ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" лютого 2011 р. Справа № 4/1.

За позовом ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

до відповідача ОСОБА_2 фірми Буковина

про зобовязання виконати умови договору № КП-143-НБ від 16.09.1998 року.

За зустрічним позовом ОСОБА_2 фірми Буковина

до відповідача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

про визнання недійсним договорів в частині покладених на покупця зобовязань

Суддя О. Г. Проскурняк

Представники:

Від позивача ОСОБА_3

Від відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

В засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області звернулося з позовом до ОСОБА_2 фірми Буковина про зобовязання виконати умови договору № КП-143-НБ від 16.09.1998 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за первісним позовом посилається на те, що 15.09.1998р. між регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області та виробничо-комерційною фірмою Буковина, укладено договір купівлі-продажу №КП-143-НБ об'єкта незавершеного будівництва-корпусу обласної клінічної лікарні, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Боярка, 1-А. Згідно розділу 5 договору купівлі-продажу №КП-143-НБ від 15.09.1998р. виробничо-комерційна фірма Буковина зобов'язана у встановлений договором термін сплатити ціну продажу об'єкта приватизації та виконати умови продажу відповідно до протоколу №4 конкурсної комісії від 10.09.1998р. про визначення остаточного переможця конкурсу, а саме завершити будівництво об'єкта та ввести в експлуатацію до 30.09.2006р. згідно з внесеними змінами до договору, створити на базі об'єкта незавершеного будівництва заклад охорони здоров'я, відповідно до внесених змін до договору, створити не менше 25 (двадцяти п'яти) робочих місць; створити безпечні та нешкідливі умови праці; провести благоустрій прилеглої території; забезпечити санітарно-екологічні та технічні норми експлуатації згідно з чинним законодавством; забезпечити заходи щодо охорони навколишнього середовища.

Далі позивач стверджує, що за об'єкт приватизації відповідачем кошти сплачено в повному обсязі, будівництво завершено. При цьому зазначає, що відповідачем на базі придбаного обєкта, заклад охорони здоровя не створений, та створено лише 12 робочих місць. У звязку з цим та враховуючи не визначення у договорі строків виконання даних зобовязань, позивач звернувся із вимогою щодо їх виконання. Однак на думку позивача, відповідачем у строки встановлені статтею 530 ЦК України означені зобовязання не виконані.

Відповідач за первісним позовом заперечує проти позовних вимог та зазначає, що відповідно до умов договору на базі обєкту приватизації створено та функціонує заклад який надає медичні послуги, окрім того створено 25 робочих місць, також із залученням медичного персоналу. На думку відповідача, позивач неправомірно тлумачить умови договору стосовно того, що ВКФ Буковина, основним видом діяльності якої є здійснення будівельних робіт зобовязано особисто здійснювати медичну практику на базі збудованого ним корпусу клінічної лікарні. Відповідач вважає, що метою покладення на нього зобовязань є використання обєкту приватизації за цільовим призначенням, саме як закладу охорони здоров'я, що і здійснюється. В даний час у приміщеннях збудованої відповідачем клінічної лікарні діють у сфері охорони здоровя низка підприємств та приватних лікарів, які мають відповідні ліцензії.

Ухвалою від 19 січня 2010 року, суд прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 фірми Буковина до ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області про визнання недійсним договору купівлі продажу № КП-143 в частині абзаців 3 та 4 пункту 5.3. розділу 5, щодо створення на базі об'єкта незавершеного будівництва закладу охорони здоровя та не менше 25 (двадцяти п'яти) робочих місць.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що згідно пункту 2 статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна, до договору купівлі-продажу повинні включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов'язання або зобовязання сторін передбачені умовами аукціону, конкурсу чи викупу. При цьому, термін дії зазначених зобовязань, за винятком виконання встановлених мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'ять років. Спірні зобов'язання, що передбачені абзацами 3 та 4 пункту 5.3. договору № КП-143, в силу Закону України № 3543-ХІІ від 21.10.2003 року Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не вважаються мобілізаційним завданням. У зв'язку з цим покладення на ВКФ Буковина зобов'язань щодо створення 25 робочих місць та травматологічної клініки або закладу охорони здоров'я без обмеження терміну їх дії 5-ма роками з дати укладення договору суперечить статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна. Встановлення в договорі № КП-143 від 15.09.1998 року терміну виконання зобов'язань без обмеження терміну їх дії п'ятьма роками суперечить статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна, право встановлювати інший термін не передбачено законами України, тому така умова договору також порушує статті 19 Конституції України, як норму прямої дії.

Відповідач за зустрічним позовом заперечує проти позовних вимог та вказує, що

згідно статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна до договору купівлі-продажу включено передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов'язання або зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, щодо. Тому термін дії зазначених зобов'язань, за винятком виконання встановлених мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'ять років. Таким чином, вказаною правовою нормою правило відносно максимального встановлення зобов'язань не більше 5 років передбачено лише щодо обов'язків, зазначених у частині 2 статті 27 Закону України Про приватизацію державного майна. З огляду на викладене, умови договору купівлі-продажу №КП-143 від 15.09.1998р., визначені абзацами 2 та 4 пункту 5.3. розділу 5 не суперечать нормам, визначеним статтею 27 Закону України Про приватизацію державного майна, оскільки не входять до переліку обов'язків, наведених в частині 2 вказаної статті, термін дії яких не повинен перевищувати п'яти років. Окрім того, відповідач зазначає, що термін дії зобов'язань, визначених в абзацах 3 та 4 пункту 5.3. розділу 5 договору купівлі-продажу №КП-143-НБ від 15.09.1998р. не перевищує п'ять років. Відсутність остаточної дати виконання зазначених вище зобов'язань, жодним чином не вказує на перевищення понад 5 років терміну дії таких зобов'язань, оскільки до договору купівлі-продажу №КП-143-НБ від 15.09.1998р., шляхом укладення додаткового договору до нього, вносились зміни від 12.03.2001р., 04.07.2003р., 04.04.2005р., 25.10.2005р. щодо строків завершення будівництва об'єкту приватизації до 30.09.2006р.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15.09.1998р. між регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області та виробничо-комерційною фірмою Буковина, укладено договір купівлі-продажу № КП-143 об'єкта незавершеного будівництва-корпуса обласної клінічної лікарні, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Боярка, 1-А.

