ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
03.08.11 Справа № 5015/1964/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Суддя-доповідач ОСОБА_1
суддів Скрипчук О.С.
при секретарі Боршовському Т.
розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства Компанія Астра б/н і без дати (вх. № 1509 від 14.07.2011 року)
на рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2011 року
у справі № 5015/1964/11
за позовом : Приватного підприємства Компанія Астра, м.Львів
до : 7 територіального ордену ОСОБА_3 вузол урядового звязку, м.Львів-Винники
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство Шифт-Ліфт, м.Львів
про стягнення 5449,46 грн. боргу.

від позивача ОСОБА_4 (довіреність в матеріалах справи);
від відповідача ОСОБА_5 (довіреність в матеріалах справи);
від 3-ї особи - не зґявився (належним чином повідомлений).
Судом роз»яснено права та обов»язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).
Відводів складу суду сторонами в порядку ст. 20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.06.2011 року у справі № 5015/1964/11 (суддя Матвіїв Р.І.) відмовлено в позові Приватного підприємства Компанія Астра до 7 територіального ордену ОСОБА_3 вузол урядового звязку, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство Шифт-Ліфт, про стягнення 5449,46 грн. боргу.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач - Приватне підприємство Компанія Астра (надалі ПП, апелянт, скаржник) оскаржило його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначає про те, що при прийнятті оскарженого рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення у справі, яким поданий ним позов задоволити.

В обгрунтування наведених підстав для скасування оскарженого рішення, апелянт посилається на те, що ним відповідно до умов п.п. 1.7, 3.1, 3.3 договору № 1 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчерських систем від 31.12.2009 року, було здійснено в січні-лютому 2011 року повне технічне обслуговування ліфтів, про що було складено акти виконаних робіт, які було направлено відповідачу для підпису, однак останній в порушення умов вказаного договору, в трьохденний строк їх не підписав і не повернув, письмової відмови не вчинив, а тому вони вважається прийнятими відповідачем, і підлягають оплаті. Також зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що обслуговування ліфтів в спірному періоді здійснювала третя особа на підставі договору № 33 від 22.03.2011 року, в якому поширено зобовязання на січень лютий 2011 року, оскільки здійснення технічного обслуговування та ремонту ліфтів на підставі усного договору законодавством не дозволено. Окрім того, скаржник посилається на те, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок місцевого господарського суду про те, що матеріалами справи не підтверджується надання позивачем в січні-лютому 2011 року послуг відповідачу, оскільки він спростовується поданими позивачем актами виконаних робіт.

7 територіальний орден ОСОБА_3 вузол урядового звязку (відповідач у справі, надалі Вузол урядового звязку) у відзиві на апеляційну скаргу № 57/03-396 від 02.08.2011 року (вх. № 6224 від 03.08.2011 року), доводи та вимоги вказаної скарги заперечив, посилаючись на те, що послуги по обслуговуванню ліфтів надавала третя особа на підставі укладеного договору. Також вказує на те, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що сам факт складення в одностороньому порядку актів виконаних робіт, не підтверджує факту надання вказаних у ньому послуг, враховуючи, що відповідачем 31.12.2011 року, за участі представника влади дільничного інспектора міліції, було проведено заміну навісних замків на вхідних дверях технічних ліфтів, а тому позивач не мав фізичного доступу до їх обслуговування. За наведеного, відповідач просить апеляційний суд залишити без змін оскаржене рішення місцевого господарського суду від 15.06.2011 року, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство Шифт-Ліфт відзиву на апеляційну скаргу суду не подало. Представник від даної особи в судове засідання не зґявився. Однак колегія судів апеляційного суду, враховуючи повідомлення її належним чином про час та місце розгляду справи, необов»язковість явки її представника в судовому засідання згідно ухвали суду від 18.07.2011 року, вважає, що судом забезпечено право третьої особи на участь в судовому засіданні, і тому, виходячи з достатності матеріалів справи для здійснення апеляційного провадження, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції та ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Львівський апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, та дослідивши наявні докази у справі, зробив висновок, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому, апеляційний суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

Як вбачається з позовної заяви, ПП Компанія Астра просить стягнути з 7 територіального ордену ОСОБА_3 вузол урядового звязку 5449,46 грн. боргу, що виник на підставі договору № 1 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчерських систем від 31.12.2009 року, за період з січня по лютий включно 2011 року.

Відповідно до п. 1.1, п.п. 2.2.1 п. 2.2 вказаного договору, позивач за дорученням відповідача зобовязувався організувати та виконати роботи по ремонту і технічному обслуговуванню ліфтів та диспетчерських систем на об'єктах відповідача згідно з Додатками А1, що є невідємними частинами даного Договору, а відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем.

