ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.11 Справа № 5010/697/2011-П-23/23

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді Кордюк Г.Т.

суддів: Бонк Т.Б.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Оріана»№ 738 від 19.07.2011 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.07.2011 року

у справі № 5010/697/2011-П-23/23

за позовом: ВАТ «Оріана», м. Калуш Івано-Франківської області

до відповідача: Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

про визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 представники

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходило, тому протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 04.10.2011 року № 73 справу № 5010/697/2011-П-23/23, відповідно до пункту 3.1.11 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний розподіл, за результатами якого дану справу передано для подальшого розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кордюк Г.Т., судді Давид Л.Л., Мурська Х.В.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.2011 року у справі № 5010/697/2011-П-23/23 змінено склад колегії, замість судді Давид Л.Л. у склад судової колегії введено суддю Бонк Т.Б.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 05.07.2011 року у справі № 5010/697/2011-П-23/23 (головуючий суддя Рочняк О.В., судді Малєєва О.В., Фанда О.М.) в задоволенні позову ВАТ «Оріана»до Управління державної служби охорони при Управлінні МВС України в Івано-Франківській області про визнання недійсним договору №561 від 27.03.08. відмовлено повністю.

При винесенні рішення, суд першої інстанції виходив із того, що станом на день укладення договору № 561 від 27.03.2008 року повноважною особою, що мала право вчиняти дії від ВАТ «Оріана»був ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.03.2008 року, а тому посилання відповідача на те, що на момент звернення до УДСО при УМВС України в Івано-Франківській області, уповноваженою особою на підписання договорів від імені юридичної особи ВАТ «Оріана»був ОСОБА_5 спростовується матеріалами справи, а тому, договір № 561 від 27.03.2008 року підписаний не уповноваженою особою, що є підставою для визнання його недійсним, як такий, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Також, місцевий господарський суд у рішенні зазначив, що договір № 561 про забезпечення внутрішнього обєктового режиму працівниками ВДСО при УМВС України в Івано-Франківській області укладено між відділом Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області та ВАТ «Оріана»27.03.2008 року, позивач звернувся з позовом до суду 01.04.2011 року, тобто, зі спливом позовної давності. Клопотання про відновлення строку позовної давності для звернення з позовом до суду не подав, будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності не навів, а тому оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, проте, слід застосувати ч. 4 ст. 267 ЦК України за заявою сторони та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з причин пропуску строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

ВАТ «Оріана»подано апеляційну скаргу № 738 від 19.07.2011 року, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю та визнати недійсними договори №561 від 27.03.2008 року, №562 від 27.03.2008 року, № 591 від 01.04.2008 року, № 655 та № 658 від 17.04.2008 року, № 800 від 21.05.2008 року, № 898 від 05.06.2008 року, № 862 від 25.06.2008 року, № 1308 від 22.09.2008 року, № 35 та № 36 від 01.01.2009 року, № 3454 від 13.03.2009 року та № 3622 від 01.04.2009 року, укладені між ВАТ «Оріана»та Управлінням ДСО при УМВС України в Івано-Франківській області на забезпечення внутрішнього обєктового режиму працівника ВДСО при УМВС України в Івано-Франківській області. Зокрема, скаржник зазначає, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання правочину недійсним, тому твердження суду, що заява ВАТ «Оріана»є заявою з додатковими вимогами не повязаними з предметом позову є надуманою; позивач діяв в межах вимог передбачених ст. 22 та ст. 58 ГПК України, а тому місцевий господарський суд штучно позбавив його такого права.

Також, апелянт вважає, що ним документально доведено, що укладені договори підписані не уповноваженою особою та скріплені недійсною печаткою, а тому зазначені договори не відповідають вимогам встановленими законом, отже є нікчемним правочином. У відповідності до ст. 258 ЦК України, законодавець для такої категорії правочинів встановив строк позовної давності у десять років, відповідно позивачем строк позовної давності не пропущено.

