ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
26.10.11 Справа № 5010/1353/2011-з-22/55
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого-судді Мурської Х.В.
суддів Давид Л.Л.
при секретарі судового засідання Лісовській Н.В.
розглянув матеріали апеляційної скарги Івано-Франківської міської ради, № 1349/09-15/в від 30.09.2011р.
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011 р
у справі № 5010/1353/2011-З-22/55, суддя Малєєва О.В.
за позовом Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ
до Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська пересувна механізована колона-118", м. Івано-Франківськ
про стягнення збитків у розмірі 64 845,80 грн.
за участю представників
від позивача: не з'явились;
від відповідача: ОСОБА_2
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011 р. у справі № 5010/1353/2011-З-22/55 у задоволенні позовних вимог Івано-Франківської міської ради про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" 64 845,80 грн. збитків відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване безпідставністю вимог позивача, їх не відповідністю вимогам законодавства. Зокрема, судом першої інстанції зазначено, що стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Доказів, які б підтверджували, що позивачу дійсно було завдано збитків, суду не подано. Крім цього, на підставі Договору про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Івано-Франківською міською радою за фактичне землекористування ВАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона - 118" від 02.10.2008р. за час фактичного землекористування, Відповідач сплачував Позивачу втрати в розмірі орендної плати.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Івано-Франківська міська рада звернулась до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду, мотивуючи свої доводи тим, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що передача в оренду земельної ділянки відповідачу позбавляє територіальну громаду міста можливості її використання за призначенням. Відтак, на переконання скаржника, Відповідач в порядку статті 156 Земельного кодексу України повинен відшкодувати завдані ним збитки в розмірі, заявленому до стягнення.

Скаржник не погоджується з висновком суду про відсутність в складі комісії при складанні акту визначення розміру збитків від 11.03.2011р. представників відповідача, оскільки згідно розпорядження міського голови №230-р від 18.05.2010 року в склад комісії включено представників підприємств, установ, організацій та громадян, що відшкодовують збитки.

Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 12.10.2011р. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що ВАТ "Івано-Франківська пересувна механізована колона 118" не є користувачем земельної ділянки, яка розташована в місті Івано-Франківську в межах вулиць Короля-Данила ОСОБА_3 Бельведерської, площею 0,2443 га, оскільки Договір оренди земельної ділянки укладений з Івано-Франківською міською радою та зареєстрований 06.04.2005р. припинив свою дію, у звязку із закінченням терміну його дії та виконання цілі оренди завершення будівництва житлового будинку з приміщеннями громадського призначення. Крім цього, вказує на те, що після закінчення дії Договору оренди землі від 06.04.2005р. до моменту передачі в експлуатацію житлового будинку № 28,29, Відповідач сплачував відшкодування втрат за фактичне землекористування, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

Скаржник участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою суду від 12.10.2011р. участь представників у судовому засіданні було визначено на власний розсуд, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, як орендодавцем, та ВАТ "Івано - Франківська пересувна механізована колона-118", як орендарем, був укладений договір оренди землі від 28.03.2004р., зареєстрований 06.04.2005р. Згідно п.1.1.,1.2, 5.1. даного договору в оренду передається земельна ділянка, яка розташована в м.Івано-Франківську в межах вулиць ОСОБА_4 Орлика-Бельведерська, площею 0,2443га, для будівництва житлового будинку з приміщеннями громадського призначення терміном на три роки.

Після закінчення строку дії договору про оренду землі, між сторонами був укладений договір про відшкодування втрат від недоотриманих коштів Івано-Франківською міською радою за фактичне землекористування ВАТ "Івано - Франківська пересувна механізована колона-118" від 02.10.2008р., за умовами якого Відповідач зобов'язався здійснити оплату за фактичне землекористування в розмірі орендної плати в сумі 6508грн. за час фактичного користування земельною ділянкою з 06.04.2008р. по 10.07.2008р., з 10.07.2008р. по 01.09.2008р. В п.5 даного договору визначено, що у разі неукладення договору оренди землі або незвільнення земельної ділянки в установлений термін фактичний землекористувач продовжує сплачувати плату за фактичне землекористування у розмірах місячної орендної плати 2377грн. у семиденний календарний термін з моменту закінчення календарного місяця.