Пунктом 3.1 договору № 1 від 31.12.2009 року сторони домовились про те, що в кінці поточного місяця, виконавець - позивач у справі, представляє Замовнику відповідачу, акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості, а замовник підписує їх, завіряє печаткою і не пізніше трьох робочих днів робочих днів з дня отримання один примірник акту повертає виконавцеві. У випадку неповернення акту виконаних робіт протягом трьох днів, або ненадання письмової відмови з вказанням причин, даний Акт вважається прийнятим.

Судом встановлено, що в кінці січня 2011 року позивачем подано відповідачеві для підпису акт виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів за січень 2011 року, однак відповідач не підписав даний акт, та не надав заперечень проти нього.

03.02.2011 року позивачем надіслано відповідачеві лист № 15, в якому зазначив про виконання ним умов Договору в січні-лютому 2011 року в повному обсязі, та додав до нього два примірники акту-рахунку за січень 2011 року. Матеріалами справи не підтверджено факту підписання даного акту виконаних робіт.

Також судом встановлено, що 02.03.2011 року позивачем надіслано відповідачеві ще раз Акт-рахунок за січень 2011 року та Акт-рахунок за лютий 2011 року.

Відповідач листом № 57/03-138 від 10.03.2011 року, адресованим позивачеві, зазначив про те, що акти - рахунки за січень-лютий 2011 року не можуть бути ним підписані та оплачені, посилаючись на те, що позивач був попереджений листом № 57/01-570 про розірвання з 31.12.2010 року договору № 1 від 31.12.2009 року, а також вказав на те, що роботи з технічного обслуговування представниками ПП Компанія Астра в період січня-лютого 2011 року не проводились.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів надіслання позивачеві листа № 57/01-570 з вимогою про розірвання договору № 1 від 31.12.2009 року.

Таким чином, враховуючи умови п.п. 4.2, 4.4 договору № 1 від 31.12.2009 року, ст. 188 Господарського кодексу України, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що сторонами не було розірвано вказаний договір в обумовленому ним та встановленому законодавством порядку.

Також судом встановлено, що між 7 територіальним орденом ОСОБА_3 вузол урядового звязку та ПП Шифт-Ліфт було укладено договір № 33 від 22.03.2011 року на повне обслуговування ліфтів.

Відповідно до умов даного договору, відповідач доручив третій особі, а третя особа взяла не себе зобовязання по організації та виконанні робіт по технічному обслуговуванню ліфтів і диспетчерських систем на обєктах відповідача. Повне технічне обслуговування відповідно до п. 1.1 вказаного договору включає в себе весь комплекс робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та регламентних робіт.

Відповідно до п. 7.1 даного договору, виконання підрядних робіт здійснюється з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року.

Як вбачається з поданих відповідачем копій актів-рахунків за січень, лютий та березень 2011 року, ПП Шифт-Ліфт було здійснено повне технічне обслуговування ліфтів.

З наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень від 30.03.2011 року № 154, від 30.03.2011 року № 155 та від 18.05.2011 року № 213, вбачається, що відповідачем було оплачено третій особі надані послуги за січень 2011 року на суму 2550 грн., за лютий на суму 2870 грн. та за березень на суму 2540 грн.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, третя особа здійснювала в січні-лютому 2011 року обслуговування ліфтів на підставі усного договору з відповідачем, а в подальшому, пунктом 7.1 договору № 33 від 22.03.2011 року погодила з відповідачем, що вказані роботи були здійснені на умовах вказаного договору.

При цьому, враховуючи, що предметом позову не є дійсність вказаного договору чи умови його виконання, можливість сторін визнати в договорі дійсність правововідносин, що існували між ними до його укладення, а суд лише оцінює його як доказ, поданий відповідачем, в заперечення факту виконання позивачем робіт по договору № 1 від 31.12.2009 року, а тому не приймаються до уваги доводи апелянта про його невідповідність нормам чинного законодавства, якими регулюються вказані роботи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про факт існування в спірному періоді договірних відносин як між сторонами у справі на підставі договору № 1 від 31.01.2009 року, так між відповідачем та третьою особою на підставі договору № 33 від 22.03.2011 року. При цьому, місцевий господарський суд при встановлені підставності подання даного позову, правильно виходив з тих мотивів, що факт існування договірних зобовязань, не свідчить про їх фактичне виконання, а тому суд при вирішенні спору по суті повинен дослідити обставини, на які посилається позивач, щодо фактичного виконання позивачем робіт з технічного обслуговування ліфтів в спірному періоді, як правової підстави згідно чинного законодавства та умов договору № 1 від 31.01.2009 року для задоволення позову в цій справі, та заперечення відповідача про те, що дані послуги не були виконані саме позивачем, як підставу для відмови в позові.

