Господарський суд
Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" липня 2011 р.Справа № 17/5007/58/11

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1 - дов. №57 від 25.05.2011р.

від відповідача не з'явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укреколайн" (с.Майстрів Новоград-Волинський район Житомирська область)

до Відкритого акціонерного товариства "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод" (м. Малин)

про стягнення 68344,58грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 68344,58грн., з яких: 7161,70грн. основного боргу, 562,19грн. пені, 112,43грн. 3% річних, 508,46грн. інфляційних нарахувань, 60000,00грн. штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, передбачених договором за №21/09/10 від 21.09.2010р. купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів, в частині сплати позивачу фактично отриманого відповідачем товару у встановлений договором строк.

06.07.2011р. на адресу господарського суду Житомирської області від відповідача факсимільним зв'язком надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково.

В судовому засіданні 07.07.2011р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укреколайн" - продавець (позивач у справі) та Відкритим акціонерним товариством "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод" - покупець (відповідач у справі) договору за №21/09/10 від 21.09.2010р. купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів (а.с. 6-8), позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 63697,50грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000021 від 18.11.2010р., довіреністю №790 від 18.11.2010р., актом приймання металів чорних (вторинних) (а.с. 9-11), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В пункті 2.2 вищезазначеного договору, сторони погодили, що оплата за отриманий товар проводиться відповідачем на протязі 3 банківських днів в безготівковому розрахунку, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача суми відповідно до рахунку позивача або видатково-прибуткових документів, після отримання товару, згідно акту приймання металів чорних вторинних.

Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на день пред'явлення позову, утворилась заборгованість в сумі 7161,50грн.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно п. 4.4 вищезазначеного договору, в разі порушення строків оплати передбачених п. 2.2 розділу 2 договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. В разі прострочення оплати більше як на 30 днів, винна сторона сплачує штраф у розмірі 10000,00грн., за кожні 30 днів прострочення.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, відповідачу нарахована пеня за період з 21.11.2010р. по 31.05.2011р. в сумі 562,19грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач невірно провів розрахунок пені не врахувавши, що строк зобов'язання у відповідача закінчується зі спливом 3 банківських днів з моменту одержання товару, а саме за видатковою накладною №РН-0000021 від 18.11.2010р. та актом приймання металів чорних (вторинних) - 23.11.2010р.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Крім того, при визначенні періоду, за який нарахована пеня, позивачем не було враховано вимоги п.6 ст.232 Господарського кодексу України в частині припинення нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, нарахування пені повинно було здійснюватись за період з 24.11.2010р. по 23.05.2011р. (включно) за 181 день.

Враховуючи викладене, суд самостійно нараховує суму пені:

- (7161,50 (сума боргу) х 15,5% (подвійна облікова ставка НБУ) : 365 (кількість днів у році) х 181 (кількість прострочених днів) = 550,45грн.

Таким чином, сума пені складає 550,45грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 60000,00грн. штрафу.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Судом встановлено, що дійсно мав місце факт прострочення оплати більше як на 60 днів, тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення штрафу у розмірі 10000,00грн., за кожні 30 днів прострочення, що складає 60000,00грн.

Разом з тим, здійснивши правову оцінку застосованих позивачем заходів відповідальності за порушення грошового зобов'язання, господарський суд вважає за необхідне застосувати приписи статті 233 Господарського кодексу України про випадки зменшення розміру штрафних санкцій.

Так, згідно частини першої цієї статті, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня згідно ст.230 ГК України) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки позивачем не доведено факту завдання йому чи іншим учасникам господарських відносин збитків внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем товару, враховуючи, що станом на день винесення судового рішення по справі, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, господарський суд, керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, вважає за необхідне зменшити розмір застосованого позивачем штрафу до 600,00грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3% річних за період з 21.11.2010р. по 31.05.2011р. становить 112,43грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач невірно здійснив розрахунок суми 3% річних, не врахувавши при цьому, що строк для виконання зобов'язання у відповідача сплив 23.11.2010р., про що зазначалось вище.

