ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.11 Справа № 12/635-06.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства SELMI, м. Суми

до відповідачів: 1. Комунального підприємства Сумське міське бюро технічної

інвентаризації, м. Суми

2. Виконавчого комітету Сумської міської ради, м. Суми

3. Фонду державного майна України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області, м. Суми

про визнання права власності

за зустрічним позовом: Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства SELMI, м. Суми

за участю: Прокуратури Сумської області

про визнання права власності

та

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору:

Сумська обласна рада професійних спілок

до відповідачів: 1.Відкритого акціонерного товариства SELMI, м. Суми

2.Виконавчого комітету Сумської міської ради, м.Суми

3.Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», м.Суми

4.Фонду Державного майна України, м.Київ

5.Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області, м.Суми

про визнання права власності

СУДДЯ СОПЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: не зявився

від відповідачів: 1.не зявився

2.не зявився

3.Смук Р.В., довіреність № 28 від 06.01.2011 року

від третьої особи: ОСОБА_1, довіреність № 58 від 20.09.2010 року

від позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_1, довіреність № 28 від 06.01.2011 року

від відповідача: не зявився

прокурор: Передерій І.Г.

від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2, довіреність № 08-164 від 13.10.2011 року

від відповідачів: 1. не зявився

2.не зявився

3.не зявився

4. ОСОБА_1, довіреність № 28 від 06.01.2011 року

5. ОСОБА_1, довіреність № 58 від 20.09.2010 року

Суть спору: позивач за первісним позовом, згідно позовної заяви, просив суд визнати за ним права власності на нерухоме майно: житлову будівлю (гуртожиток) цегляну пятиповерхову будівлю розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська 35, житлову будівлю (гуртожиток) розташовану за адресою: м.Суми, вул. Першотравнева 22 та житлову будівлю (гуртожиток) цегляну чотирьохповерхову будівлю розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева 26; зобовязати Комунальне підприємство Сумське міське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на зазначене нерухоме майно.

Позивач за зустрічним позовом, згідно заяви про уточнення позовних вимог, просив суд вилучити з незаконного володіння ВАТ «SELMI» нерухоме майно, а саме: житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 35, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 22, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 26, а також визнати право власності на нерухоме майно, а саме: житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 35, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 22, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 26, нежитлове приміщення, яке в технічному паспорті комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації, м. Суми, позначено літерами А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х та номерами 1-4, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 77 а, за державою в особі Фонду державного майна України, за державою в особі Фонду державного майна України.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Сумська обласна рада професійних спілок просила суд визнати за Сумською обласною радою професійних спілок право власності на вбудовані приміщення, загальною площею 434 кв.м., що знаходиться у житловому будинку (гуртожитку) № 35 по вул. Комсомольська в м.Суми, а саме:

- підвал: коридор XXIII - площею 8,1 кв.м., приміщення XXIV - 20,0 кв.м., приміщення XXV - 47,9 кв.м., част. коридору XXII - площею 3,0 кв.м, част. тамбуру XXI - 0,5 кв.м, всього - 79,5 кв.м.;

- другий поверх: душова LXI - площею 1,8 кв.м., мийка LXII - площею 3,1 кв.м., вбиральня LXIII - площею 9,0 кв.м., вбиральня LXIV площею 6,1 кв.м., вбиральня LXV - площею 6,3 кв.м., коридор LXVII - площею 47,3 кв.м., коридор LXVIII площею 4,9 кв.м., жит. кімната 1 - площею 19,5 кв.м., жит. кімната 2 - площею 18,5 кв.м., жит. кімната 3 - площею 18,3 кв.м., жит. кімната 4 - площею 18,4 кв.м., жит. кімната 5 - площею 14,2 кв.м., жит. кімната 6 площею 13,2 кв.м., жит. кімната 7 - площею 13,0 кв.м., жит. кімната 8 - площею 13,2 кв.м., кімната вахт. 9 - площею 10,5 кв.м., жит. кімната 10 - площею 13,4 кв.м., жит. кімната 11 - площею 13,1 кв.м., кімната 12 - площею 13,3 кв.м., кімната 13 - площею 13,0 кв.м., жит. кімната 14 - площею 18,4 кв.м., кабінет 15 площею 57,1 кв.м., кімната 16 - площею 8,9, всього - 354,5 кв.м.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судовому засіданні пояснила, що їхня позиція по поданому позову не змінилася.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом та відповідач за позовом третьої особи), перший та другий відповідачі за первісним позовом (другий та третій відповідачі за позовом третьої особи) в судове засідання не з'явилися, повноважних представників не направили, про дату час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та повноважних представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