Окрім цього, скаржник зазначає, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки ще 15.03.2011 року позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору, про те господарський суд повернув позовну заяву без розгляду, мотивуючи своє рішення тим, що ВАТ «Оріана»оплатило державне мито не в повному обємі.

Позивач в судове засідання участь уповноваженого представника не забезпечив, 10.10.2011 року подав клопотання про долучення до матеріалів справи листа державного реєстратора Калуської міської ради від 14.09.2011 року № 07-09/138 щодо спростування тверджень відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що на даний час керуючим санацією є ОСОБА_6 Також, скаржник зазначив, що апеляційну скаргу підтримує повністю та просить її задоволити.

Представник відповідача у поданому відзиві на апеляційну скаргу № 21/8-1810 від 26.08.2011 року та в судовому засіданні, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду першої інстанції у даній справі без змін. А саме, відповідач зазначає, що заявляючи додаткові вимоги до відповідача, які не були викладені у позовній заяві щодо визнання ряду інших договорів недійсними, апелянт не врахував, що такі додаткові позовні вимоги не звязані між собою підставою виникнення і тому не можуть бути обєднані в одній позовній заяві; закон розмежовує нікчемні правочини та оспорюванні правочини. Нікчемний є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, а тому відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Окрім наведеного відповідач вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Оріана»на рішення Івано-Франківського господарського суду від 05.07.2011 року у справі № 5010/697/2011-П-23/23 підписана 19.07.2011 року від імені ВАТ «Оріана»не уповноваженою особою, оскільки у витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.08.2011 року міститься наступний запис про керівника ВАТ «Оріана», зокрема, керівник юридичної особи та наявність обмежень щодо його повноважень: ОСОБА_7 (керівника відсторонено від виконання обов'язків у зв'язку із запровадженням процедури санації згідно ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2010 року у справі № Б-7-11/283-13/143).

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне:

27.03.2008 року між ВАТ «Оріана»(замовник) в особі в. о. голови правління, розпорядника майна ВАТ «Оріана»ОСОБА_5 та Відділом Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області (охорона) укладено договір про забезпечення внутрішнього обєктового режиму працівниками ВДСО при УМВС України в Івано-Франківській області, предметом якого є обов'язки по забезпеченню на об'єкті внутрішнього об'єктового режиму силами працівників ОР СПМО «Титан». Вищевказаний договір підписано начальником ВДСО при УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_8 та в.о. голови правління розпорядником майна ВАТ «Оріана»ОСОБА_5 та скріплено печатками сторін.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у відповідності до виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб серії № 171057 від 27.03.2008 року та № 171207 від 17.07.2008 року керівником ВАТ «Оріана»був ОСОБА_9, у якого право на представлення інтересів товариства виникло на підставі наказу ФДМ України від 24.03.2008 р. № 352.

Позивач зазначає, що ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2009року по справі № 13/68 підтверджено, що особа, а саме арбітражний керуючий (розпорядник майна ВАТ «Оріана») ОСОБА_5 не мав належної цивільної дієздатності, а тому відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), не доводяться знову при вирішенні інших спорів.

Таким чином, як вважає позивач, в період укладення зазначеного договору ВАТ «Оріана» представляла інша особа.

Крім цього, наведені угоди скріплені печаткою ВАТ «Оріана»з літерою «Д-2». Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2009 року по справі № 2а-2970/09/0970, визнано дозвіл № 74 від 01.03.2008 року на виготовлення дублікату печатки ВАТ «Оріана»«Д2»нечинним.

Таким чином, на думку позивача, вищевказана угода підписана не уповноваженою особою та скріплена недійсною печаткою, яка з 01.03.2008 року є нечинною.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши заперечення представників відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Оріана»підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 1 статті 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»від 14.05.1992 року № 2343-XII, в редакції від 28.12.2007 року № 107-VI (чинній на час укладення спірної угоди), у процедурі розпорядження майном за клопотанням сторін, учасників провадження у справі про банкрутство, або розпорядника майна, що містить відомості про перешкоджання керівником боржника діям розпорядника майна, а також про вчинення керівником боржника дій, що порушують права та законні інтереси боржника і кредиторів, господарський суд має право відсторонити керівника боржника від посади та покласти виконання його обов'язків на розпорядника майна. Про усунення керівника боржника від посади господарський суд виносить ухвалу, яка може бути оскаржена керівником боржника у встановленому порядку.