Івано-Франківською міською радою 10.07.2008р. прийнято рішення про надання відповідачу в оренду земельної ділянки площею 0,2443га по вул. Короля Данила-Пилипа Орлика-Бельведерська, терміном на 3 роки Проте на підставі даного рішення договір оренди земельної ділянки укладений не був.

29 листопада 2008р. між Відповідачем та ТзОВ Новекс-Комфорт було укладено Договір про передачу в експлуатацію житлового будинку №28, 29 в мікрорайоні в межах вулиць ОСОБА_4 Орлика-Бельведерська . Цього ж дня, 29.11.2008р., між сторонами складено Акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №241 від 28.04.2011р. було затверджено акт визначення розміру збитків Івано-Франківській міській раді (неодержаних доходів від орендної плати за землю), в тому числі акт від 11.03.2011р. щодо користування відповідачем вказаною земельною ділянкою за період з 10.07.2008р. по 01.03.2011р. в сумі 64 845,80 грн.( а.с.7)

Відповідно до Закону України Про плату за землю використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування чи право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди землі посвідчується договором оренди, зареєстрованим у встановленому законом порядку (ст.126 Земельного кодексу України). Приписами ст.20 Закону України Про оренду землі визначено, що право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а статтею 157 вказаного кодексу встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та визначено збитки як втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі - наслідком такої протиправної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відшкодування збитків, Позивачем вказано невиконання Відповідачем вимог щодо укладення договору оренди землі та сплати орендної плати за надані в оренду землі, після передачі новозбудованого будинку на баланс ТзОВ "Новекс-Комфорт". Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.03.2011р. затверджено розмір збитків, визначених згідно акту від 11.03.11, складеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.93, якою затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Проте, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.93, розміри збитків визначаються комісіями, створеними відповідними виконавчими комітетами міських рад, до складу яких включаються представники виконавчого комітету, власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

В порушення даної вимоги закону, представника відповідача до складу комісії, якою визначено розмір збитків, включено не було, що свідчить про складення вказаного акту з порушенням вимог чинного законодавства.( а.с.9)

У відповідності до вимог ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України , під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Тобто, частина друга даної статті відносить до збитків втрачену або упущену вигоду, що кваліфікується як неотриманий дохід, який сторона, право якої порушене, могла б отримати в разі належного виконання іншою стороною взятих на себе зобовязань.

Для застосування цивільно-правової відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується ним умовним припущенням про можливість отримання прибутку в результаті випадкового збігу обставин, зокрема укладення відповідачем договору оренди землі, отримання ним відповідного прибутку та своєчасної сплати орендної плати у запропонованому позивачем розмірі. За таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення.

В матеріалах справи також наявні докази, що підтверджують здійснення відповідачем платежів за землекористування з липня по грудень 2008р. (платіжні доручення №11 від 21.08.2008р., №286 від 26.09.2008р., №429 від 23.10.2008р., №611 від 25.11.2008р., №725 від 15.12.2008р., №769 від 22.12.2008р.)( а.с 55-60).

Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що позивачем було вжито заходів для одержання доходів у вигляді орендної плати чи заходів, спрямованих на уникнення збитків.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували правомірність заявленого позову.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи те, що заявлена до стягнення позивачем сума не є збитками, судові витрати за перегляд судового рішення в апеляційному порядку, слід покласти на скаржника у розмірі, передбаченому Декретом КМУ Про державне мито № 7-93 від 21.01.1993р. (із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.09.2011 р. у справі № 5010/1353/2011-З-22/55 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судові витрати за перегляд судового рішення в апеляційному порядку в розмірі 324,23 грн. державного мита покласти на скаржника.

3. На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.