Рішенням господарського суду Сумської області від 20.02.2009р. частково задоволено первісний позов Відкритого акціонерного товариства «SELMI»; визнано за Відкритим акціонерним товариством «SELMI» право власності на нерухоме майно: житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 4838кв.м., розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 35; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1424кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 22; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1848кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 26, нежитлові приміщення, які в технічному паспорті Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м. Суми, позначені літерами "А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х", та номером 1-4, розташовані за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 77а; в частині позовних вимог до Комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" провадження у справі припинено на підставі п. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України; в задоволенні зустрічного позову Фонду державного майна України відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.07.2009р. рішення суду від 20.02.2009р. скасовано частково, в частині задоволення позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "SELMI" про визнання права власності на нерухоме майно: житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 4838кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Комсомольська, 35; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1424кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 22; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1848кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 26, та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог Фонду державного майна України в повному обсязі; прийнято нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги позивача за первісним позовом задоволено частково.

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "SELMI" про визнання права власності на нерухоме майно: житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 4838кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Комсомольська, 35; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1424кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 22; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1848кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 26, відмовлено; в решті рішення Господарського суду Сумської області відносно первісних позовних вимог залишено без змін.

Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом задоволено частково.

Вилучено з незаконного володіння Відкритого акціонерного товариства "SELMI" нерухоме майно, а саме: житлову будівлю загальною площею 4838кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Комсомольська, 35; житлову будівлю загальною площею 1424кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 22; житлову будівлю загальною площею 1848кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 26.

Визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на нерухоме майно, а саме: житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 4838кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Комсомольська, 35; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1424кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 22; житлову будівлю (гуртожиток) загальною площею 1848кв.м., розташовану за адресою м. Суми, вул. Першотравнева, 26.

В позовних вимогах позивача за зустрічним позовом щодо вилучення та визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України нежитлові приміщення, які в технічному паспорті Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м. Суми, позначені літерами "А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х", та номером 1-4, розташовані за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 77а, відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України № 12/635-06 від 06.04.2010 року було скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.07.2009 року та рішення господарського суду Сумської області від 20.02.2009 року в частині результатів розгляду зустрічного позову Фонду державного майна України про визнання права власності на будівлю (гуртожиток) № 35 по вул. Комсомольська у м.Суми загальною площею 4838 кв.м. і в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Суд розглянувши матеріали справи в частині визнання права власності на будівлю (гуртожиток) № 35 по вул. Комсомольська у м.Суми загальною площею 4838 кв.м. за Фондом державного майна України визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Фонд державного майна України звернувся з зустрічним позовом, в якому просив суд визнати право власності на нерухоме майно: житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 35, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 22, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 26, нежитлове приміщення, яке в технічному паспорті комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації, м. Суми, позначено літерами А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х та номерами 1-4, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 77-а, за державою в особі Фонду державного майна України.

Позивач за зустрічним позовом подав суду уточнення зустрічної позовної заяви №10-25-783 від 22.01.2009 р., в яких просив суд вилучити з незаконного володіння ВАТ SELMI нерухоме майно, а саме: житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 35, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 22, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 26, а також визнати право власності на нерухоме майно, а саме: житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Комсомольська, 35, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 22, житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 26, нежитлове приміщення, яке в технічному паспорті комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації, м. Суми, позначено літерами А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х та номерами 1-4, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 77-а, за державою в особі Фонду державного майна України.

В обґрунтування позовних вимог Фонд державного майна України посилався на те, що спірне майно є державною власністю, оскільки частиною 2 ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" в редакції, яка діяла на момент масової приватизації гуртожитків, чітко було визначено, що дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів.

