ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
02.11.11 Справа № 5010/1048/2011-3/36
ПОСТАНОВА

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Підприємця ОСОБА_2, м. ІваноФранківськ б/н від 21.07.11

на рішення господарського суду ІваноФранківської області від 14.07.11

у справі № 5010/1048/2011-3/36

за позовом: Підприємця ОСОБА_2, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Підприємця ОСОБА_3, м. ІваноФранківськ

про стягнення боргу та розірвання договору

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 представник (довіреність № б/н від 20.05.11);

від відповідача : ОСОБА_5- представник (довіреність № 1497 від 06.06.11).

Права та обовязки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, розяснено.

Відводів складу суду не заявлено.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36 зустрічний позов підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним п.10.1 Договору про оренду приміщення від 01.09.08 зі змінами та доповненнями відповідно до угоди від 30.07.09.Стягнено з позивача - підприємця ОСОБА_2 в користь відповідача підприємця ОСОБА_3 85 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу по зустрічній позовній заяві. Основний позов задоволено частково. Стягнено з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача підприємця ОСОБА_2 36 259, 72 грн. основного боргу з індексом інфляції, 554,47 грн. відсотків річних, 250, 35 грн. пені, 455, 64 грн. держмита, 236 грн. витрат на інформаційнотехнічне забезпечення судового процесу та 1 109, 5 грн. витрат на послуги адвоката. В частині вимог про розірвання договору про оренду приміщення провадження припинено. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Івано-Франківської області, позивач Фізична особапідприємець ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на факти звернення до орендаря з претензіями від 15.03.11 та від 19.04.11, наголошуючи на тому, що вказані претензії залишені відповідачем без реагування. При цьому скаржник звертає увагу, що в обох претензіях йшлося про те, що розірвання договору в позасудовому порядку можливе лише за умови сплати орендарем всіх існуючих на той момент необхідних платежів. Зазначає скаржник також про те, що станом на день звернення позивача до суду (23.05.11) жодних відповідей на претензії відповідачем не надано, натомість суду надано відповідь на претензію, датовану 27.05.11, тобто відповідь на претензію відповідачем надано після отримання інформації щодо існування судового спору. Беручи до уваги те, що на умови, запропоновані відповідачем в доданій до відповіді претензії позивач не погодився, на його думку, між сторонами існує спір, а тому висновок суду про дострокове розірвання договору з 01.06.11 суперечить обставинам справи та волевиявленню сторін. Наголошує скаржник також на неналежності як доказу акту від 11.04.11, складеного відповідачем, оскільки позивачу не надавались жодні документи у вигляді актів прийому-передачі орендованого приміщення чи пропозиції для його підписання. Зазначає позивач і про те, що неналежність акту від 11.04.11 свідчить також відповідь від 27.05.11 відповідача на претензію, оскільки саме 27.05.11 орендар вперше звернувся до позивача з пропозицією щодо повернення приміщення. Посилається скаржник також на те, що місцевим господарським судом не було вирішено позовної вимоги щодо виселення відповідача з орендованого приміщення. Щодо вимог по зустрічному позову, то скаржник посилається на норми ст. 627 ЦК України щодо свободи договору, та зазначає, що формулювання даної суми заборгованості в оспорюваному пункті договору у вигляді штрафу не змінює суті правовідносин між сторонами з приводу існування заборгованості. На підставі викладеного скаржник просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36 в частині задоволення зустрічного позову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 79 759, 19 грн., з яких 22 000, 00 грн. заборгованість по орендній платі за червень-липень 2011 року, 57 759, 19 грн. борг орендаря перед орендодавцем по орендній платі, який виник до 01.08.09, про виселення підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення № 1, магазин № 4 загальною площею 65 м.кв., яке знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 43 а, та припинення провадження в частині вимог про розірвання договору про оренду приміщення, що був укладений між підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_3 (орендар) 01.09.08, скасувати, та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог за первісним позовом в повному обсязі та:

Стягнути з підприємця ОСОБА_3 на користь підприємця ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 116 823, 73 грн., з яких 58 259, 72 грн. борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 11.01.11 по 11.07.11; 57 759, 19 грн. борг орендаря перед орендодавцем по орендній платі, який виник станом на 01.08.09, 554, 47 грн. відсотків річних, 250, 35 грн. пені.

Розірвати договір про оренду приміщення, що був укладений між підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та підприємцем ОСОБА_3 (орендар) 01.09.08.

Виселити підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення № 1 магазин № 4 загальною площею 65 м.кв., яке знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 43а.

