ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.11 Справа № 3/37/5022-473/2011

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Зварич О.В., Юрченко Я.О.

при секретарі судового засідання Бохонок В.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Радчанської сільської ради на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року в справі №5010/1063/2011-3/39 порушеній за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання недійсним договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулись до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, просять визнати недійсним договір оренди землі несільськогосподарського призначення для обслуговування цеху по виробництву будівельних матеріалів загальною площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча, вул. Садова, 4, укладеного 09 червня 2008 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Радчанською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 2, 15, 17 закону України «Про оренду землі», ст.ст. 203, 215, 638 Цивільного кодексу України.

Позивачі вважають договір недійсним з тих підстав, що такий не відповідає вимогам закону відсутній акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду.

Надалі позивачі уточнили позовні вимоги просять суд визнати названий договір оренди землі неукладеним, однак суд не прийняв подані уточнення, оскільки такі подані після початку розгляду справи по суті, що суперечить ст. 22 ГПК України.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року (суддя Фриз М.М.) по справі №5010/1063/2011-3/39 в задоволенні позову відмовив. Господарський суд Івано-Франківської області дійшов висновку про необгрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1,8666 га для обслуговування цеху по виробництву будівельних матеріалів за адресою: с. Радча, вул. Садова, 4 від 09 червня 2008 року не містить невідємної частини, визначеної законом як обовязкової для договорів даного виду - акта приймання-передачі обєкта оренди, а отже спірний договір відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України є неукладеним. Тому місцевий господарський суд констатував, що договір оренди землі від 09 червня 2007 року не вивчається на предмет того, чи є він дійсний або недійсний.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано ст. 207 Господарського кодексу України, яка передбачає визнання судом укладеної угоди недійсною, невідповідність спірного договору вимогам ст. 16 та 24 Закону України "Про оренду землі", порушенням при укладенні договору вимог ст. 15 закону України «Про оренду землі»порядку відсутність акта прийому-передачі землі.

Не погоджуючись із мотивувальною частиною рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року по справі №5010/1063/2011-3/39, Радчанська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року в частині встановлення факту не укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча, вул. Садова, 4 між та Радчанською сільською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що спірний договір не укладений.

Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним.

Приватні підприємці ОСОБА_2 і ОСОБА_3 купили нежитлові приміщення, розташовані на території Радчанської сільської ради і ще 01 січня 2007 року уклали з Радчанською сільською радою тимчасовий договір оренди землі терміном на один рік, заборгованості за яким немає.

Договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення для обслуговування цеху по виробництву будівельних матеріалів загальною площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча, вул. Садова, 4, укладений 09 червня 2008 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки підприємцю ОСОБА_2 та підприємцю ОСОБА_4, затвердженого рішенням Радчанської сільської ради від 28 березня 2008 року. При розробці проекту землеустрою щодо відведення означеної земельної ділянки підприємцями було погоджено і підписано акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування. Спірний договір оренди землі містить всі визначені законом істотні умови для такого виду договорів, договір зареєстровано в Тисменицькому районному відділі центру ДЗК 04 липня 2008 року, про що вчинено запис у Державному реєстрі земель. Відтак з моменту державної реєстрації договір оренди землі від 09 червня 2008 року набрав чинності. Закон не вимагає такої істотної умови договору оренди землі, як акт прийому-передачі. Крім того, позивачі користуються орендованою земельною ділянкою, зверталися до сільської ради про її викуп.

Представники відповідача додатково пояснили, що в сільській раді дійсно відсутній акт прийому-передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча, вул. Садова, 4, цей акт не повернули сільській раді позивачі.

Заслухав пояснення представників сторін, розглянув матеріали справи, дослідив подані докази колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07 червня 2011 року по справі №5010/867/2011-12/19 слід скасувати і прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір оренди землі, укладений 09 червня 2008 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Радчанською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області з наступних підстав.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законом України «Про оренду землі», іншими законами України, нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

В силу ст.ст. 3, 4 закону України «Про оренду землі»(тут і надалі означений закон застосовується в редакції, чинній на дату укладення спірного договору) об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Статтею 5 закону України «Про оренду землі»встановлено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути громадяни і юридичні особи України, а також особи публічного права.

За приписами ст.ст. 13, 14 закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 15 закону України «Про оренду землі»істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки.