Згідно акту приймання передачі від 18.09.1998 року позивач передав, а відповідач прийняв у відповідності з проектно-кошторисною документацією, обєкт незавершеного будівництва корпус обласної клінічної лікарні, за адресою: м. Чернівці, вул. Боярка, 1-А.

Пунктом 5.3 договору № КП-143 із подальшими змінами шляхом укладання між сторонами додаткових угод від 12.03.2001р., 04.07.2003р., 04.04.2005р., 25.10.2005р. до даного договору, визначено зобовязання відповідача, а саме завершити будівництво обєкта та ввести його в експлуатацію до 30 вересня 2006 року ( абзац 2 пункту 5.3. договору); створити на базі обєкту незавершеного будівництва заклад охорони здоровя ( абзац 3 пункту 5.3. договору); створити не менше 25 робочих місць ( абзац 4 пункту 5.3. договору) та інші.

Отже, сукупність означених умов договору у їх взаємозвязку, дають підстави дійти висновку, що цільовим та функціональним призначенням новозбудованої відповідачем будівлі, є використання її в майбутньому як матеріально-технічної бази з метою надання медичних послуг. При цьому, неспроможним є виконання умови договору щодо створення на базі незавершеного будівництва закладу охорони здоровя, оскільки створення такого закладу можливе лише на базі збудованої будівлі і введеної в експлуатацію. Тому, безпідставним є твердження позивача стосовно того, що безпосередньо відповідач, являючись будівельною організацією, повинен згідно вищевказаних умов договору здійснювати діяльність по наданню медичних послуг.

Так, згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - добудови до реанімаційного відділення лікарні по вул. Боярка, 1-А (клінічна лікарня) від 22.09.2006р., затвердженого рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 10.10.2006р. № 438/11 будівництво об'єкта приватизації завершено вчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, договорів оренди та ліцензій, у збудованій будівлі здійснюється ліцензована підприємницька діяльність в галузі охорони здоровя. При цьому, згідно довідок юридичних осіб створено, залучено та працевлаштовано більш ніж 25 працівників, в тому числі і медперсоналу.

Згідно статті 625 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на вищевикладене, відповідачем за первісним позовом належним чином відповідно до умов договору виконано спірні зобовязання, у звязку з чим, суд дійшов висновку у задоволенні первісного позову, відмовити.

При цьому, безпідставним є посилання позивача за зустрічним позовом, стосовно того, що при укладанні договору приватизації сторони керувались Законом України Про приватизацію державного майна.

Так, стаття 27 Закону України Про приватизацію державного майна від 4 березня 1992 року N 2163-XII визначає, що до договору купівлі-продажу повинні включатися передбачені бізнес-планом чи планом приватизації зобов'язання або зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, щодо: здійснення програм технічного переозброєння виробництва, впровадження прогресивних технологій; здійснення комплексу заходів щодо збереження технологічної єдності виробництва та технологічних циклів; збереження та раціонального використання робочих місць; виконання вимог законодавства про захист економічної конкуренції; збереження номенклатури та обсягу виробництва продукції (послуг) відповідно до бізнес-плану; завершення будівництва жилих будинків; утримання об'єктів соціально-побутового призначення; виконання заходів щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці та охорони навколишнього середовища; внесення інвестицій виключно у грошовій формі, їх розміру та строків; виконання встановлених мобілізаційних завдань; погашення боргів; подальшого використання земельної ділянки відповідно до вимог Земельного кодексу країни.

Термін дії зазначених зобов'язань, за винятком виконання встановлених мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'ять років, а щодо підприємств-монополістів, підприємств військово-промислового комплексу, що підлягають конверсії, галузевих науково-дослідних інститутів та проектно-конструкторських бюро, інших підприємств і установ, приватизація яких здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України, порядок контролю за їх діяльністю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з умов договору сторони не виходили із вищевказаних вимог, що передбачені статтею 27 Закону України N 2163-XII.

Частиною 3 статті 23 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) від 6 березня 1992 року N 2171-XII передбачено, що до договору включаються зобов'язання сторін, які були визначені умовами аукціону, конкурсу чи викупу, відповідальність та правові наслідки їх невиконання.

Так, укладеним між сторонами договором купівлі-продажу № КП-143 включено лише зобовязання відповідача, що були визначені умовами конкурсу.

Отже, відсутність у договорі, терміну виконання зобовязань щодо створення відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) на базі обєкту незавершеного будівництва закладу охорони здоровя та не менше 25 робочих місць, не суперечить вимогам Закону України від 6 березня 1992 року N 2171-XII, у звязку з чим, суд дійшов висновку у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Керуючись статтями 4-2, 4-3, 49, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні первісного позову, відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову, відмовити.

Суддя О. Г.Проскурняк.

Повне рішення складено 18 лютого 2010 року.