Стягнути з підприємця ОСОБА_3 на користь підприємця ОСОБА_2 судові витрати в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 5010/1048/2011-3/36 розподілено для розгляду складу колегії суддів: головуючий-суддя Д.Новосад, судді О.Михалюк, Г.Мельник.

Однак, зважаючи на обставини перебування суддів О.Михалюк, Г.Мельник у черговій відпустці, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 05.08.11 апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_6, суддів В.Гриців та Х.Мурська.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.11 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 31.08.11.

В судовому засіданні 31.08.11 оголошено перерву до 07.09.11.

У звязку із виходом суддів О.Михалюк, Г.Мельник з відпустки, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 07.09.11 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги замість суддів В.Гриців та Х.Мурська введено суддів О.Михалюк, Г.Мельник.

07.09.11 відповідачем за первісним позовом приватним підприємцем ОСОБА_3 подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він посилається на безпідставність вимог скаржника. Відповідач також зазначає про те, що 11.04.11 орендар виселився із орендованого приміщення, однак позивач від його прийняття відмовився, що відображено відповідачем в акті. Наводить скаржник і інші мотиви, на підставі яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36 без змін.

Крім того, 07.09.11 відповідачем подано також ряд клопотань. Зокрема, подано відповідачем клопотання про доручення до матеріалів справи листа-відповіді підприємця ОСОБА_3 від 27.05.11 та доданого до даного листа і підписаного зі сторони ОСОБА_3 примірника угоди про розірвання Договору оренди від 01.09.08. Вказане клопотання колегією суддів задоволено. Задоволено колегією суддів також клопотання відповідача про фіксування судового процесу. Клопотання відповідача про витребування у позивача доказів передачі приміщення в наступну оренду, а саме договору оренди та копії торгового патенту, задоволено частково - зобовязано позивача подати суду докази в підтвердження чи спростування факту передачі спірного приміщення в наступну оренду третім особам.

Розгляд апеляційної скарги відкладався на 19.10.11 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 07.09.11.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.11 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги замість судді О.Михалюк введено суддю Л.Данко.

19.10.11 відповідачем подано доповнення до заперечення на апеляційну скаргу, в якому він, зокрема, посилається на правильність встановлення судом першої інстанції обставини припинення договору оренди між підприємцем ОСОБА_3 та підприємцем ОСОБА_2. При цьому скаржник посилається на договір оренди № 94 від 05.09.11, укладений між підприємцем ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_7 Крім того, відповідач просить долучити до матеріалів справи інформації з Івано-Франківського МВ УМВСУ від 11.10.11 на звернення підприємця ОСОБА_2

В судовому засіданні 19.10.11 у звязку з необхідністю сторонам представити суду належні докази стану взаєморозрахунків, розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.11.11.

У звязку із виходом судді О.Михалюк з відпустки, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.11 в склад колегії по розгляду апеляційної скарги замість судді Л.Данко введено суддю О.Михалюк.

31.10.11 від позивача на адресу суду надішло клопотання від 27.10.11 про долучення до матеріалів справи копій актів звірки взаєморозрахунків та копій бухгалтерських документів в підтвердження існування у відповідача заборгованості по орендних платежах.

02.11.11 відповідачем подано доповнення до заперечення на апеляційну скаргу з доданим актом звірки взаємних розрахунків.

В судовому засіданні 02.11.11 представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені ними, відповідно, в апеляційній скарзі та у запереченнях (з доповненнями) на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу, заперечення та доповнення до заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні в них та додатково подані докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36 слід скасувати в частині позовних вимог за первісним позовом. В частині позовних вимог за зустрічним позовом рішення господарського суду Івано-Франківської області слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Господарським судом Івано-Франківської області при розгляді спору між сторонами встановлено факт укладення між сторонами у справі договору про оренду приміщення від 01.09.08, згідно з п. 1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне володіння та користування приміщення загальною площею 65 м.кв. для розміщення торгової будки, яка знаходиться у м. Івано-Франківську, вул. Галицька, 43а, магазин № 4. Належним чином проаналізовано господарським судом першої інстанції також те, що у відповідності до п. 2.1 договору сторони погодили, що вступ орендаря у володіння та користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна, у звязку з чим позивач на підставі акту приймання-передачі приміщення від 01.09.08 передав відповідачу обєкт оренди. Належним чином проаналізовано господарським судом першої інстанції також Додаток № 2 до договору угоду від 30.07.09 про внесення змін до договору про оренду приміщення від 01.09.08, яким, зокрема, п. 3.1 договору викладено в наступній редакції: «Орендна плата сплачується у сумі 11 000, 00 грн. за місяць оренди і перераховується орендарем орендодавцеві попередньо не пізніше 10 числа кожного місяця.