Як встановлено статтею 17 закону України «Про оренду землі», передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно з матеріалами справи Радчанська сільська рада (Орендодавець) з однієї сторони і фізична особа-підприємець ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (Орендар) з другої сторони 09 червня 2008 року уклали договір оренди землі, за умовами якого є орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для обслуговування цеху по виробництву будівельних матеріалів загальною площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча, вул. Садова, 4 (п.п. 1, 2 договору).

Як визначено в п. 3 договору, на означеній земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна: нежитлові будівлі, що належать орендарям на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Договір укладено на підставі рішення Радчанської сільської ради від 28 березня 2008 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча на вул. Садова, 4 підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Договір зареєстрований у Тисменицькому районному відділі центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 1 від 04 липня 2008 року.

Однак вказаний договір оренди землі не відповідає приписам ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме:

Відповідно до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1, 2, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України (в редакцій, чинній на момент укладення спірного договору), якою встановлено загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.; особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також субєкти публічного права, зокрема, територіальна громада.

Як зазначено в договорі оренди землі від 09 червня 2008 року, орендодавцем земельної ділянки площею 1,8666 га, розташованої в с. Радча на вул. Садова, 4 виступає Радчанська сільська рада, а орендарем - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3. Названі підприємці виступають, як одна особа «Орендар»учасник цивільних відносин.

Отже за спірним договором, орендарем означеної земельної ділянки виступають одночасно дві особи, що суперечить приписам ст.2 Цивільного кодексу України.

В силу закону фізична особа-підприємець ОСОБА_2 і фізична особа-підприємець ОСОБА_3, кожна окремо, наділені цивільною право-дієздатністю і не можуть в одній особі виступати учасником цивільних відносин. Відповідно, волевиявлення кожного учасника цивільних відносин має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Визначення орендаря, як фізична особа-підприємець ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в одній особі ставить під сумнів решту істотних умов спірного договору оренди землі, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в силу закону не можуть, як одна особа, виступати учасником цивільних відносин, не мають необхідного обсягу цивільної дієздатності, в тому числі приймати зобовязання, відповідати за зобовязаннями тощо.

Таким чином, договір оренди землі, укладений 09 червня 2008 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) та Радчанською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області (Орендодавець) не відповідає приписам ч.ч. 1, 2, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки він укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, не могла висловити свого волевиявлення, як сторона договору, відповідно й зміст договору суперечить закону.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Радчанською сільською радою 19 березня 2007 року, нежитлові будівлі, розташовані в с. Радча на вул. Садова, 4 належать ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по Ѕ частці кожному. Відтак земельна ділянка, на якій розташовані вказані будівлі, повинна б бути визначена і надаватись в оренду кожному із власників цього нерухомого майна в розмірі, пропорційному їх частці в обєкті нерухомості.

Відповідно до вимог ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, зокрема, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Виходячи з викладених фактичних обставин справи та приписів закону колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов невірного висновку про те, що договір оренди землі від 09 червня 2008 року є неукладеним з підстав відсутності однієї з істотних умов договору акта прийому-передачі земельної ділянки. Тому рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року в справі №5010/1063/2011-3/39 підлягає скасуванню.

Слід зазначити й те, що статтею 15 закону України «Про оренду землі»не передбачено такої істотної умови договору оренди землі, як акт приймання-передачі об'єкта оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди в числі інших документів визначений невід'ємною частиною договору оренди землі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що договір оренди землі від 09 червня 2008 року слід визнати недійсним з моменту його вчинення як такий, що не відповідає приписам ч.ч. 1, 2, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України, судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій покладаються на сторони порівну, оскільки спір виник внаслідок їх неправильних дій. Позивач ФОП ОСОБА_2 при поданні позову сплатив 85,00 грн. державного мита і 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, Радчанська сільська рада сплатила 42,50 грн. державного мита за розгляд справи апеляційною інстанцією. Відтак з Радчанської сільської ради слід стягнути на користь позивача 21,25 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 82-1, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Радчанської сільської ради на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року в справі №5010/1063/2011-3/39 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року по справі №5010/1063/2011-3/39 скасувати і прийняти нове рішення.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 09 червня 2008 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Радчанською сільською радою.

Стягнути з Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (с. Радча, вул. Степана Бандери, 26) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Івано-Франківськ, вул. Запорізька, 3/2) 21,25 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Зварич О.В.

суддя Юрченко Я.О.