Як вбачається з матеріалів справи до 31 січня 1994 року позивач мав статус державного підприємства з назвою ВО «Електрон». В 1993 році, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року та наказу Фонду державного майна України від 13.09.1993 року була розпочата приватизація позивача за первісним позовом. Вона закінчилася 31 січня 1994 року, що підтверджується наказом Фонду державного майна України за № 3-АТ, відповідно до якого було затверджено план приватизації державного майна Сумського виробничого обєднання Електрон, припинено діяльність комісії з приватизації, створеної Фондом наказом від 30.11.93 № 245 ПК, наказано створити акціонерне товариство відкритого типу SELMI, засновником якого виступає Фонд державного майна України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.1993 року № 717, якою затверджена методика оцінки вартості обєкта приватизації, оцінці повинна передувати його повна інвентаризація, проведена відповідно до Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 року № 158.

Інвентаризацію майна позивача під час приватизації здійснювала інвентаризаційна комісія, затверджена наказом Фонду державного майна України від 30.11.1993 року № 325-ІК. В результаті проведеної інвентаризації та відповідно до інвентарних записів по основним засобам ВО Електрон, а саме до порівняльної відомості про інвентаризації цінностей балансовий рахунок № 01, які обліковуються на відповідальному зберіганні у матеріально-відповідальних осіб позивача станом на 01.12.1993 року загальна сума активів склала 9,72 крб.

Результати проведеної інвентаризації були затверджені протоколом засідання інвентаризаційної комісії від 17.12.1993 року та Фонду державного майна України. Відповідно до Акту оцінки вартості майна державного підприємства Сумське виробниче обєднання Електрон, затвердженого 30.12.1993 року Головою ФДМУ балансова вартість основних засобів позивача на дату затвердження становила 17910788,0 тис. крб.

Відповідно до Акту оцінки вартості державного підприємства Сумське виробниче обєднання Електронвід 30.12.1993 року вартість цілісного майнового комплексу була зменшена в тому числі на вартість державного житлового фонду 110116 тис. крб. Серед обєктів державного житлового фонду спірні гуртожитки відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 закону Про оренду державного та комунального майна в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, цілісним майновим комплексом є господарський обєкт із закінченим циклом виробництва продукції (робіт, послуг).

Зі змісту даної норми вбачається, що до складу цілісного майнового комплексу, який підлягає приватизації, не міг бути включений спірний гуртожиток, оскільки останній не виконує виробничих функцій та не входить до завершеного циклу виробництва.

Крім того, ч. 2 ст. 3 закону Про приватизацію державного майна, прямо передбачено, що дія цього закону не поширюється на приватизацію обєктів житлового фонду, до складу яких згідно з вимогами ст. ст. 4-6 Житлового кодексу Української РСР також відносяться гуртожитки.

Отже, зазначені вимоги закону виключають можливість приватизації гуртожитків у складі цілісного майнового комплексу.

За п. п. 41, 42 Методики оцінки вартості обєктів приватизації, затвердженої постановою КМУ від 08.09.1993 року № 717 (яка була чинною на час проведення приватизації спірного майна), вартість майна цілісного майнового комплексу, зокрема, зменшується на вартість майна державного житлового фонду, що приватизується відповідно до закону Про приватизацію державного житлового фонду, а також вартість обєктів, що не підлягають приватизації.

Статтею 127 ЖК УРСР передбачено, що під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що розташовані на території УРСР, утворюють житловий фонд (ст. 4 вказаного кодексу).

Як було зазначено вище, відповідно до ст. ст. 4-6 цього кодексу гуртожитки відносяться до обєктів державного житлового фонду, а отже згідно з вимогами ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизації не підлягають.

Крім того, зі змісту ст. 3 вказаного закону вбачається, що його дія поширюється виключно на приватизацію житла громадянами, а не юридичними особами.

Зазначені обставини свідчить про відсутність правових підстав, передбачених законом для внесення спірних гуртожитків до статутного фонду позивача за первісним позовом (їх приватизації позивачем за первісним позовом).

На підставі наведеного, суд вважає, що гуртожитки, як обєкти державного житлового фонду, приватизації не підлягали.

