ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" вересня 2011 р.Справа № 9/40/5022-937/2011(16/105-2006(5/26-558))
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 сільськогосподарського підприємства "Зоря", с. Шили, Лановецького району, Тернопільської області.

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л", юридична адреса: вул. Тернопільська, будинок 1, корпус Б, м. Ланівці, Тернопільська область, Лановецький район, фактична адреса: вул. Вишнівецька, 1-В, м. Ланівці, Лановецького району, Тернопільської області.

про повернення 6606 літрів дизельного палива та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_4 доручення №17 від 19.07.2011р.

відповідача: ОСОБА_5 доручення №362 від 18.07.2011р.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача та представника відповідача.

Суть справи: Позивач - приватне сільськогосподарське підприємство "Зоря", с. Шили, Лановецького району, Тернопільської області звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л", вул. Вишнівецька, 1-В, м. Ланівці, Лановецького району, Тернопільської області про повернення 6606 літрів дизельного палива та стягнення судових витрат.

Справа розглядалась судами неодноразово. Так, рішенням господарського суду України від 24.01.2011 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2011 р. позовні вимоги задоволено. Зобов'язано відповідача повернути позивачу 6606 л. дизельного пального. Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2011 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2011 року та рішення господарського суду Тернопільської області від 24.01.2011 року у справі №16/105-2006(5/26-558) скасовано. Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Розпорядженням голови господарського суду Тернопільської області від 05.07.2011 р. справу № 16/105-2006(5/26-558) передано на новий розгляд судді Гевку В.Л. Ухвалою господарського суду від 07.07.2011р. справу прийнято до провадження та її розгляд призначено на 19.07.2011 р.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 26.07.2011р., на 06.09.2011р. та оголошувалась перерва до 20.09.2011р. до 15год. 00хв. у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів та з метою розгляду та оцінки уже поданих сторонами документів, пояснень, заперечень у справі. Одночасно, суд за клопотанням сторін ухвалою від 26.07.2011р. в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжив строк розгляду справи на пятнадцять днів до 20.09.2011р.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав повною мірою з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позовних вимог заперечив, безпосередньо в судовому засіданні та відповідно до відзиву на позовну заяву від 18.07.2011р. №363.

Розглянувши пояснення та заперечення сторін у сукупності з матеріалами справи, суд вбачає підстави для зупинення провадження у справі з метою надіслання матеріалів справи в правоохоронні органи. При цьому суд керувався наступним.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст.ст. 4-2, 21, 54, 56 ГПК України) та заходи і дії, які вчиняє господарський суд для забезпечення правильного та своєчасного вирішення спору.

В силу вимог ст.ст. 8, 24, 61 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права, закріплено рівність кожного перед Законом, а також, індивідуальний характер відповідальності особи за порушення закону.

Предметом розгляду у справі є позовні вимоги позивача про повернення 6606 літрів дизельного палива, наданого позивачем відповідачу у позику.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство "Зоря", передало, а відповідач - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" прийняло в позику на підставі накладної № 250 від 23.08.2007р. - 3306 літрів дизельного палива вартістю 12133 грн. 02 коп. та на підставі накладної №341 від 02.10.2007 р. - 3300 літрів дизельного палива вартістю 11277 грн. Всього, як стверджує позивач за вказаними накладними було передано відповідачу 6606 літрів дизельного палива на загальну суму 23 410 грн. 02 коп. (належним чином засвідчені копії накладних знаходяться в матеріалах справи).

Судом встановлено, що при попередньому розгляді справи рішеннями господарського суду Тернопільської області від 19.05.2010р. № 5/26-558 та від 24.01.2011р. № 16/105-2006(5/26-558) позов було задоволено та зобовязано відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" повернути позивачу ОСОБА_1 сільськогосподарському підприємству "Зоря" 6606 літрів дизельного палива.

Вказані рішення місцевого суду були залишені без змін згідно постанов Львівського апеляційного господарського суду, відповідно від 06.07.2010р. № 5/26-558 та від 28.03.2011р. № 16/105-2006(5/26-558).