Колегія суддів вважає вірним застосування місцевим господарським судом до правовідносин між сторонами норми ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України щодо обовязку належного та в строк виконання зобовязань сторонами, у звязку з порушенням якого, позивач двічі звертався до відповідача з претензіями щодо сплати заборгованості по орендній платі, а саме: 15.03.11 - з проханням погасити заборгованість в сумі 13 649,00 грн.; 19.04.11 - з проханням погасити заборгованість в сумі 24 649, 00 грн. по орендній платі згідно Договору оренди, а також сплатити підприємцю орендодавцю штраф у розмірі 57 759, 19 грн.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з застосуванням місцевим господарським судом до правовідносин між сторонами ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України щодо зобовязального характеру правовідносин між сторонами, недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязань та обовязку належного їх виконання сторонами. Вірно застосовано судом першої інстанції також ч. 1 ст. 651 ЦК України, згідно з якою розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В матеріалах справи також знаходиться лист орендаря від 27.05.11, тобто датований датою після звернення позивача до суду, в якому відповідач зазначає про безпідставність вимог позивача в частині сплати 57 759, 19 грн. штрафу, а також зазначає про прийняття пропозиції в частині розірвання договору оренди. Крім того, у вказаному листі орендар просить орендодавця якнайскоріше зявитись для передачі приміщення. До зазначеного листа відповідачем долучено два примірники підписаної орендарем Угоди від 27.05.11 про розірвання договору оренди за згодою сторін. Аналізуючи вказаний лист відповідача, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в момент дачі підприємцем ОСОБА_3 згоди на дострокове розірвання договору про оренду приміщення від 01.09.08, з подальшими змінами, дія договору оренди припинилася.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду з такими висновками господарського суду Івано-Франківської області погодитись не може виходячи з такого.

Як вбачається з претензії позивача від 19.04.11, крім вимог погасити заборгованість в сумі 24 649, 00 грн. по орендній платі згідно Договору оренди, а також сплатити підприємцю орендодавцю штраф у розмірі 57 759, 19 грн., позивач зазначав про намір після сплати відповідачем вказаних сум, укласти угоду про дострокове розірвання договору про оренду приміщення. Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що згода позивача на розірвання договору, є умовною, оскільки оплата орендарем 24 649, 00 грн. заборгованості по орендній платі та штрафу у розмірі 57 759, 19 грн. визначено відкладальною обставиною для розірвання договору за згодою сторін.

Беручи до уваги те, що вимоги позивача, викладені ним у претензії від 19.04.11, а саме в частині оплати суми боргу та суми штрафу, відповідачем виконані не були, висновок щодо згоди підприємця ОСОБА_3 на дострокове розірвання договору про оренду приміщення від 01.09.08, так само як і про розірвання договору за згодою сторін з моменту надання відповідачем такої згоди, є безпідставним. Крім того, колегія суддів наголошує, що лист орендаря від 27.05.11, який місцевий господарський суд вважає моментом дачі відповідачем згоди на розірвання договору, датований датою після звернення позивача до суду. Більше того, докази скерування вказаного листа позивачу у справі в матеріалах справи відсутні. Як пояснено представником позивача, про існування вказаного листа йому стало відомо безпосередньо в судовому засіданні. Не подано представником відповідача доказів скерування листа від 27.05.11 позивачу у справі і при розгляді апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

На підставі наведеного колегія суддів зазначає про безпідставність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, щодо розірвання договору з 01.06.11 за згодою сторін, оскільки такий висновок суперечить нормам чинного матеріального права, а саме ч. 1 ст. 188 ГК України, ст. 525 ЦК України.