В даному випадку, як вбачається з позовної заяви, апеляційної скарги, позивач в обґрунтування факту надання ним послуг в спірному періоді посилається на акти-рахунки за січень - лютий 2011 року, які з боку відповідача не були підписані, не заперечені письмово, а тому, на думку ПП Компанія Астра, згідно п. 3.1 договору № 1 від 31.12.2009 року вважаються підписаними, і згідно п. 3.3 цього Договору мали би бути оплачені відповідачем не пізніше 10 числа наступного місяця.

Однак, на думку колегії суддів апеляційного суду, місцевий господарський суд мотивовано не взяв їх до уваги як належні докази факту виконання позивачем робіт з технічного обслуговування ліфтів в спірному періоді, виходячи з того, що матеріалами справи спростовуються дані обставини.

Так, як вбачається з пояснень відповідача, начальником даного Вузла урядового звязку, з метою унеможливлення доступу сторонніх осіб до технічних ліфтових приміщень у житлових будинках за адресою: м. Львів-Винники, вул. Кільцева № 4 (1,2 під'їзд); № 5 (1,2 під'їзд); № 9 (1,2,3 під'їзд), особисто, та за участю старшого дільничного інспектора міліції Личаківського районного управління МВС України капітана міліції ОСОБА_6, 31 грудня 2010 року було проведено заміну навісних замків на вхідних дверях технічних ліфтових приміщеннях в кількості 7 шт., в підтвердження чого складено відповідний комісійний акт перевірки № 57/03-678 від 31 грудня 2010 року, копія кого знаходиться в матеріалах справи.

Доказів, які би спростовували факти, викладені в даних поясненнях та акті, позивачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України не подано. Зокрема, позивачем не подано суду доказів про те, що його представники мали доступ до ліфтів в січні та лютому 2011 року.

Окрім цього, як встановлено вище, в матеріалах справи є наявними копії актів-рахунків від 28.03.2011 року, від 28.03.2011 року та від 13.05.2011 року, та платіжних доручень від 30.03.2011 року № 154, від 30.03.2011 року № 155 та від 18.05.2011 року № 213, з яких вбачається, що відповідачем визнано факт надання третьою особою в даній справі робіт з технічного обслуговування ліфтів в спірному періоді, та оплачено їх вартість на підставі укладеного між ними договору № 33 від 22.03.2011 року.

За наведеного вище, місцевий господарський суд прийшов до обгрунтованого висновку про те, що представники позивача з січня 2011 року не мали доступу до ліфтів, та не могли здійснити їх технічне обслуговування.

При цьому, як підставно зазначив суд першої інстанції, сам по собі факт належності оформлення позивачем актів виконаних робіт, та їх надання суду, як єдиних допустимих доказів у справі згідно п.п. 3.1-3.3 Договору, в підтвердження факту реальності виконання позивачем робіт з технічного обслуговування ліфтів в спірному періоді, не може бути підставою для виникнення у відповідача зобовязання по їх оплаті, оскільки він спростовуються іншими матеріалами справи, оціненими судом в їх сукупності, відповідно до вимог ст. 43 ГПК України. При цьому, апеляційним судом було також оцінено норми ст.ст. 173- 175,193, 203 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 6, 11, 202, 509, 526, 599, 626, 628, 837, 853, 854, 1212 Цивільного кодексу України, з системного аналізу яких вбачається, що зобовязання однієї сторони по оплаті, на підставі господарського договору договору підряду, виникає лише в разі належного виконання іншою стороною зобовязання по цьому Договору щодо фактичного виконанню робіт, оскільки, в разі оплати, без наявності факту виконання другою стороною робіт, така дія першої сторони носитиме характер одностороннього правочину, який вчинений не на підставі вказаного договору підряду, а в другої сторони буде відсутня правова підстава на прийняття такої оплати.

В даному випадку, як встановлено господарськими судами обох інстанції, позивачем не доведено факту реального виконання ним зобовязань по договору № 1 від 31.12.2009 року в січні-лютому 2011 року, а тому, на думку колегії суддів апеляційного суду, виходячи з засад добросовісності та справедливості цивільного та господарського законодавства, вищенаведених норм Цивільного та господарського кодексів України, при застосуванні норм ст.ст. 1, 4-3, 4-5, 33, 43, 82-85, 99, 101 ГПК України, вважає, що Господарським судом Львівської області зроблено підставний висновок про відмову в позові.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2011 року у справі № 5015/1964/11 є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства Компанія Астра без задоволення.

Також суд апеляційної інстанції враховуючи положення ст.ст. 49, 105 ГПК України, зробив висновок про те, що витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2011 року у цій справі без змін.

Судові витрати покласти на Приватне підприємство Компанія Астра.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді Скрипчук О.В.

ОСОБА_2

Повне рішення складено

09.08.2011 року