ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" липня 2011 р. Справа № 5019/1173/11

За позовом Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

до відповідача ОСОБА_1 підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 1231 грн. 96 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 (дов. б/н від 14.06.2011р.).

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Рівненський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги по договору від 19.05.2010 року в сумі 1231,96 грн., з яких 998,02грн. сума основного боргу, 105,95 грн. пені, 93,81 грн. інфляційних втрат, 34,18 грн. трьох відсотків річних.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги частково, посилаючись на оплату відповідачем суми основного боргу.

20.06.2011ркоу відповідачем через канцелярію суду подано відзив, в якому відповідач в частині стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних позов не визнає, та надає докази сплати суми основного боргу в сумі 998,02 грн..

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №269 про вручення кореспонденції адресату (арк.с.22), причин неявки в судове засідання не повідомив. За таких обставин, керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі відповідача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши подані ним письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2010року між Державним підприємством "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір про надання послуг. ОСОБА_4 пункту 1.1 Позивач в період дії Договору надавати послуги проведення випробувань продукції на відповідність нормативним документам, а Відповідач зобовязався прийняти та оплатити вказані послуги в порядку визначеному Договором.

Відповідно до п.2.2 Договору у випадку дострокового надання в повному обсязі послуг Виконавцем Замовнику та відповідно дострокового припинення зобов'язання виконавця, Замовник зобов'язаний:

- прийняти належним чином надані Виконавцем послуги у 3 денний термін з моменту отримання Замовником результатів випробувань та підписати необхідні документи, що свідчать про факт надання послуг за чинним договором;

- здійснити розрахунки з виконавцем шляхом перерахування грошових коштів Замовником на банківський рахунок Виконавця на протязі 3 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг, згідно виставлених Виконавцем "Рахунків на оплату" та акту приймання передачі наданих послуг.

ОСОБА_4 приймання-передачі наданих послуг №10ОУ-09045 від 31.08.2010 року позивач виконав роботи та надав послуги по Договору, а відповідач прийняв дані роботи та послуги на загальну суму 998,02 грн.. Позивачем також надано суду копію рахунку №10СФ-08945 від 19.05.2010 року року на суму998,02 грн..

Відповідач не розрахувався за надані послуги в повному обсязі. Заборгованість становить 998,02 грн.. Відповідно до п.5.1. Договору Позивач направив відповідачу претензію, яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

09.06.2011року після порушення провадження у справі №1173/11 позивачем сплачено суму основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням №224 від 09.06.2011року. Відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають припиненню на підставі п.1-1. ст. 80 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

ОСОБА_4 частини 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

ОСОБА_4 із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_4 пункту 4.2 Договору відповідач за порушення термінів оплати послуг, що визначені у пункті 2.1, 2.2 Договору, сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобовязання.

ОСОБА_4 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

ОСОБА_4 статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За прострочення оплати позивачем на суму боргу за період з 04.09.2010 року по 11.05.2011 року нараховано пеню в сумі 105,95 грн. виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Судом здійснено розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення за період з 04.09.2010 року по 04.03.2011 року, що становить 77,13 грн.. При розрахунку застосовувалось неокруглене значення розміру подвійної облікової ставки НБУ в день.

ОСОБА_4 пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Пунктом 4.3 Договору встановлено інший розмір процентів річних, а саме - 5%.

Відповідно до розрахунку річних (а.с.3) за період з 04.09.2010 року по 11.05.2011року, сума пяти процентів річних складає 34,18 грн.. У відповідності до розрахунку інфляційних, за вказаний вище період, сума інфляційних втрат складає 93,81 грн..

З врахуванням вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача 77,13 грн. пені, 34,18 грн. відсотків річних, 93,81 грн. інфляційних втрат підтверджується матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Припинити провадження по справі в частині стягнення 998,02 грн. основного боргу.

3. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 (34500, м. Сарни, вул.Бєлгородська, 12/11, код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства «Рівненський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (33028, м. Рівне, вул. Замкова, 31, код 02568294) 77,13 грн. пені, 34,18 грн. відсотків річних, 93,81 грн. інфляційних втрат, 102,00 грн. витрат на оплату державного мита та 236,00 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписаний "11" липня 2011 року