В той же час, колегія суддів, на підставі аналізу договірних положень, погоджених сторонами у договорі, та норм чинного законодавства, дійшла висновку, що договір припинив свою дію 01.06.11 у звязку із закінченням строку, на який його було укладеного. При цьому колегія виходила з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як вбачається з п. 10.1 договору (в редакції від 01.09.08), договір укладений строком на 11 місяців, а саме з 01.09.08 по 01.08.09. Як передбачено сторонами у п. 10.6 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом 1 місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Беручи до уваги те, що належних доказів подання будь-якою із сторін заяви про припинення договору в порядку передбаченому п. 10.6, учасниками судового процесу не подано, зважаючи на те, що наявність між сторонами орендних правовідносин, представники сторін не заперечували, колегія суддів дійшла висновку, що договір про оренду приміщення від 01.09.08 неодноразово продовжувався сторонами на нові строки по одинадцять місяців кожен, а саме: з 01.08.09 по 01.07.10, з 01.07.10 по 01.06.11. Таким чином, зважаючи на те, що станом на 01.06.11 позивачем вже було подано позов, що свідчить про відсутність волевиявлення сторін щодо продовження строку дії договору, колегія суддів дійшла висновку, що договір про оренду приміщення від 01.09.08 припинив свою дію 01.06.11. Крім того, як вбачається з наданих представником відповідача за первісним позовом доказів (договір оренди нежитлового приміщення № 94 від 05.09.11), спірне приміщення позивачем передано в оренду підприємцю ОСОБА_7 Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору про оренду приміщення від 01.09.08, укладеного між сторонами, а також про виселення підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення № 1 магазин № 4 загальною площею 65 м.кв., яке знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 43а, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору. В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції при розгляді спору, в порушення вимог ст. 84 ГПК України, взагалі не вирішив позовної вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про виселення підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення № 1 магазин № 4 загальною площею 65 м.кв., яке знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 43а.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підприємця ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача суми боргу за період з 11.01.11 по 11.07.11 підлягають частковому задоволенню, а саме: за період з 11.01.11 по 01.06.11 (припинення дії договору у звязку із закінченням строку) в сумі 35 649, 00 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 554, 47 грн. відсотків річних, та 610, 72 грн. інфляційних втрат за період з 11.01.11 по 01.06.11, то, на думку колегії, вони підлягають задоволенню, як такі, що у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України безпосередньо пов'язані законодавцем з обов'язком сплати боржником, який прострочив, основної суми боргу. Щодо позовних вимог підприємця ОСОБА_2 в частині стягнення 250, 35 грн. пені, то колегія суддів вважає, що такі вимоги підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на нормах чинного матеріального права (ч. 1 ст. 546, ч.ч. 1, 3 ст. 549, ч. 1 ст. 550, ст.ст. 610, 611 ЦК України) та договірних положеннях, погоджених сторонами (п. 3.3 договору).

В частині вимог про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01.06.11 по 11.07.11 в позові слід відмовити за безпідставністю.

Не погоджується колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду також з висновком, викладеним в оскаржуваному рішенні, щодо ухилення позивача від прийняття приміщення та підписання ОСОБА_7 прийому-передачі від 11.04.11. Зокрема, колегія суддів зазначає, що відповідач за первісним позовом жодним чином не довів належними та допустимими доказами факту повідомлення позивача про необхідність зявитися для приймання приміщення та підписання відповідного ОСОБА_7. Беручи до уваги наведене, ОСОБА_7 про відмову від підписання акту прийому-передачі (повернення) приміщення від 11.04.11 також не може бути взятий до уваги, як такий, що не відповідає вимогам щодо належності та допустимості як доказу відмови підприємця ОСОБА_2 від прийняття приміщення та підписання відповідного акту. Щодо нотаріально посвідчених заяв гр.гр. ОСОБА_8 і ОСОБА_9, то колегія суддів зазначає, що ч. 2 ст. 32 ГПК України не передбачає такого джерела доказування, як показання свідків.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що посилання відповідача та місцевого господарського суду на ухилення позивача від прийняття приміщення та підписання ОСОБА_7 прийому-передачі від 11.04.11 спростовуються також тим, що у листі (відповіді на претензію) від 27.05.11, відповідач за первісним позовом пропонує орендодавцю якнайскоріше зявитись для передачі приміщення. Вказане, на думку колегії суддів, спростовує посилання орендаря на ОСОБА_7 від 11.04.11, оскільки якщо б вказаний акт мав місце, така пропозиція орендаря не мала б необхідності.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним п. 10.1 Договору про оренду приміщення від 01.09.08 зі змінами та доповненнями відповідно до угоди від 30.07.09, то колегія суддів погоджується з висновками, зробленими місцевим господарським судом в цій частині.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 207 ГК України, недійсною може бути визнано нікчемну умову господарського зобовязання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобовязання порушує права та законні інтереси другої сторони. Зокрема, це може бути така умова договору, яка вимагає від одержувача товару /послуги/ сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови його від договору і не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Розглядаючи позовні вимоги підприємця ОСОБА_3, місцевим господарським судом вірно проаналізовано норми ст. 549 ЦК України, у відповідності до якої штраф є одним із різновидів неустойки, і являє собою грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

П. 10.1 Договору про оренду приміщення від 01.09.08 зі змінами та доповненнями відповідно до угоди від 30.07.09, визначено, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи орендаря або розірвання договору за рішенням господарського суду внаслідок порушення умов даного договору орендарем, орендар зобовязується сплатити штраф у розмірі 57 759, 19 грн. ОСОБА_6 сума штрафу у розмірі 57 759, 19 грн. являє собою борг орендаря перед орендодавцем по орендній платі, який виник до 01.08.09.

