ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
06.12.11 Справа № 5015/4822/11
Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:
головуючий суддя Бонк Т. Б.
судді Бойко С. М.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Н. Чорній
за участю представників сторін:
від позивача ОСОБА_2 представник
від відповідача (апелянта) не зявився
розглянув апеляційну скаргу ТОВ «Форт-Агро-Буд», смт. Дашава, Львівська область № 155 від 07.10.2011 р.
на рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2011 р. (суддя Рим Т. Я.)
у справі № 5015/4822/11
за позовом ТОВ «Євроізол-Геосинтетикс», м. Київ
до відповідача ТОВ «Форт-Агро-Буд», смт. Дашава, Львівська область
про стягнення 63 659, 31 грн.
рішенням господарського суду Львівської області від 21.09.2011 р. у справі № 5015/4822/11 задоволено позов ТОВ «Євроізол-Геосинтетикс», м. Київ, з ТОВ «Форт-Агро-Буд», смт. Дашава, Львівська область на користь позивача стягнуто 62 923, 20 грн. основного боргу, 503, 39 грн. інфляційних втрат, 232, 72 грн. 3 % річних, 636, 59 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 236 грн. в повернення витрат по сплаті послуг інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, отримавши від позивача товар, не сплатив його повністю, в результаті чого у нього виникла заборгованість, на суму якої нараховані інфляційні втрати та 3 % річні.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові, посилаючись на те, що суд в порушення п.п. 1, 3 ст. 77 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами та прийняв рішення, позбавивши відповідача можливості надати відповідні докази та не взявши до уваги клопотання про відкладення.

Позивач подав пояснення щодо даної справи, в якому зазначив, що оскільки договір укладено між сторонами шляхом здійснення конклюдентних дій, відповідно, розрахунок штрафних санкцій проводився із врахуванням норм ст. 530 ЦК України, тобто з 01.05.2011 р.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, поясненнях до неї, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 92 923, 20 грн., що підтверджується видатковою накладною № 570554 від 05.11.2010 р. та довіреністю № 76 від 04.11.2010 р.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем надіслано на адресу відповідача претензію № 28 від 22.04.2011 р. з вимогою погасити заборгованість за отриманий товар у сумі 62 923, 20 грн. Претензію відповідач отримав 28.04.2011 р., про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення, долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ст. 639 ЦК України).

Між сторонами у справі виникли зобовязання щодо поставки товару на підставі договору поставки згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України. Факт укладення такого договору підтверджується вчиненими сторонами конклюдентними діями діями сторін, направлених на досягнення спільного результату, а саме передачею товару позивачем та прийняттям цього товару відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки сторонами не було погоджено в належній формі строків оплати товару, то необхідно застосовувати положення ст. 530 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у 7-денний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки відповідач отримав товар, проте, не оплатив вартості поставленого товару, вимоги про стягнення 62 923,20 грн. є обґрунтованими та такими, що підставно задоволені господарським судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, розрахунок штрафних санкцій ТОВ «Євроізол-Геосинтетикс»правомірно здійснило із врахуванням положень ст. 530 ЦК України, а саме через 7 днів від дати отримання ТОВ «Форт-Агро-Буд»претензії із вимогою погасити борг, тобто з 01.05.2011 р., відтак, стягнення з відповідача 503, 39 грн. інфляційних втрат за травень 2011 року та 232, 72 грн. 3 % річних за 45 днів прострочення є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2011 р. у справі № 5015/4822/11 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Форт-Агро-Буд», смт. Дашава, Львівська область без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Бойко С. М.

Суддя Марко Р. І.

Повний текст постанови виготовлений 08.12.2011 р.