РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 19/79 21.09.11
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

До Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія «НОВА»

Про стягнення 15 125,23 грн

Суддя Шаптала Є.Ю.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність № 01/230-503 від 11.11.2010 р.)

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 292 від 22.07.2011 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТДВ СК «Альфа-гарант» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ВАТ «СК «НОВА»про стягнення боргу в розмірі 15 125,23 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги та доводи позовної заяви.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2011 року провадження у справі порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи був призначений на 15.08.2011 р.. В судовому засіданні розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні від 21.09.2011 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2005 між позивачем та ВАТ СК «НОВА»було укладено договір облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум.

Відповідно до п. 1.1 Договору предметом договору перестрахування є облігаторне (обовязкове) пропорційне перестрахування Перестраховиком на засаді ексцеденту сум частини відповідальності Перестрахувальника, прийнятої ним за Договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО транспортних засобів).

П. 1.3 Договору перестрахування встановлено, що дія договору розповсюджується на всі договори добровільного страхування засобів наземного транспорту (КАСКО транспортних засобів), які укладені Перестрахувальником зі Страхувальниками (юридичними та фізичними особами).

Відповідно до п. 2.14 Договору перестрахування відповідальність Перестраховика за кожним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, який підпадає під дію цього договору, починається та закінчується одночасно з відповідальністю Перестрахувальника.

З п.п. 3.2.1, 3.4.1 Договору перестрахування позивач зобовязався передавати, а відповідач приймати від позивача в перестрахування частину відповідальності за договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів, які підпадають під дію цього договору .

Згідно з умовами п. 3.2.2 Договору перестрахування позивач один раз на місяць надає відповідачу ОСОБА_3 премій та ОСОБА_4 бордеро збитків. Вказані рахунки є невід»ємними частинами договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору перестрахування відшкодування відповідачем своєї частки збитків Позивачу здійснюється шляхом оплати складеного позивачем ОСОБА_4 бордеро збитків, в якій включаються всі збитки, що врегульовані Позивачем за звітний період (місяць) і в яких відповідач, згідно з умовами договору, зобовязаний прийняти участь.

Так, між сторонами було підписано та скріплено печаткою Рахунок-Бордеро збитків № 24 до Договору № 91-017/06-03 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум від 27.12.2005 року за грудень 2007 року.

З Рахунку-Бордеро збитків № 24 вбачається, що частка ВАТ СК «НОВА»за договором добровільного страхування № 06/01-008-00459, страхувальник Шкурченко В»ячеслав Леонідович склала 940,57 грн; за договором страхування № 06/05-133-23600, страхувальник ОСОБА_5 5927,54 грн; за договором страхування № 06-R/05-133-29480 страхувальник ОСОБА_6 1148,39 грн, за договором страхування № 06-Z/02-007-00205, страхувальник ТОВ «Тридента Агро»- 2378,65 грн.

Відповідно до п. 3.4.3 Договору перестрахування ВАТ СК «НОВА»зобовязана протягом 10 робочих днів з дня отримання від Перестрахувальника рахунку бордеро збитків та пакетів документів на виплату страхових відшкодувань сплатити Перестрахувальнику свою частку у сумі страхового відшкодування, зазначеному в такому рахунку-бордеро збитків.

Відповідачем в порушення вимог Договору сплата частки у сумах страхового відшкодування згідно з рахунком бордеро збитків № 24 за грудень 2007 року не проведена.

12.05.2009 року позивачем направлено лист з вимогою про сплату частки у сумах страхового відшкодування, даний лист отриманий відповідачем 18.05.2009 року. Однак відповіді на даний лист позивач не отримав.

Станом 01.06.2009 року сума заборгованості відповідача склала 10 395,15 грн.

31.03.2011 року позивачем було складено лист-вимогу про сплату суми заборгованості та пені, однак відповідачем відповіді не надано, сплату частки у сумах страхового відшкодування не проведено.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обовязки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один субєкт господарського зобовязання повинен вчинити певну дію на користь іншого субєкта, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.. 987 Цивільного кодексу України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконаної частини своїх обовязків перед страхувальником.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про страхування»страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Ст.. 12 Закону України «Про страхування»передбачено, що перестрахування страхування одним страховиком (цементом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обовязків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

З пунктом 3 частини першої статті 988 Цивільного кодексу України відповідач як страховик за договором перестрахування зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування»відповідач страховик (за договором перестрахування) зобовязаний при настанні здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Порушення зобовязань за договором тягне за собою застосування встановлених законом мір відповідальності. Позивач нараховує пеню у розмірі 1 891,92 грн грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 11.3 Договору перестрахування сторони несуть відповідальність одна перед одною за несвоєчасне виконання передбачених цим Договором розрахунків у вигляді сплати пені в розмірі 0,1 % від суми платежу, що прострочений, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день затримки. Пеня сплачується за письмовою вимогою Сторони, яка повинна була своєчасно одержати платіж. Розмір пені не може перевищувати 50% від суми несплаченого або невчасно сплаченого платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Суд, визнає вимогу позивача про стягнення пені правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Також, на суму боргу позивач правомірно нараховує 3% річних у розмірі 665,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 172,59 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення. Враховуючи наявність вини з боку відповідача, вимоги позивача про нарахування інфляційних витрат та 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача не те, що позивачем пропущено строк для звернення з зазначеними вимогами до суду в звязку із спливом терміну позовної давності, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Виходячи із змісту договору перестрахування він за своєю правовою природою є також договором страхування, оскільки страховик страхує в іншого страховика ризик виконання частини своїх обовязків перед страхувальником.

Пунктом 5 частини першої ст.. 268 ЦК України передбачено, що позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) для страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Оскільки за спірним договором перестрахування позивач є застрахованою особою і ним заявлена вимога до відповідача, який є страховиком, на вимоги позивача не поширюється позовна давність передбачена ст.. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, повязані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 4. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 11; р/р 6565 у АТ «ОТП Банк»в м. Києві, , МФО 300335; р/р 6962 в АКБ «Укрсоцбанк»МФО 300528, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»(01133, м. Київ, ОСОБА_7 Українки, 26; , р/р 4100, в ПАТ «УкрСиббанк», м. Київ, МФО 351005) суму боргу в розмірі 15 125 (п'ятнадцять тисяч сто двадцять пять) грн. 23 коп., 151 (сто пятдесят одна) грн. 25 коп. - державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Є.Ю. Шаптала

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 23.09.2011