Проте, за результатами перегляду зазначеної справи у касаційному порядку Вищий господарський суд України (далі по тексту ВГСУ) неодноразово скасовував процесуальні акти місцевого суду та апеляційної інстанції та направляв справу на новий розгляд (постанови ВГСУ від 07.12.2010р. № 5/26-558 та від 14.06.2011р. № 16/105-2006(5/26-558). При цьому підставою для скасування рішень суду з боку ВГСУ стало, серед іншого, неповне дослідження судами обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Так, у постанові від 14.06.2011р. № 16/105-2006(5/26-558) ВГСУ звертає увагу на те, що відповідно ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Натомість, суд не виконав вимоги зазначеної процесуальної норми. Не дотримано ним і вимог ст.34 ГПК України, де вказано, що обставини справи, які відповідно до законодавства, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суди попередніх інстанцій визнали накладні №250 та №341 за договір позики. В постанові Вищого господарського суду від 07.12.2010 р. міститься вказівка дослідити: хто з боку отримувача підписав ці "договори" та чи мав він такі повноваження відповідно до Статуту. Суди дослідили, що накладні підписав заступник генерального директора по господарській частині ОСОБА_6 в той час як генеральний директор не знаходився у відряджені.

Суди, також, вказали, що відповідно до Статуту ТОВ "ОСОБА_3 Л" без довіреності діє від імені товариства, і в тому числі підписує договори, домовленості, довіреності виключно генеральний директор (п.9.11.4 Статуту). У разі відсутності генерального директора його повноваження тимчасово передаються фінансовому директору на підставі наказу генерального директора. За таких обставин висновок суддів про те, що ОСОБА_6 мав повноваження підписати договір, на думку ВГСУ протирічить дослідженим судами доказам.

Натомість суди встановили, що ОСОБА_6 на час виникнення спірних правовідносин був матеріально-відповідальною особою і журнал реєстрації довіреностей ТОВ "ОСОБА_3 Л" свідчить, що ОСОБА_6 неодноразово видавались довіреності на отримання дизпалива. Встановлене свідчить, що на отримання товарно-матеріальних цінностей товариство таки видавало у встановленому порядку довіреності. Спірне паливо позивач віддав ОСОБА_6, який не мав довіреності на його отримання. Попередньою постановою ВГСУ місцевий суд був зобов'язаний дослідити яким чином повинна бути оформлена операція позики відповідно бухгалтерського обліку і дослідити первинні бухгалтерські документи. Замість цього в оскаржуваних рішеннях зазначено, що головний бухгалтер відповідача пояснила, що отримане паливо було взято на приход, оприбутковано на рахунок 203, а також проведено на рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками". Зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що суди досліджували бухгалтерські документи.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що справа вдруге розглянута без з'ясування всіх обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а доводи касаційної скарги є обґрунтованими. А тому, колегія суддів ВГСУ вдруге запропонувала місцевому суду ретельно з'ясувати обставини справи і дослідити докази, а не пояснення зацікавлених свідків. Встановленим обставинам надати правильну юридичну оцінку та винести обґрунтоване законне рішення суду.

При цьому, розглядаючи при новому розгляді справу, та виконуючи відповідно ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові ВГСУ від 14.06.2011р. № 16/105-2006(5/26-558) судом у справі досліджено як докази наступні документи.

Накладні № 250 від 23.08.2007 р. на передачу 3306 літрів дизельного палива вартістю 12133 грн. 02 коп. та накладна №341 від 02.10.2007 р. на передачу 3300 літрів дизельного палива вартістю 11277 грн., які як стверджує позивач є саме тими документами, що посвідчують укладення між позивачем та відповідачем договору позики та підтверджують факт передачі "Позикодавцем" (позивачем) визначеної кількості дизельного палива "Позичальнику" (відповідачу) в позику. При цьому судом встановлено, що зазначені накладні посвідчені гербовими печатками товариства. Та на них у розділі "прийняв" проставлено підписи посадових осіб ОСОБА_2 (відповідача) - ОСОБА_6 та бухгалтера ОСОБА_7

Також, позивачем до матеріалів справи надано Довідку позивача №2 від 11.01.2011 року, яка видана ПСП "Зоря", та в якій зазначається про те, що доручення від ТзОВ "ОСОБА_3 Л" на отримання дизпалива в позику в ПСП "Зоря", не отримувалось, тому що накладна №250 від 23.08.07 р. та накладна №341 від 02.10.07 р. завірялася гербовими печатками.

Крім того, позивачем надано суду копію Договору про повну матеріальну відповідальність з якої вбачається, що ОСОБА_6 на час виникнення спірних правовідносин був матеріально-відповідальною особою (копія договору про повну матеріальну відповідальність знаходиться в матеріалах справи).

Судом, також, досліджено письмове пояснення від 19.06.2010 р. колишнього генерального директора ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" ОСОБА_8 (копія наказу №18 від 07 березня 2008 року про відкликання ОСОБА_8 знаходиться в матеріалах справи ) згідно якого останній підтвердив факт отримання відповідачем в позику від позивача дизельного палива в кількості 6606 літрів та зазначив, що це було викликано виробничою необхідністю, а саме дискуванням полів.

Одночасно у матеріалах справи знаходиться і письмове пояснення від 19.05.2010 року колишнього заступника директора по господарській частині ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" ОСОБА_6 (копія наказу №78 від 06 липня 2009 року про звільнення за власним бажанням знаходиться в матеріалах справи), який зазначив, що дизпаливо отримувалося від позивача в позику за вказівкою генерального директора ОСОБА_8 і було використане на польові роботи.

В свою чергу згідно копії пояснюючої записки головного бухгалтера ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" ОСОБА_7 від 27.12.2010 року, головний бухгалтер відповідача вказала, що в серпні 2007 року матеріально - відповідальною особою за паливно-мастильні матеріали був ОСОБА_6 В цей час було взято на прихід в позику дизпаливо в кількості 3306 літрів від ПСП "Зоря" за накладною № 250 від 23.08.2007 року, а також за накладною № 341 від 02.10.2007 року отримано від цього ж господарства позику 3300 літрів дизпалива. Дизпаливо було оприбутковано на основі накладних, виписаних ПСП "Зоря", оприбутковано на рахунок 203, а також проведено по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками". Довіреність на отримання дизпалива не видавалася, оскільки позикодавець її не вимагав. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_9 призначена на посаду головного бухгалтера з 24.04.2007 року (копія наказу №11 від 24.04.2007 року знаходиться в матеріалах справи) працює головним бухгалтером по даний час. Зазначене підтверджено і представником відповідача в судових засіданнях та згідно додаткових пояснень до відзиву на позов.

Також, судом на виконання вказівок ВГСУ при новому розгляді справи досліджено первинні бухгалтерські документи подані на вимогу суду відповідачем, згідно яких вбачається, що відповідачем оприбутковано на рахунок 203, а також проведено на рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками" спірне дизельне паливо.

Крім того, як вбачається із журналу "Звіт про рух матеріальних цінностей" ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" за серпень та жовтень 2007р., поданого відповідачем суду, спірне дизпаливо відображено і у розділі прихід і у розділі розхід. Відповідальними посадовими особами, які підписались у зазначених звітах у розділі звіт здав та звіт прийняв були, відповідно ОСОБА_6 і ОСОБА_10 (серпень 2007р.) та ОСОБА_11 і ОСОБА_10 (жовтень 2007р.).

Разом з цим, відповідач у відзиві на позов та додаткових поясненнях заперечує укладання сторонами договору позики та отримання відповідачем, як юридичною особою, спірного дизпалива.

Зокрема, зазначає, що довіреність на отримання спірного дизпалива ОСОБА_2 не видало, тобто ОСОБА_6 отримував (якщо отримував) паливо не від імені підприємства ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3, а діяв за власним бажанням та з метою досягнення власних інтересів (відзиви на позов від 21.04.2010р. № 1183(н) та від 05.05.2010р. № 12258(н)). На час підписання спірних накладних директор ОСОБА_8 у відрядженні не перебував, але його підпис на накладних відсутній. В свою чергу ОСОБА_6 довіреність підприємства на отримання палива у позивача 23 серпня та 02 жовтня 2007 р. не видавались.

Також, відповідач звертає увагу на те, що в подорожньому листі цистерни не має відомостей про отримання дизпалива у ПСП "Зоря", а 23.08.2007 р. цистерна відповідача в рейс не виїжджала.

Одночасно, у додаткових поясненнях від 26.07.2011р. № 14383(н) відповідач стверджує, що головним бухгалтером ОСОБА_9 в результаті халатного відношення до своїх посадових обовязків не маючи на це достатніх підстав було оприбутковано дизельне паливо на рахунок 203, а також проведено по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками". Проте, особисто факт поставки головний бухгалтер не бачив.

При цьому, представником відповідача у судових засіданнях неодноразово стверджувалось про те, що наведені ним факти можуть свідчити про підроблення документів колишніми посадовими особами ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" відповідача по отриманню спірного дизпалива та можливого незаконного привласнення ними спірного дизпалива.

Розглянувши наведені вище факти представником відповідача у сукупності з іншими матеріалами справи суд вбачає, що є підстави припускати про можливе вчинення дій з боку посадових осіб відповідача, які містять ознаки дій переслідуваних у кримінальному порядку.

При цьому згідно вказівки, що міститься у постанові ВГСУ від 14.06.2011р. № 16/105-2006(5/26-558) місцевому суду слід з'ясувати обставини справи і дослідити докази, зокрема в частині повноважень ОСОБА_6 на підписання накладних та отримання спірного дизпалива.

А тому незважаючи на те, що відносини, що склались між сторонами носять цивільно-правовий характер, виявлення факту зловживань з боку посадових осіб відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л", зокрема, привласнення ними спірного дизпалива чи підроблення документів з його отримання або навпаки висновок про відсутність підстав вважати, що такі факти мали місце, буде мати важливе значення для повного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи і вирішення даного спору відповідно до закону.

При цьому для з'ясування зазначених фактів необхідне проведення відповідних оперативно- розшукових заходів, зокрема і опитування відповідних посадових осіб ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л". Проте, в силу чинного процесуального законодавства господарський суд не наділений повноваженнями самостійно здійснювати оперативно-розшукову діяльність, а також приймати як доказ, покази свідків.

Разом з цим, відповідно до КПК України та інших законодавчих актів, саме на правоохоронні органи, як органи дізнання, покладено завдання з вжиття необхідних оперативно-розшукових заходів з метою виявлення ознак злочину і осіб, що його вчинили (ст.ст.101,103 КПК України).

В свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 90 ГПК України, якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення органам внутрішніх справ чи прокуратури.

Зазначений факт в силу статті 79 ГПК України є підставою для зупинення провадження у справі та надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів.

Згідно статті 1 Закону України "Про прокуратуру" прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до статті 25 КПК України нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання і досудове слідство здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Прокурор зобов'язаний в усіх стадіях кримінального судочинства своєчасно вживати передбачених законом заходів до усунення всяких порушень закону, від кого б ці порушення не виходили.

Враховуючи вищезазначене, розглянувши матеріали справи, з метою всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи і вирішення спору по суті, з метою виявлення ознак злочину і осіб, що його вчинили, зокрема, встановлення факту підроблення чи фальсифікації (якщо такі мали місце) документів на отримання 6606 літрів спірного дизельного палива та незаконного привласнення посадовими особами ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Л" 6606 літрів спірного дизельного палива, що належало на праві власності позивачу ОСОБА_1 сільськогосподарському підприємству "Зоря" та виявлення і притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб винних у цьому, відповідно до вимог Кримінального кодексу України, суд у відповідності до ст.ст. 79,90 ГПК України провадження у справі №9/40/5022-937/2011(16/105-2006(5/26-558)) зупиняє в зв'язку з надсиланням матеріалів до слідчих органів Прокуратури Лановецького району Тернопільської області.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.79,86,87,90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1.Зупинити провадження по справі 9/40/5022-937/2011(16/105-2006(5/26-558)).

2.Матеріали справи 9/40/5022-937/2011(16/105-2006(5/26-558)) направити в Прокуратуру Лановецького району Тернопільської області для проведення слідчих дій.

3.Прокуратурі Лановецького району Тернопільської області повідомити господарський суд про результат проведеного розслідування та повернути матеріали справи №9/40/5022-937/2011(16/105-2006(5/26-558)) на адресу господарського суду Тернопільської області.

4.Дану ухвалу надіслати сторонам у справі та Прокуратурі Лановецького району Тернопільської області, 47400, Лановецький район, м.Ланівці, вул.Незалежності,34.

Суддя В.Л. Гевко