Такі обєкти відповідно до ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду за бажанням державних підприємств, організацій та установ, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких вони знаходились, могли передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону на користь громадян. Вказана стаття також передбачає, що у разі зміни форми власності підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні перебуває державний житловий фонд, останній (крім гуртожитків) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних сільських ОСОБА_1 народних депутатів.

Гуртожитки, які у процесі перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство не передавалися до комунальної власності, могли залишатися на балансі товариства, так використовуватися з метою забезпечення житлом працівників товариства, проте права включення їх до статутного фонду законодавством не передбачено.

Слід зазначити, що пунктом 8 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 02.04. 1994 року N 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності" визначено, що знаходження будинку, що належить до загальнодержавної або до комунальної власності, на балансі одного підприємства (організації) не означає, що останній має виключне право користування всіма приміщеннями цього будинку. Якщо будинок збудований за рахунок державних централізованих джерел фінансування і власник (орган, уповноважений управляти державним майном) визначив належність спірного приміщення кожному з підприємств (організацій), то факт знаходження будинку на балансі одного з підприємств не є підставою для визнання його єдиним законним володільцем усіх приміщень цього будинку.

Стаття 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" визначає, що одним із суб'єктів управління об'єктами державної власності є Фонд державного майна України.

Стаття 7 вищевказаного Закону встановлює, що Фонд державного майна України відповідно до законодавства, зокрема: 1) щодо державних підприємств, установ і організацій: в) виступає від імені держави засновником господарських організацій, до статутних фондів яких передається державне майно, у тому числі холдингових компаній та підприємств, які підлягають корпоратизації відповідно до законодавства; ґ) приймає рішення про створення, реорганізацію (реструктуризацію) та ліквідацію підприємств і організацій, заснованих на державній власності, що перебувають у його управлінні; і) забезпечує захист майнових прав держави на території України відповідно до законодавства, а за її межами - відповідно до чинних міжнародних договорів у межах своїх повноважень; 2) щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна: г) приймає рішення про передачу до статутного фонду господарських організацій об'єктів державної власності; з) за пропозицією уповноважених органів управління приймає рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських організацій, але перебуває на їх балансі; и) дає дозвіл (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством; й) погоджує (приймає) рішення про передачу об'єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших уповноважених органів управління або Національній академії наук України, галузевим академіям наук та ін.

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, згідно ст. 387 Цивільного кодексу України.

Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, передбачає ст. 392 ЦК України.

Главою 83 Цивільного кодексу України встановлено набуття, збереження майна без достатньо правової підстави, зокрема положення ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення вказаної глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним право чином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до вимог ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Положення ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України забезпечують можливість захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, шляхом визнання відповідного права, а ст.392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до рішення господарського суду Сумської області від 07.12.2010 року по справі № 17/90-08 за позовом: Сумської обласної ради профспілок, до відповідачів: 1.Фонду Державного майна України, 2.Сумської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. ВАТ «SELMI», 2 Виконавчий комітет Сумської міської ради, про визнання права власності, позов задоволено повністю, визнано за Сумською обласною радою профспілок право власності на вбудовані приміщення загальною площею 434 кв.м., що знаходяться у житловому будинку (гуртожитку) № 35 по вул. Комсомольській в м.Суми. Дане рішення суду набрало законної сили.

Згідно п. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій України», ст.115 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим до виконання на всій території України і виконується всіма державними та недержавними установами, підприємствами, організаціями.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що держава в особі Фонду державного майна України являється власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Комсомольська, 35, загальною площею 4404 кв.м.

Керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Зустрічний позов Фонду державного майна України - задовольнити частково.

2.Вилучити з незаконного володіння ВАТ «SELMI» (м.Суми, вул. Комсомольська, 68а, ) нерухоме майно, а саме: житлову будівлю (гуртожиток), розташовану за адресою: м.Суми вул. Комсомольська, 35.

3.Визнати за державою в особі Фонду державного майна України (м.Київ, вул. Кутузова, 18/9, ) право власності на нерухоме майно, а саме: нерухоме майно: житлову будівлю (гуртожиток), загальною площею 4404 кв.м., розташовану за адресою: м.Суми, вул.. Комсомольська, 35.

4. В іншій частині зустрічного позову відмовити.

СУДДЯ О.Ю. СОПЯНЕНКО

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 01.11.2011 року.