РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2011 р. Справа № 01/128-40

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Савченко Г.І. , суддя Грязнов В.В.

при секретарі Новак Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 "Любомль-Сервіс" на рішення господарського суду Волинської області від 24.11.10 р. у справі № 01/128-40

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Любомль-Сервіс"

до Дочірнє підприємство "Арсенал"СТ-3"Товариство з обмеженою відповідальністю "Арсенал СТ"

про про стягнення 95 000 грн. збитків

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Любомль-Сервіс»звернулось до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з дочірнього підприємства «Арсенал СТ-3»ТзОВ «Арсенал СТ»збитків в сумі 95000,00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав належним чином зобовязань за договором з надання охоронних послуг №3-05/08-Ф від 1.01.2008р., та 25.03.2008 року сприяв підприємцю ОСОБА_3 у незаконному захопленні станції МТФ, що знаходиться за адресою: м.Любомль, вул.Дружби, 93, і належить на праві колективної власності ОСОБА_2 «Любомль-Сервіс». Внаслідок протиправних дій ДП «Арсенал СТ-3» при сприянні захоплення станції МТФ підприємцем ОСОБА_4, ОСОБА_2 «Любомль-Сервіс»не отримало 180 000 грн. доходу, який він міг би отримати, якби приміщення було передано в оренду будівельній фірмі «Конкурент», оскільки 14.03.2008р. між ОСОБА_2 «Любомль-Сервіс»і будівельною фірмою «Конкурент»було укладено договір оренди. За умовами цього договору ОСОБА_2 «Любомль-Сервіс»як орендодавець зобовязалось передати будівельній фірмі «Конкурент»під складське приміщення частину приміщення станції МТФ площею 500 кв.м. Згідно з п.5.1. цього договору розмір орендної плати складає 15 грн. за 1 кв.м. Орендна плата за місяць складає 7500 грн. Збитки позивач обчислює з квітня 2008 року по жовтень 2009 року включно, тобто за період з моменту захоплення станції до часу, коли приміщення було звільнено підприємцем ОСОБА_4, виходячи з розрахунку: 500 кв.м. х 15 грн. = 7500 грн. за оренду нежитлового приміщення за місяць; 7500 х 24 міс. = 180 000 грн. Проте просив стягнути збитки, виходячи з місячної орендної плати 5000 грн. х 19 місяців = 95 000 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 24.11.2010 року у справі № 01/128-40 (суддя Якушева І.О.) в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Любомль-Сервіс»до дочірнього підприємства «Арсенал СТ-3»ТзОВ «Арсенал СТ»про стягнення збитків в сумі 95000,00 грн. відмовлено. Рішення суду мотивоване відсутністю прямого причинного звязку між збитками позивача у вигляді упущеної вигоди і протиправною поведінкою відповідача. Поряд з цим судом відзначено, що позивач не надав достатніх та належних доказів існування реальної можливості отримання грошових сум за укладним із БФ «Конкурент»договором оренди від 14.03.2008 року, а відтак вимоги позивача грунтуються лише на теоретичній можливості отримання прибутку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій скарзі апелянт наголошує, що порушення умов договору від 01.01.2008 року № 3-05/08-Ф про надання охоронних послуг по фізичній охороні території, будівель, споруд, з боку відповідача доведено матеріалами справи. Відтак, згідно розділу 5 договору «Відповідальність сторін»охорона несе матеріальну відповідальність за збитки на об'єкті, спричинені в період знаходження його під охороною внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань, в тому числі з вини працівників охорони. Враховуючи, що факт захоплення приміщення позивача підприємцем ОСОБА_4 має місце, внаслідок невиконання охоронною фірмою своїх зобов'язань, остання зобов'язана відшкодувати завдані такими діями збитки. В данному випадку збитками позивача є неотримані доходи від укладеного договору оренди з БФ «Конкурент», виконання якого виявилось неможливим з причини захоплення приміщення підприємцем ОСОБА_4 За наведених обставин вважає, що судом не всебічно та не об'єктивно досліджено матеріали справи, що призвело до порушення процесуальних та матеріальних прав позивача. Просить рішення господарського суду Волинської області від 24.11.2010 року у справі № 01/128-40 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що дійсно 25.03.2008 року його працівниками було допущено на охоронюваний обєкт підприємця ОСОБА_4, оскільки останнім були предявлені документи в підтвердження права власності на приміщення (рішення господарського суду Волинської області від 27.03.2006 року у справі № 7/46-93, залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2006 р.). За таких обставин вважає, що охорона не могла порушувати його конституційні права володіння, користування та розпорядження власністю. При цьому зазначає, що внаслідок допуску на охоронюваний обєкт іншої особи, позивач розірвав договір охорони в односторонньому порядку з 25.03.2008 року (що стверджено рішенням господарського суду Волинської області від 07.07.2010 року у справі 05/111-38). Натомість позивач вимагає стягнення збитків за договором оренди, який було укладено 01.04.2008 року, тобто після фактичного розірвання договору на охорону обєкта. Відтак, вважає вимоги позивача безпідставними та просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, будь-яких заяв, клопотань про неможливість забезпечення явки представника суду не подав. Про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції адресату.

