ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2011 р. Справа № 5019/1878/11

за позовом Прокурор Володимирецького району в особі ОСОБА_1 сільська рада

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ВВ Агро"

про стягнення в сумі 46 848 грн. 48 коп.

Суддя Качур А.М.

Представники:

Від позивача : ОСОБА_3;

Від відповідача : ОСОБА_4;

Від прокуратури: ОСОБА_5;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 18 жовтня 2011 року до 26 жовтня 2011 року та з 26 жовтня 2011 року до 28 жовтня 2011 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор звернувся до господарського суду Рівненської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Агро", сільськогосподарського виробничого кооперативу "Хиночі" про стягнення 46848,48грн. шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Ухвалою суду від 27.09.2011 СВК "Хиночі" виключено зі складу відповідачів.

Прокурор та позивач в судових засіданнях позовні вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Агро" підтримали.

Відповідач у наданому суду відзиві на позовну заяву (а.с.35-41) проти позову заперечив, зазначивши, що документи, які містяться в матеріалах справи, зокрема акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №102 від 20.08.2010, акт обстеження земельної ділянки №37 від 20.08.2010, розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих доказів самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, оскільки складені з порушенням вимог законодавства, відсутній склад цивільного правопорушення та відсутні підстави стягнення з відповідача збитків за самовільне зайняття земельної ділянки.

В судових засіданнях представник відповідача підтримав заперечення на позовну заяву викладені письмово.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2010 року старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Володимирецького району Управління Держкомзему у Володимирецькому районі Рівненської області ОСОБА_6 проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при використанні земель запасу сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 сільської ради та складено акт перевірки № 102 від 20.08.2010 року, у якому зазначено, що ТзОВ "ВВ Агро" використовувало земельні ділянки, що знаходяться на території ОСОБА_1 сільської ради, загальною площею 50,0794 га для вирощування сої без відповідних документів.

У вказаному акті перевірки № 102 зазначено, що він складений у присутності оперуповноваженого СД СБЕЗ Володимирецького РВ УМВСУ в Рівненській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (землевпорядник ОСОБА_1 сільської ради), в графі "Підписи представника юридичної чи фізичної особи, які перевірялись" відсутні будь-які підписи та відмітка про відмову від підпису.

Як вбачається з акту перевірки № 102, представники відповідача не були ознайомлені з ним та не отримували копію акта. Відмітки про відправлення акту поштою також відсутні.

Старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Володимирецького району 20.08.2010 складено також акт обстеження земельної ділянки №37, відповідно до якого проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, на території Жовкинської сільської ради, загальною площею 50,0794 га. За результатами обстеження встановлено, що на чотирьох ділянках, які відносяться до земель запасу сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 сільської ради, ТОВ "ВВ Агро" здійснює посів сої без наявних правовстановлюючих документів. Акт скріплений підписами державного інспектора Пампушика В.Г. та оперуповноваженого СД СБЕЗ Володимирецького РВ УМВСУ в Рівненській області ОСОБА_7

Зазначений акт обстеження земельної ділянки №37 не містить підписів користувача земельної ділянки чи відміток про відмову від підпису, а також відмітки про отримання користувачем копії акта чи відправлення копії акта поштою.

Державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у Володимирецькому районі здійснено розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ТзОВ "ВВ Агро" вказаної земельної ділянки, та визначено розмір шкоди - 46848,48 грн.

Розрахунок розміру шкоди не містить інформацію про його вручення чи направлення відповідачу, графа "Розрахунок перевірив" - не заповнена.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", у якій міститься визначення термінів, самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 Земельного кодексу України, за приписами частини 1 якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Порядок проведення перевірок, оформлення матеріалів за їх результатами визначається Наказом Держкомзему від 12.12.2003 №312 "Про затвердження Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель", в п.4.1 якого зазначено, що державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків.

Відповідно до п.5.3. вказаного Порядку акт складається у двох примірниках. Перший примірник акта залишається у державного інспектора, який проводить перевірку, другий - вручається або надсилається керівнику юридичної особи чи фізичній особі, які перевірялись. При проведенні спільних перевірок з іншими органами контролю, копія акта надається цим органам.

При врученні акта юридичній чи фізичній особі особисто в примірнику акта, який залишається в інспектора, робиться відмітка про дату вручення акта та ставиться підпис особи, яка його отримує. У разі надсилання акта поштою на примірнику акта, який залишається в інспектора, робиться відповідна відмітка. Акт надсилається з повідомленням про вручення.