Права розпорядника майна визначені у п. 8 ст. 13 Закону України Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»від 14.05.1992 року № 2343-XII, в редакції від 28.12.2007 року № 107-VI чинній на час укладення спірної угоди, в якому передбачено, що розпорядник майна здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Матеріали справи підтверджується, що постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2008 року у справі № Б-7-11/283 про банкрутство ВАТ «Оріана», постановлено: усунути голову правління ВАТ «Оріана»ОСОБА_10 від займаної посади, а виконання обовязків голови правління ВАТ «Оріана»покладено на розпорядника майна боржника, арбітражного керуючого ОСОБА_5

Таким чином, укладаючи і підписуючи 27.03.2008 року договір № 561 про забезпечення внутрішнього обєктового режиму працівниками ВДСО при УМВС України в Івано-Франківській області, розпорядник майна ВАТ «Оріана» діяв в межах повноважень визначених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2008 року у справі № Б-7-11/283 виконання обовязків керівника підприємства покладено на розпорядника майна.

Доводи позивача, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 26.11.2009 року у справі № 13/68 (а.с. 10-11) встановлює, що розпорядник майна ОСОБА_5 не мав належної цивільної дієздатності і дані факти в силу ст. 35 ГПК України не потребують доведення, суд вважає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 35 ГПК України щодо преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, підлягає застосуванню лише у випадку, коли у іншій справі беруть участь ті самі сторони, що й у справі, в якій встановлено ці факти.

Як вбачається, у справі № 13/68 субєктивний склад сторін не є тотожним у справі № 1723/23, а покладення повноваження керівника товариства на розпорядника майна постановою Вищого господарського суду від 16.01.2008 року ухвалою суд не відмінені.

Місцевий господарський суд, на дану обставину уваги не звернув, прийшов до невірного висновку про підписання договору № 561 від 27.03.2008 року не уповноваженою особою, покликаючись, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, станом на 27.03.2008 року керівником ВАТ «Оріана»був ОСОБА_9

Не внесення до Єдиного державного реєстру відомостей щодо усунення керівника підприємства та покладення обовязків на керівника розпорядника майна згідно постанови Вищого господарського суду України від 16.01.2008 року, не є підставою для визнання недійсною угоди укладеної розпорядником майна, на якого покладено обовязки керівника товариства.

Висновки місцевого суду про невідповідність договору № 561 від 27.03.2008 року ч. 2 ст. 203 ЦК України не відповідають обставинам справи, зроблено при неповному їх зясуванні, що відповідно до ст. 104 ГПК України є підставою для скасування рішення суду.

Оскільки, договір № 561 від 27.03.2008 року про забезпечення внутрішнього обєктового режиму працівниками ВДСО при УМВС України в Івано-Франківській області укладений уповноваженою особою, підстави для задоволення позову відсутні саме з цих мотивів, а не у звязку із пропуском позивачем позовної даності, як помилково встановлено місцевим господарським судом.

Разом з тим, апеляційна інстанція вважає, що місцевим господарським судом підставно не прийнято до розгляду заяву позивача від 04.07.2011 року за вх.. № 5600/2011-с вх. про збільшення позовних вимог, згідно якої він просить визнати недійсними, крім договору № 561 від 27.03.2008 року, що є предметом спору і також додаткові договори №562 від 27.03.2008 року, № 591 від 01.04.2008 року, № 655 та № 658 від 17.04.2008 року, № 800 від 21.05.2008 року, № 898 від 05.06.2008 року, № 862 від 25.06.2008 року, № 1308 від 22.09.2008 року, № 35 та № 36 від 01.01.2009 року, № 3454 від 13.03.2009 року та № 3622 від 01.04.2009 року.

Апеляційна інстанція не приймає дану заяву до розгляду, дана заява не є заявою про зміну предмету позову, оскільки предмет позову залишився, те не є заявою про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України.