Присутній в засіданні представник відповідача підтримав викладені у відзиві заперечення та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін,а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

З огляду на те, що явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності апелянта.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та наведені в апеляційній скарзі підстави для скасування рішення, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про залишення рішення господарського суду Волинської області від 24.11.2010 року у справі № 01/128-40 без змін, а апеляційної скарги позивача без задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань, не забезпечив належної охорони обєкта нерухомості станції МТФ, належної на праві власності ОСОБА_2 «Любомль-Сервіс», внаслідок чого приміщення станції МТФ було зайнято підприємцем ОСОБА_4 Судом першої інстанції вірно встановлено, що наявність рішення господарського суду Волинської області від 27.03.2006р. у справі №7/46-93 про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 1.01.2005р., на яке посилається відповідач на підтвердження правомірності своїх дій, не звільняло відповідача від належного виконання зобовязань перед позивачем за договором про надання охоронних послуг №3-05/08-Ф від 1.01.2008 р. Разом з цим, суд дійшов правильного висновку, що позивач не зміг передати майно в оренду БФ «Конкурент»внаслідок незаконного зайняття його підприємцем ОСОБА_4, з огляду на встановлені факти рішенням господарського суду Волинської області від 01.06.2009 року у справі № 7/123-77, яким останнього примусово виселено із займаного приміщення станції МТФ. Тобто безпосереднім заподіювачем збитків позивачу в даному випадку являється підприємець ОСОБА_4 А між діями ДП «Арсенал СТ-3»і збитками позивача у вигляді упущеної вигоди внаслідок неможливості передачі приміщення в оренду відсутній прямий причинний звязок, оскільки жодними доказами не стверджується, що відповідач особисто перешкоджав БК «Конкурент»користуватися орендованим майном або спільно діяв з підприємцем ОСОБА_4

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення в діях ДП «Арсенал СТ-3»і, як наслідок, відсутність підстав для відшкодування ним визначених позивачем збитків.

Поряд з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів існування реальної можливості отримання позивачем грошових сум за укладеним із БФ «Конкурент»договором оренди від 14.03.2008 року.

В матеріалах справи знаходиться лише договір оренди від 14.03.2008 року, укладений між ОСОБА_2 «Любомль-Сервіс»(орендодавець) та БФ «Конкурент»(орендар) про надання в тимчасове володіння площі під складське приміщення частини приміщення станції МТФ, загальною площею 500 кв.м. за адресою: м. Любомль, вул.. Дружби, 93; Акт здавання-приймання площі під складські приміщення від 01.04.2008 р. (підписаний сторонами після «захоплення»приміщення) та лист-повідомлення позивача від 02.04.2008 р. № 12 про неможливість передачі орендованих приміщень в звязку з їх захопленням адресований орендарю (а.с. 18-20).

Натомість позивачем не представлено жодних доказів можливості виконання та дійсного виконання даного договору (отримання місячної орендної плати наперед, як визначено п. 5.2 договору), відповідей (вимог тощо) БФ «Конкурент»з приводу забезпечення позивачем безперешкодного використання орендованої площі, застосування штрафних санкцій за невиконання позивачем договірних зобовязань, розірвання, припинення договору в звязку з неможливістю виконання.

Таких доказів скаржником не було додано і до апеляційної скарги. Відтак, останнім належним чином не доведено розміру збитків в порядку ст. 623 ЦК України.

З огляду на викладене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними та необґрунтованими. Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Любомль-Сервіс" відмовити.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 24.11.2010 року у справі № 01/128-40 залишити без змін.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Волинської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Грязнов В.В.