Згідно з п.5.5. Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель акт підписується державним інспектором (інспекторами), який (які) проводить (проводять) перевірку, представником юридичної особи чи фізичною особою, що використовують земельні ділянки, свідками (за їх наявності).

У пункті 5.4. Порядку зазначено, що при складанні акту перевірки державний інспектор в акті перевірки повинен зазначити місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно - кадастровою документацією - фактичну площу, яка використовується.

Матеріалами, які б засвідчували факт порушення, зокрема, є планово - картографічні матеріали з нанесенням меж самовільно зайнятої земельної ділянки і дані натуральних обмірів, дані земельно - кадастрової документації тощо.

Відповідно до п. 5.6. Порядку в акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Проте під час складання вищезазначених актів було порушено вимоги щодо їх змісту та порядку складання, а саме: їх складено за відсутності представника відповідача (особи, що перевіряється), на актах відсутні підписи відповідача чи його представника та свідків, що мали бути присутніми під час проведення перевірки. Крім того, прокурором та позивачем не надано доказів направлення вищезазначених актів з повідомленням про вручення відповідачу.

Як вбачається з акту обстеження земельної ділянки від 20 серпня 2010 року план - схема земельної ділянки не наведена, а додане до акту викопіювання з картографічних матеріалів не відповідає вимогам п.5.4. та п. 5.6. Порядку.

Отже вищезазначені акти судом не приймаються в якості належних доказів у справі щодо здійснення відповідачем порушення земельного законодавства, оскільки вони не відповідають приписам вищенаведеного Порядку.

Позовні вимоги прокурора в частині стягнення з відповідача шкоди, спричиненої самовільним зайняттям та незаконним використанням земельної ділянки в розмірі 46848,48 грн. також не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарський відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Потерпіла сторона має право на відшкодування збитків, які належним чином доведені незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, частиною першої якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Виходячи зі змісту цієї норми, цивільно-правова відповідальність за завдання майнової шкоди наступає за наявності цивільного правопорушення, яке складається з наступних елементів: наявність майнової шкоди, протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) заподіювача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та майновою шкодою, вина.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст.156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст.157 Земельного кодексу України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності з п.3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 №110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007р. №963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: 1. акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; 2. протокол про адміністративне правопорушення; 3. припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); 4. акт обстеження земельної ділянки.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, як зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи прокурором не надано відповідних матеріалів справи про адміністративне провадження, які б підтвердили факт вчинення правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна постанова від 18.10.2010 про закриття кримінальної справи №55/42-10, порушеної відносно голови ТзОВ "ВВ Агро" ОСОБА_9 за фактом зловживання службовим становищем та самовільного зайняття земельної ділянки на території ОСОБА_1 сільської ради Володимирецького району за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364 (Зловживання владою або службовим становищем), ч.1 ст.197-1 (Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво) Кримінального кодексу України, постановлена слідчим прокуратури Володимирецького району ОСОБА_10 Вказаною постановою, кримінальну справу №55/42-10 відносно голови ТзОВ "ВВ Агро" ОСОБА_9 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.197-1 Кримінального кодексу України - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 Кримано-процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Крім того, як вбачається з постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.11.2010 у кримінальній справі про обвинувачення землевпорядника ОСОБА_1 сільської ради ОСОБА_8, за ч.1 ст.367 (Службова недбалість) Кримінального кодексу України, ОСОБА_8, будучи посадовою особою та державним службовцем, вчинила службове недбальство, а саме неналежно виконувала службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, що призвело до самовільного захоплення земельної ділянки площею 50,0794 га із земель запасу сільської ради.

Таким чином, прокурором та позивачем не було надано матеріалів про адміністративне провадження чи про притягнення до кримінальної відповідальності, які б підтвердили факт вчинення правопорушення відповідачем та доказів наявності майнової шкоди, протиправної поведінки (дій чи бездіяльності) заподіювача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та майновою шкодою та вини відповідача, тому суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки не доведений належними та допустими доказами та заявлений безпідставно.

Крім того, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст.13, 14 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу та основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України).

Як вбачається з розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, складеного державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_6, акту обстеження земельної ділянки №37 від 20.08.2010; акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №102 від 20.08.2010, спірні земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту.

Згідно п.7 ст.13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Також, п.п. а), в) ст.17 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно положень ч.3 статті 2 та статті 29 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Проте, в поданій суду позовній заяві прокурором необгрунтовано вказано позивачем ОСОБА_1 сільську раду, а не відповідний орган виконавчої влади, як було б слід.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.43, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Качур А.М.

підписано "02" листопада 2011 р.