Згідно п. 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 року «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», під збільшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві. Крім того, збільшення позовних вимог є можливим у разі заявлення майнової вимоги (наприклад, стягнення коштів).

А тому вимога позивача підлягає розгляду, в обсязі, визначеному в позовній заяві.

Щодо покликання позивача в позовній заяві, що печатка ВАТ «Оріана»«Д-2»є нечинна з 01.03.2008 року, оскільки постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.12.2009 року по справі № 2а-2970/09/0970 визнано дозвіл № 77 від 01ю03ю2009 року на виготовлення печатки нечинним, судова колегія відзначає наступне.

Скріплення угоди печаткою юридичної особи є однією із вимог, яка ставиться до письмової форми правочину (ст. 207 ЦК України).

Стаття 218 ЦК України встановлює правило, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність правочину у звязку із порушенням вимог закону про його письмову форму повинна встановлюватись законом прямо. Якщо ж закон категорично приписує вчинення правочину у письмовій формі, але не встановлює правила про недійсність правочину, вчиненого з порушенням цієї вимоги, застосування ч. 1 ст. 218 ЦК України, неможливе (коментар до ст. 218 ЦК України під редакцією проф.. ОСОБА_11І.).

Оскільки закон, ст. 208 ЦК України, встановлює правило, що правочини між юридичними особами вчиняються у письмові формі, однак не встановлює правило, про недійсність правочину вчиненого з порушенням цієї вимоги, то застосування ч. 1 ст. 218 ЦК України до правовідносин сторін у даній справі є неможливе.

Порушення вимог закону щодо форми правочину тягне його недійсність лише у випадках передбачених ст. ст. 219, 220 ЦК України, під регулювання і дію яких, спірна угода у даній справі не підпадає.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про підписання апеляційної скарги неуповноваженою особою.

Як вбачається із матеріалів справи, апеляційна скарга датована 19.07.2011 року та підписана керуючим санацією ОСОБА_6

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2010 року у справі № Б-7-11/283-13/143 про банкрутство ВАТ «Оріана», постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2010 року та ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2010 року скасовано в частині призначення керуючим санацією ВАТ «Оріана»арбітражного керуючого ОСОБА_12, та в цій частині прийнято нове рішення, а саме керуючим санацією ВАТ «Оріана»призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»з дня винесення ухвали про санацію керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією.

Права керуючого санацією визначені п. 5 ст. 17 Закону України Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якої, керуючий санацією має право: розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом; укладати від імені боржника мирову угоду, цивільно-правові, трудові та інші угоди; подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними.

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закону України Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»припинення повноважень арбітражного керуючого як керуючого санацією можливе при достроковому припиненні процедури санації або затвердженні звіту керуючого санацією, про що зазначається у відповідній ухвалі суду.

Крім того, п. 8 ст. 17 вищенаведеного Закону України, встановлено, що керуючий санацією може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень керуючого санацією, про що виноситься ухвала у певних випадках.

В матеріалах справи відсутня ухвала суду про припинення повноважень керуючого санацією або його звільнення, а тому доводи відповідача, що санація введена на строк до 16.06.2011 року ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2010 року, залишеною без змін в цій частині постановою Вищого господарського суду від 12.10.2010 року і після 16.06.2011 року повноваження керуючого санацією припинились, не заслуговують на увагу.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з позовом про визнання недійсним договору № 561 від 27.03.2008 року, судова колегія зазначає, що правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушене, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги. Вищевказаної позиції дотримується і Верховний Суд України у своїй постанові від 12.06.2007 у справі №П-9/161-16/165.

Оскільки, судовою колегією встановлено відсутність порушеного права позивача та підстав для задоволення позову, то за таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, а не у звязку із пропуском позивачем позовної даності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ВАТ «Оріана»задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.07.2011 року скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

В позові ВАТ «Оріана» - відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя Кордюк Г.Т..

суддя Бонк Т.Б.

суддя Мурська Х.В.