Враховуючи викладене, суд самостійно нараховує суму 3% річних за період з 24.11.2010р. по 31.05.2011р.:

- (7161,50 (сума боргу) х 3% х 189 (кількість прострочених днів) : 365 (кількість днів у році) = 111,25грн.

За таких умов, сума 3% річних за період з 24.11.2010р. по 31.05.2011р. складатиме 111,25грн.

Згідно розрахунку позивача за період з листопада 2010р. по травень 2011р. сума інфляційних нарахувань становить 508,46грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач невірно здійснив розрахунок суми інфляційних нарахувань, не врахувавши при цьому, що строк для виконання зобов'язання у відповідача сплив 23.11.2010р., про що зазначалось вище.

Слід зазначити, що нарахування інфляційних є виключним правом кредитора і здійснюється за весь час прострочення, за умови встановленого факту наявності прострочення виконання грошового зобов'язання.

При цьому, слід мати на увазі, що індекс інфляції має нараховуватися в наступному місяці за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж.

Такої ж правової позиції притримується Вищий господарський суд у постанові від 24.11.2010р. по справі №21/108-10.

Крім того, відповідно до рекомендації Верховного суду України №62-97 від 03.04.1997р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду.

При застосуванні індексу інфляції належить мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

Отже, інфляційні нарахування повинні нараховуватись за період з грудня 2010р. по травень 2011р. (включно).

Крім того, при нарахуванні інфляційних нарахувань позивач у травні 2011р. застосував індекс інфляції в розмірі 101,4%.

Відповідно до абз. 1 Повідомлення Державного комітету статистики України від 08.06.2011р., за повідомленням Державного комітету статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) у травні 2011 року становив 100,8 відсотка порівняно з квітнем 2011 року.

Таким чином, суд самостійно здійснює розрахунок інфляційних нарахувань в період з грудня 2010р. по травень 2011р. (включно):

- (7161,50 (сума боргу) х 100,8% (індекс інфляції за грудень 2010р.) / 100% - 7161,50 (сума боргу)) = 57,29грн.;

- (7161,50 х 101,0% (індекс інфляції за січень 2011р.) / 100% - 7161,50) = 71,62грн.;

- (7161,50 х 100,9% (індекс інфляції за лютий 2011р.) / 100% - 7161,50) = 64,45грн.;

- (7161,50 х 101,4% (індекс інфляції за березень 2011р.) / 100% - 7161,50) = 100,26грн.;

- (7161,50 х 101,3% (індекс інфляції за квітень 2011р.) / 100% - 7161,50) = 93,10грн.;

- (7161,50 х 100,8% (індекс інфляції за травень 2011р.) / 100% - 7161,50) = 57,29грн.

За таких умов, сума інфляційних нарахувань становить 444,01грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст.173 ГК України).

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

З приписами статті 193 ГК України кореспондуються положення статті 526 ЦК України щодо належного виконання сторонами зобов'язання.

Окрім того, відповідно до ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, крім випадків, передбачених законом або договором.

Відповідач позов визнав частково (відзив на позовну заяву (а.с. 41).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 8867,21грн., з яких: 7161,50грн. заборгованості, 550,45грн. пені, 111,25грн. 3% річних, 444,01грн. інфляційних нарахувань, 600,00грн. штрафу. В частині стягнення 11,74грн. пені, 64,45грн. інфляційних нарахувань, 1,18грн. 3% річних в позові необхідно відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 525, 526, 546, 655, ч.2 ст.625 ЦК України, ст.193 ГК України, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір штрафу до 600грн.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод", 11601, Житомирська область, м. Малин, вул. Огієнка, 55, ідентифікаційний код 30793296 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укреколайн", 11740, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Майстрів, вул. Ватутіна, 1-А, ідентифікаційний код 35825128 - 7161,50грн. заборгованості, 550,45грн. пені, 111,25грн. 3% річних, 444,01грн. інфляційних нарахувань, 600,00грн. штрафу, 682,67грн. витрат по сплаті державного мита, 235,73грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. В частині стягнення 11,74грн. пені, 64,45грн. інфляційних нарахувань, 1,18грн. 3% річних в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

СуддяОСОБА_2

Дата підписання 12 липня 2011р.

1 - в справу;

2-позивачу;

3-відповідачу (рек. з повід.).