у разі виявлення невідповідності, зокрема, кількості, продукції при прийманні, постачальник в погоджений термін, але не більше 20 днів робить за свій рахунок постачання недопоставленої продукції.

Судом встановлено, що 31.01.2010 р. позивач повністю оплатив вартість товару, про що був складений акт звірки взаєморозрахунків.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 10075 від 05.10.2009 р., укладений між відповідачем (покупець) та ВАТ «Дружківський метизний завод» (постачальник), фактично виконувався сторонами. Так, згідно накладних та специфікацій (знаходяться в матеріалах справи), ВАТ «Дружківський метизний завод» поставив відповідачеві продукцію виробничо-технічного призначення на суму 956 872, 87 грн. для подальшої поставки позивачеві. Жодних доказів недопоставки товару по цьому договору суду не надано.

Позивач придбавав даний товар з метою його подальшої поставки СТГО «Південна залізниця».

26.12.2008 р. між позивачем (постачальник) та СТГО «Південна залізниця» укладено договір поставки № ЦХП-30109, за яким постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а покупець прийняти і оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (п. 1.1). Постачальник здійснює поставку продукції залізничним або автомобільним транспортом на умовах та в терміни, вказані в специфікаціях (п. 4.1). Відповідно до специфікації № 5.7 на постачання товару з 01.07.2009 р. по 31.07.2009 р., з врахуванням протоколу розбіжностей від 03.09.2009 р., позивач зобовязався поставити СТГО «Південна залізниця» спірний товар на вказану суму на умовах FCA.

Як вбачається з матеріалів справи, по рознарядці позивача належний відповідачу товар безпосередньо від ВАТ «Дружківський завод металевих виробів»по залізничній накладеній № 50899615, вагон № 24533721 надійшов безпосередньо до СТГО «Південна залізниця».

Під час прийомки товару позивачем встановлено нестачу 7 тон, що, відповідно до специфікації № 1 до договору, становить 118 301, 40 грн., про що було складено акт № 17755 від 12.07.2009 р. Про це телеграмою був інформований відправник, який, свого представника для спільного приймання продукції не направив. Тому акт про фактичну якість та комплектність одержаної продукції № 1 від 13.07.2009 р. складений за участю представника громадськості. Вагон був справним зі справними ЗПУ, які відповідають перевізним документам, що підтверджується змістом акту. Посилання відповідача на односторонній характер акту до уваги не береться з огляду на п. 17 Інструкції № П-6, враховуючи повідомлення відповідача телеграмою про виклик його представника.

Відповідач посилається на те, що згідно умов договору, він поставив товар у повній кількості, який у меншій кількості надійшов вантажоодержувачу.

Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс»(редакція 2000 року), термін «франко-перевізник»означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При цьому під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобовязується здійснити або забезпечити здійснення перевезення. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обовязки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі. Згідно ст. А.3 «а» правил Інкотермс, продавець зобовязаний надати товар перевізнику у названому місці у день чи в межах узгодженого для поставки періоду. Поставка вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем. Покупець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту, коли товар є поставленим.

Згідно ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт», залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу, вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до п. 30 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р., завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами. Згідно п. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Відповідно до п. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Матеріалами справи підтверджується, що спір за позовом ДП Матеріально-технічного забезпечення Залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» до СТГО «Південна залізниця» за участю третьої особи вантажовідправника ВАТ «Дружківський метизний завод», про стягнення суми нестачі вже був предметом судового розгляду.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 27.045.2010 р. у справі № 42/355-09, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2010 р., у позові до перевізника було відмовлено повністю та встановлено, що відповідно до умов договору, між сторонами ризик втрати несе позивач ДП «Матеріально-технічного постачання».

Досліджуючи зміст договору поставки, а саме п.п. 5.1, 5.3 разом із п.п. 7.2, 7.4 договору, суд дійшов висновку, що сторонами було погоджено момент поставки як дату відмітки на накладній про відправлення продукції. Із зазначеної відмітки вбачається, що товар відповідно до умов договору був поставлений у повній кількості, передбаченій договором.

Враховуючи наведене, відповідно до умов договору між сторонами та правил Інкотермс, в частині, що регулюють поставку товару на умовах FCA, ризик втрати товару перейшов до позивача.

Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2011 р. у справі № 5015/2541/11 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», м. Київ без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Бойко С. М.

Суддя Желік М. Б.

Повний текст постанови виготовлений 27.10.2011 р.