Колегія суддів зазначає, що за юридичною природою, способом обчислення та підставою виникнення закріплена в оспорюваному пункті сума 57 759, 19 грн. не є штрафом, оскільки суперечить вимогам ст. 549 ЦК України. Крім того, господарський суд вірно констатував наявність в оспорюваному п. 10.1 передбачених ч. 2 ст. 207 ГК України для недійсності правочину, непропорційно великого розміру санкцій для орендаря і відсутність аналогічної санкції для орендодавця.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про підставність задоволення місцевим господарським судом позовних вимог за зустрічним позовом.

В той же час, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не може погодитися з висновками, викладеними у рішенні господарського суду Івано-Франківської області, щодо відсутності підстав для задоволення первісного позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача 57 759, 19 грн. заборгованості по орендній платі. Зокрема, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що визнання п. 10.1 Договору про оренду приміщення від 01.09.08 зі змінами та доповненнями відповідно до угоди від 30.07.09 недійсним повязано з юридичною природою вказаної суми, підставами її виникнення, а також підставами для її стягнення, які не відповідають ознакам, передбаченим ст. 549 ЦК України, за якими вказану суму можна було б вважати штрафом. Більше того, підтвердженням невідповідності пункту 10.1 договору нормам закону (ст. 549 ЦК України) є зазначення сторонами в оспорюваному пункті договору юридичної природи суми 57 759, 19 грн., як боргу орендаря перед орендодавцем по орендній платі, який виник до 01.08.09.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Ухвалою від 07.09.11 суд апеляційної інстанції зобовязував відповідача подати суду докази сплати орендної плати за період до 01.08.09. Вимоги вказаної ухвали відповідачем не виконано. Натомість, позивачем за первісним позовом в підтвердження позовних вимог в цій частині подано суду копії банківських виписок, з яких вбачається, що відповідачем не вчинено жодного перерахування коштів в порядку, передбаченому п. 3.1 договору. Крім того, позивачем також подано в підтвердження позовних вимог в цій частині копії виписаних квитанцій та витяг із книги обліку доходів і витрат позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що визнання п. 10.1 Договору про оренду приміщення від 01.09.08 зі змінами та доповненнями відповідно до угоди від 30.07.09 недійсним в той же час не спростовує факту визнання відповідачем за первісним позовом факту існування у нього заборгованості перед позивачем по орендній платі, який виник до 01.08.09 в сумі 57 759, 19 грн. Підтверджено відповідачем вказану суму також в листі від 27.05.11, оскільки у ньому відповідач оспорює лише підставу для сплати вищевказаної суми (якою згідно визнаного недійсним пункту є дострокового розірвання договору з ініціативи орендаря або розірвання договору за рішенням господарського суду внаслідок порушення умов даного договору орендарем), не заперечуючи водночас, що дана сума являє собою борг орендаря перед орендодавцем по орендній платі, який виник до 01.08.09.

Беручи до уваги те, що відповідачем за первісним позовм, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, жодним чином не доведено належними та допустимими доказами факту сплати орендної плати та відсутності у нього заборгованості перед позивачем за період до 01.08.09, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підприємця ОСОБА_2 до підприємця ОСОБА_3 в цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст.ст. 49, 105 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати за розгляд спору в суді першої інстанції та розгляд апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відтак, зважаючи на фактичні розміри задоволених позовних вимог, як за первісним, так і за зустрічним позовом, позивачу слід відшкодувати за результатами розгляду спору в судах першої та апеляційної інстанцій 1 473,83 грн. держмита. В той же час, зважаючи на частковість задоволення вимог позивача за первісним позовом, відповідачу належить відшкодувати 44, 44 грн. в повернення сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Щодо відшкодування позивачу витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката, то колегія суддів зазначає, що як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів (договір № 281 від 19.05.11, акт приймання-передачі виконаних робіт від 20.05.11, платіжне доручення № 693 від 20.05.11, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 597 від 02.03.07), позивачем належним чином документально підтверджено витрати на оплату послуг адвоката за розгляд спору в суді першої інстанції у сумі 3 500, 00 грн. Відтак, зважаючи на фактичні розміри задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить відшкодувати 2 840, 89 грн. витрат на послуги адвоката, повязаних з розглядом спору в суді першої інстанції.

