ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.11 Справа№ 5015/4334/11

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3, м.Львів

до відповідача ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_4, м.Львів

про стягнення 23 634,62 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 приватний підприємець; ОСОБА_5 адвокат (свідоцтво №309 від 26.09.2003р., договір від 09.09.2011р.);

від відповідача: не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: ОСОБА_2 особа-підприємець ОСОБА_3 подав позов до ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 23 589,60 грн. з яких 18 000,00 грн. основний борг по оренді, 3 550,00 грн. борг за комунальні послуги, 1 062,70 грн. пеня, 711,15 грн. інфляційні нарахування та 265,70 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 01.08.2011р. прийнято позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 17.08.2011р. Розгляд справи відкладався на 14.09.2011р. та 28.09.2011р.

Позивач, скориставшись наданим йому частиною 4 ст.22 ГПК України правом, подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 23 634,62 грн. з яких 18 000,00 грн. борг по орендній платі, 3 209,05 грн. основний борг за комунальні послуги, 1 421,76 грн. пеня, 648,00 грн. інфляційні нарахування, 355,81 грн. 3% річних. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач в судове засідання втретє не зявився, вимог ухвал суду не виконав, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 79 0 від 19.09.2011р. вручено 23.09.2011р.

Станом на 28.09.2011р. від відповідача відзив, клопотання, заяви, докази витребувані судом не надходили.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, господарський суд встановив:

29.07.2010р. між ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) було укладено договір оренди приміщення (далі по тексту договір оренди), згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 53,2 м. кв. (складється з кількох приміщень), володільцем якого являється орендодавець.

Приміщення було передане для використання в господарській діяльності, а саме для торгівлі продовольчими товарами.

Відповідно до п.4.1. договору оренди орендна плата за користування приміщенням за даним договором складає 9 000,00 грн. в місяць, без ПДВ. Оплата орендних платежів здійснюється на підставі виставлених орендодавцем рахунків за час користування приміщенням з моменту передачі приміщення орендодавцеві і до моменту повернення приміщення орендодавцеві по акту прийому-передачі. Сторонами встановлено дату початку оплатного користування приміщенням з 05.08.2010р. Неотримання орендарем вчасно рахунку від орендодавця не звільняє орендаря від обов»язку сплатити орендну плату в строки, передбачені в п.4.3.

Згідно п.4.2, п.4.2.3. договору оренди орендар компенсує орендодавцю витрати, пов»язані з експлуатацією приміщення та будівлі, в якій воно розташоване, пропорційно займаній площі, та оплачує їх, а саме: витрати по оплаті комунальних платежів (за користування водою, каналізацією, теплопостачання, електроенергією, газом, вивіз сміття, користування земельною ділянкою).

Відповідно до п.4.3. договору оренди платежі, передбачені пунктами 4.1.-4.2 цього договору, орендар зобов»язаний проводити щомісячно на підставі рахунків орендодавця протягом 5 банківських днів з моменту пред»явлення рахунку, але не пізніше 15 числа поточного місяця, в якому мало місце споживання послуг по оренді, і наступного по споживанню комунальних послуг та енергопостачальних послуг.

02.03.2011р. між сторонами підписано додаток № 2 до договору оренди згідно якого сторони дійшли згоди про розірвання договору. Цього ж числа між сторонами було підписано акт приймання-передачі орендованого приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 53,2 м., згідно якого відповідач повернув позивачу приміщення у зв»язку з розірванням договору оренди.

До січня 2011р. відповідач сплачував орендну плату регулярно, а за січень та лютий місяці 2011р. відповідач борг по орендній платі та комунальних послугах не оплачено.

Отже, борг відповідача по оренді згідно розрахунків позивача становить 18 000,00 грн., борг по оплаті комунальних послуг за це же період згідно поданого позивачем уточненого розрахунку становить 3 209,05 грн.

Позивач на підставі п.9.2 договору оренди нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого ним уточненого розрахунку становить 1 421,76 грн.

Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позивач нарахував втрати від інфляції, що згідно поданого ним уточненого розрахунку становлять 648,00 грн. та 3% річних, що згідно поданого уточненого розрахунку становлять 355,81 грн.

Загальна сума заборгованості становить 23 634,62 грн. з яких 18 000,00 грн. борг по орендній платі, 3 209,05 борг за комунальні послуги, 1 421,76 грн. пеня, 648,00 грн. інфляційні нарахування, 355,81 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Між сторонами було укладено договір оренди приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., який був розірваний 02.03.2011р. в добровільному порядку шляхом підписання додатку № 2 до договору оренди, а приміщення передане відповідачем та прийняте позивачем по акту прийому-передачі підписаному між сторонами 02.03.2011р.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.1. договору оренди орендна плата за користування приміщенням становить 9 000,00 грн. за місяць. Крім того, зважаючи на умови п.4.2.3. договору оренди відповідач зобов»язувався компенсувати позивачу витрати по оплаті комунальних платежів.

Відповідач не оплатив борг за останні два місяці оренди, тобто період січень-лютий 2011р., основний борг за цей період становить 21 209,05 грн. з яких 18 000,00 грн. по орендній платі, 3 209,05 грн. по витратах за комунальні послуги.

Витрати по комунальних послугах в сумі 1 794,16 грн. за січень 2011р. згідно рахунку № 12 від 18.02.2011р.) складаються з експлуатаційних внесків 51,75 грн., що підтверджується рахунком ЛКП «Центральне»№ 2790 від 01.02.2011р. та квитанцією від 14.02.2011р.; теплопостачання 1 493,45 грн., що підтверджується рахунком ЛКП «Центральне»№ 2 від 14.02.2011р. та квитанцією від 14.02.2011р.; електропостачання 248,94 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електроенергії від 28.01.2011р. та випискою по особовому рахунку позивача за 07.02.2011р.

Витрати по комунальних послугах в сумі 1 414,89 грн. за лютий 2011р. по рахунку № 17 від 17.03.2011р.) складються з експлуатаційних внесків 51,75 грн, що підтверджується рахунком ЛКП «Центральне»№ 111 від 10.03.2011р. та квитанцією від 14.03.2011р.; теплопостачання 1 301,43 грн., що підтверджується рахунком ЛКП «Центральне»№ 10 від 03.03.2011р. та квитанцією від 14.03.2011р.; електропостачання 61,71 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії від 28.02.2011р. та випискою по особовому рахунку позивача за 28.02.2011р.

Відповідачу надсилалась претензія від 31.05.2011р. вих. № 11-е, яка була отримана останнім 14.06.2011р., що підтверджується поштовим повідомленням № 79 0 та залишена ним без відповіді та задоволення.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, ст.202 Господарського кодексу України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Наявність заборгованості за період з січня по лютий 2011р. в сумі 18 000,00 грн. та борг по оплаті комунальних послуг в сумі 3 209,05 грн. відповідачем не спростовані, підтверджуються матеріалами справи та зважаючи на вищевикладені норми Господарського та Цивільного кодексів України підлягають стягненню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак з відповідача правомірно підлягає до стягнення згідно уточненого розрахунку позовних вимог 648,00 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних в сумі 355,81 грн.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення

виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 9.2. договору оренди передбачено, що за невчасне або неповне внесення орендної плати, плати за спожиті комунальні послуги, а також інших платежів, передбачених договором, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, позивач при нарахуванні суми пені дотримувався вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання господарських зобов'язань", згідно ст.3 якого розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак, до стягнення правомірно підлягає нарахована позивачем пеня, яка згідно поданого ним уточненого розрахунку становить 1 421,76 грн.

Станом на дату прийняття рішення відповідач заборгованість не сплатив, у встановленому порядку проти позову не заперечив, правом на захист не скористався, відтак враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати згідно ст.49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 612, 759 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-232, 283 ГК України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_4 (юр. адреса: 79012, АДРЕСА_2; фактична адреса: 79080, АДРЕСА_3; ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 (79068, м.Львів, вул.Волошкова, 28; п/р 0123 у ПАТ «ВіЕйБі Банк»м.Києва, МФО 380537; ідент. код НОМЕР_2) 18 000,00 грн. орендної плати, 3 209,05 грн. комунальних послуг, 1 421,76 грн. пені, 648,00 грн. інфляційних нарахувань, 355,81 грн. 3% річних, 236,34 грн. держмита та 236,00 грн. вартості витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішення в законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя Сухович Ю.О.

Повний текст рішення

підписано 03.10.2011р.