ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.11 Справа № 5015/4946/11

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді Кордюк Г.Т.

суддів: Давид Л.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ПП «ТрастТер»№ ю-928 від 29.09.2011 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2011 року

у справі № 5015/4946/11

за позовом: ПП «ТрастТер», м. Львів

до відповідача: ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім», м. Львів

про відсутність права ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім»надсилати лист повідомлення від 15.04.2010 року № 182 по договору фінансового лізингу від 01.07.2008 року № 430/0608 щодо дострокового припинення договору.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

Сторони у справі участь уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (долучені до матеріалів справи).

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.09.2011 року у справі № 5015/4946/11 (суддя Козак І.Б.) відмовлено у задоволенні позовної вимоги ПП «ТрастТер»до ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім», а саме визнати, що ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім» не мало права надсилати лист повідомлення від 15.04.2010 року № 182 по договору фінансового лізингу від 01.07.2008 року № 430/0608 щодо дострокового припинення договору.

При винесенні рішення, суд першої інстанції виходив з того, доводи позивача про те, що законодавство містить вичерпний перелік підстав для припинення договору найму, а тому сторони не вправі врегулювати ці питання при укладенні договору лізингу є необґрунтованими та суперечать нормам права; стаття 16 Цивільного Кодексу України дає вичерпний перелік щодо захисту цивільних прав та інтересів судом, однак, а даному випадку позивач обрав неправильний спосіб захисту прав; позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору, оскільки договір фінансового лізингу укладений між сторонами 01.07.2008 року, а позовна заява позивачем подана до суду 23.08.2011 року. А тому згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є однією із підстав для відмови від позову.

ПП «ТрастТер»подано апеляційну скаргу № ю-928 від 29.09.2011 року, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги, оскільки судом першої інстанції порушено і неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права та висновки господарського суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що згідно п. 9.1 договору фінансового лізингу лізингодавець має право односторонньо припинити дії даного договору письмовим повідомленням. Відповідач направив повідомлення №182 від 15.04.2010 року адресоване Товариству з обмеженою відповідальністю «ТрастТер», що у зв'язку із існуючим боргом за лізинговими платежами за договором лізингу №430/0308 Компанія відповідно до п. 9.1 припиняє дію договору. Однак, на думку скаржника, зазначене повідомлення не слід було надсилати, оскільки воно не відповідає назві підприємства ПП «ТрастТер»і договору фінансового лізингу №430/0608 від 01.07.2008р.

Так, апелянт вважає, що невідомо кому повідомлення №182 від 15.04.2010 року, адресовано і по якому договору лізингу, укладеному між сторонами чи якогось іншого. Зазначена обставина перешкоджає користуванню майном, не надає можливості сплачувати лізингові платежі, не надає можливості врегульовувати спірні правовідносини, а тому в позивача відсутні підстави щодо сплати лізингових платежів і повернення предмету лізингу.

Сторони в судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили про причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (долучені до матеріалів справи). Відповідач вимоги ухвали суду від 12.10.2011 року не виконав, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, по розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення господарського суду Львівської області за наявними у справі матеріалами без представника позивача та відповідача.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:

Статтею 101 ГПК України встановлено, що апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що позивач звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім»про визнання недійсним листа повідомлення № 182 від 15.04.2010 року по договору фінансового лізингу № 430/0608 від 01.07.2008 року щодо дострокового припинення договору.

Заявою від 22.09.2011 року позивач змінив предмет позову та просить визнати, що відповідач не мав права надсилати лист повідомлення № 182 від 15.04.2010 року по договору фінансового лізингу № 430/0608 від 01.07.2008 року щодо дострокового припинення договору. Заяву про зміну предмету позову місцевим господарським судом прийнята до розгляду, про що зазначено в рішенні суду.

Приймаючи у справі рішення, місцевий господарський суд посилався на норми ч. 1 ст. 215, ч. 1-4 ст. 203 ЦК України, які регулюють підстави визнання правочину недійсним та вказав на те, що позивач посилається на наявність підстав встановлених вищенаведеними нормами для визнання спірного договору недійсним.

Апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду помилковим, оскільки позивач не заявляв вимогу про визнання правочину недійсним та не обґрунтовував позовні вимоги статтями 203, 215 ЦК України.

Крім того, в звязку з відсутністю вимоги позивача про визнання договору недійсним місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку про пропущення позивачем строку позовної давності по визнанню недійсним договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами 01.07.2008 року.

Не встановивши в рішенні предмет позову, який позивач змінив заявою від 22.09.2011 року, місцевий господарський суд порушив вимоги ст. 82, 84 ГПК України в частині прийняття рішення за результатами оцінки поданих сторонами доказів, та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до ст. 104 ГПК України є підставою для скасування рішення.

Розглянувши вимоги позивача, заявлені в заяві від 22.09.2011 року про зміну предмету позову, апеляційна інстанція вважає, що такі до задоволення не підлягають виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2008 року між ПП «ТрастТер»(лізингоодержувач) та ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім»(лізингодавць) укладено договір фінансового лізингу (оренди) №430/0608.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, однак, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначений договір визначає таке право лізингодавця.

Пунктом 9.1. договору встановлено право лізингодавця достроково припинити дію договору письмовим повідомленням зокрема у випадку несплати лізингоодержувачем лізингових платежів протягом двох чергових строків або користування майном з порушенням умов договору.

15 квітня 2011 року ОСОБА_2 «Компанія «Лізинговий дім»звернулось до ПП «ТрастТер»з листом повідомленням № 182 від 15.04.2010 року по договору фінансового лізингу від 01.07.2008 року № 430/0608 щодо дострокового припинення договору відповідно до п. 9.1 договору.

Позивач з даним листом повідомленням не погодився та подав позов з вимогою визнати, що відповідач не мав права надсилати лист повідомленням № 182 від 15.04.2010 року по договору фінансового лізингу від 01.07.2008 року № 430/0608 щодо дострокового припинення договору, оскільки як вважає позивач, дане повідомлення адресоване не ПП «ТрастТер»та не відповідає назві договору фінансового лізингу.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, крім тих, що зазначені у вказаній нормі, але лише тим, що встановлений договором або законом.

Однак, нормами ст. 20 ГК України та ст.16 ЦК України не передбачено такого способу захисту прав та інтересів особи, як встановлення у сторін відсутності права надсилати листи. Також не передбачено такого способу захисту іншим законодавством.

Наявність підстав для застосування такого способу захисту не доведено суду у встановленому порядку належними доказами.

Вимога про встановлення факту відсутності права надсилати листи повідомлення не призводить до поновлення порушених прав, не може бути предметом спору і самостійно розглядатися в окремій справі, однак така вимога є встановленням факту, що має юридичне значення і цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обгрунтованості вимог, такий висновок не суперечить положенням Конституції України, зокрема щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі.

Якщо обраний позивачем спосіб захисту не відповідає способам захисту порушеного права, встановленим ст.16 ЦК України, суд має відмовити у позові (Постанова Верховного Суду України від 13.07.2004р. №10/732).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ПП «ТрастТер»задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 22.09.2011 року скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

В позові ПП «ТрастТер»- відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя Кордюк Г.Т.

суддя Давид Л.Л.

суддя Мурська Х.В.