Щодо клопотання позивача від 31.08.11 про врахування при розподілі судових витрат вартості оплати послуг адвоката, повязаних з розглядом апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом, то колегія суддів вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено документально вказані витрати. Зокрема, у відповідності до абз. 2 п. 10 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 04.03.98 № 02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відшкодування витрат, повязаних з відшкодуванням послуг адвоката здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг. Натомість, в підтвердження вказаних витрат, позивачем подано Львівському апеляційному господарському суду акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.08.11, та платіжне доручення № 745 від 30.08.11 на суму 3 300, 00 грн. Колегія суддів звертає увагу, що поданий позивачем акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.08.11 містить такі найменування робіт, як написання апеляційної скарги на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36, формування пакету документів, необхідного для подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного господарського суду та представництво інтересів замовника у Львівському апеляційному господарському суді по справі № 5010/1048/2011-3/36 господарського суду Івано-Франківської області. Крім того, як вбачається із зазначеного акту, він є додатком до договору № 281 про надання юридичних послуг від 19.05.11, який позивачем надавався при розгляді спору в суді першої інстанції. Однак, як вбачається з п.п. 1.1, 1.2 договору № 281 від 19.05.11, предметом цього договору є надання виконавцем таких юридичних послуг: вивчення матеріалів та надання юридичних консультацій по справі за позовом підприємця ОСОБА_2 до підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів згідно договору про оренду приміщення від 01.09.08; написання позовної заяви, формування пакету документів, необхідного для подачі позовної заяви до господарського суду Івано-Франківської області, представництво інтересів замовника в господарському суді Івано-франківської області. Тобто, роботи, передані позивачу згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 30.08.11, не входять до предмету договору № 281 про надання юридичних послуг від 19.05.11, а відтак, витрати по їх оплаті є такими, що не підтверджені позивачем належними документальними доказами.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення господарського суду ІваноФранківської області від 14.07.11 у справі № 5010/1048/2011-3/36 в частині позовних вимог по зустрічному позову залишити без змін.

3. В частині первісних позовних вимог рішення скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги підприємця ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягнути з підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свідоцтво № 6204 від 22.05.98, паспорт серія СС №108705, виданий 29.07.96) на користь позивача - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, р/р 6001 в ІФФ КБ «ПриватБанк», МФО 336677, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серія СС № 333280, виданий 15.07.97) 35 649, 00 грн. суми боргу за період з 11.01.11 по 01.06.11, 554, 47 грн. відсотків річних та 610, 72 грн. інфляційних втрат за період з 11.01.11 по 01.06.11, 250, 35 грн. пені, 57 759, 19 грн. суми боргу, який виник до 01.08.09.

В частині позовних вимог підприємця ОСОБА_2 вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01.06.11 по 11.07.11 - в позові відмовити.

В частині позовних вимог підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору про оренду приміщення від 01.09.08, укладеного між підприємцем ОСОБА_2 та підприємцем ОСОБА_3, та про виселення підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення № 1 магазин № 4 загальною площею 65 м.кв., яке знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 43а, - провадження припинити.

4. Судові витрати за розгляд спору в суді першої інстанції та розгляд апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягнути з підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свідоцтво № 6204 від 22.05.98, паспорт серія СС №108705, виданий 29.07.96) на користь позивача - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, р/р 6001 в ІФФ КБ «ПриватБанк», МФО 336677, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серія СС № 333280, виданий 15.07.97) 1 473,83 грн. держмита за розгляд спору в суді першої та апеляційної інстанцій та 2 840, 89 грн. витрат на послуги адвоката, повязаних з розглядом справи в господарському суді Івано-Франківської області.

Стягнути з підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, р/р 6001 в ІФФ КБ «ПриватБанк», МФО 336677, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серія СС № 333280, виданий 15.07.97) на користь підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свідоцтво № 6204 від 22.05.98, паспорт серія СС №108705, виданий 29.07.96) 44, 44 грн. в повернення сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Господарському суду Івано-Франківської області видати накази.

6. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

7. Матеріали справи скеровуються до господарського суду Івано-Франківської області.

ОСОБА_10ОСОБА_6

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник