ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
25.10.11 Справа № 5008/1127/2011
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого судді Юрченка Я.О.
суддів Зварич О.В.
ОСОБА_1
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.09.2011р.
у справі № 5008/1127/2011
за первісним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області
до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Грифсканд-Свалява», м.Свалява Закарпатської області
за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Грифсканд-Свалява», м.Свалява Закарпатської області
до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області
За участю представників:
первісного позивача (зустрічного відповідача): ОСОБА_3
первісного відповідача (зустрічного позивача): ОСОБА_4
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.09.2011р. у справі № 5008/1127/2011 частково задоволено вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області, та стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Грифсканд-Свалява», м.Свалява Закарпатської області, на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області, 19225,98 грн., в тому числі 10104,80 грн. основного боргу за договором підряду № 45/1 від 21.09.2009р., 851,91 грн. трьох відсотків річних, 3863,46 грн. інфляційних втрат, 4405,81 грн. пені за несвоєчасний розрахунок, 1923 грн. у відшкодування витрат по сплаті послуг адвоката, а також суму 192,26 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 97,23 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено; вимоги за зустрічним позовом задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області, на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Грифсканд-Свалява», м.Свалява Закарпатської області, суму 80438,76 грн. збитків, а також суму 804,39 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 236 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з приписів ст.ст.11, 16, 22, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 837, 838, 846, 854, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст.175, 180, 193, 224, 225, 317 Господарського кодексу України та того, що відповідач не виконав зобовязання щодо оплати виконаних робіт через сім днів з моменту отримання претензії, предявленої позивачем 28.02.2011р., а оскільки конкретного строку виконання обовязку по оплаті виконаних підрядних робіт договором не було обумовлено, відтак відповідач повинен сплатити на користь первісного позивача основний борг та суми інфляційних втрат, трьох відсотків річних і пені, обраховані з 08.03.2011р.; невиконання первісним позивачем обовязку по облаштуванню підлоги складу у встановлений договором підряду строк, внаслідок чого відповідач зустрічний позивач змушений був продовжити орендні відносини з відповідними субєктами господарювання та понести витрати, доводить обставину завдання реальних збитків останньому та підтверджує обґрунтованість зустрічних позовних вимог; заявлені до стягнення витрати на оплату послуг адвоката є неспіврозмірними, а тому підлягають обмеженню до 10% від задоволеної суми позову.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.09.2011р. у справі № 5008/1127/2011, ТзОВ «Свалява-Міськбуд»- первісний позивач апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»на користь ТзОВ «Свалява-Міськбуд»суми 851,91 грн. трьох відсотків річних, 3863,46 грн. інфляційних втрат, 4405,81 грн. пені за несвоєчасний розрахунок, 1923 грн. у відшкодування витрат по сплаті послуг адвоката, 192,26 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 97,23 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення ТзОВ «Свалява-Міськбуд»на користь ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»суми 80438,76 грн. збитків, 804,39 грн. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 236 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; прийняти нове рішення, за яким стягнути з ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»на користь ТзОВ «Свалява-Міськбуд»суму 21965,03 грн. пені за несвоєчасний розрахунок, індексу інфляції в розмірі 16876,90 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 4418,39 грн., 8500 грн. у відшкодування витрат по сплаті послуг адвоката, а також суми витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у задоволенні зустрічного позову ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»відмовити повністю; рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.09.2011р. у справі № 5008/1127/2011 в частині стягнення з ТзОВ НВП «Грифонсканд-Свалява»на користь ТзОВ «Свалява-Міськбуд»суми боргу в розмірі 10104,80 грн. залишити без змін, з мотивів, наведених у апеляційній скарзі. Зокрема апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та стверджує, що суд першої інстанції помилково застосував до нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення суми боргу частину 2 ст.530 ЦК України та не застосував частину 1 ст.530 ЦК України, яка підлягала застосуванню, так як в п.4.2 договору підряду визначено подію з настанням якої відповідач повинен сплатити первісному позивачу вартість виконаних робіт підписання акту виконаних робіт 29.06.2010р.; відповідно помилково дійшов висновку, що сторонами не встановлено терміну виконання зобовязання щодо оплати виконаних робіт та безпідставно визначив, що дата предявлення вимоги збігається з датою отримання відповідачем письмової претензії; безпідставно задоволив зустрічний позов, який недоведений належними доказами, та не врахував пояснення свідків того, що продукція зустрічного позивача зберігалась на складі, що будь-яких претензій щодо неякісного виконання робіт від зустрічного позивача не надходило.

В судовому засіданні представник первісного позивача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник первісного відповідача проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив у її задоволенні відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд»(підрядник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Грифсканд-Свалява»(замовник) 21.09.2009р. було укладено договір підряду № 45/1, за умовами пунктів 1.1, 2.1 якого підрядник зобов'язується виконати роботи по улаштуванню підлоги складу готової продукції по вул.Менделєєва, 1 в м.Свалява, у строк до 30.12.2009р.

Пунктом 2.3 договору визначено, що датою закінчення виконання робіт підрядника за цим договором є дата підписання акту виконаних робіт.

У відповідності до пункту 1.3 договору замовник зобов'язується забезпечити своєчасне фінансування проведених робіт, прийняти завершені роботи об'єкта і повністю сплатити вартість виконаних робіт у порядку і в розмірах, передбачених договором.

Розділом 4 договору сторонами узгоджено розмір загальної суми вартості робіт та пунктом 4.2 передбачено, що оплата за договором здійснюється замовником платіжними дорученнями на поточний рахунок підрядника - ТзОВ «Свалява-Міськбуд» в національній валюті України з урахуванням фактично виконаних обсягів підрядних робіт на підставі Актів виконаних робіт та графіку платежів.

Однак, графік платежів сторонами не складався та не узгоджувався, що останніми підтверджено та не заперечується. При цьому, первісний позивач апелянт вважає, що строк виконання зобов'язання по оплаті вартості виконаних робіт настає з датою підписання сторонами Акту виконаних робіт 29.06.2010р. А тому, з огляду на неналежне виконання замовником своїх зобов'язань по оплаті виконаних робіт, просить господарський суд стягнути з відповідача 10104 грн. основного боргу, а також 4418,39 грн. трьох відсотків річних, 16876,90 грн. інфляційних втрат та 21965,03грн. пені за несвоєчасний розрахунок, обрахованих для зручності з 01.07.2010р. по 08.07.2011р., а також суми 8500 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідно до п.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст.175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.317 ГК України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ст.838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3.2.2 договору передбачено, що підрядник має право залучати за власним вибором і за згодою замовника до виконання визначених договором робіт субпідрядні спеціалізовані та інші організації.

Первісний позивач вказує, що ним для виконання підрядних робіт було залучено субпідрядника - ПП ОСОБА_5, яким фактично і виконувались роботи по влаштуванню підлоги у складі відповідача. Однак, доказів отримання від замовника згоди на залучення такої особи для виконання робіт позивач суду не подав.

Статтею 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 854 ЦК України визначено, що замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.3.3.4 договору ТзОВ «НВП «Грифсканд-Свалява» зобов'язувалось сплатити ТзОВ «Свалява-Міськбуд» вартість виконаних підрядних робіт за цим договором у порядку та в обсягах, передбачених Розділом 4 Договору.

Відповідно до п.4.2 договору оплата за договором здійснюється замовником - ТзОВ «НВП «Грифсканд-Свалява» платіжними дорученнями на поточний рахунок підрядника - ТзОВ «Свалява-Міськбуд» в національній валюті України з урахуванням фактично виконаних обсягів підрядних робіт на підставі Актів виконаних робіт та графіку платежів.

Однак, як вбачається з Розділу 4 договору, конкретного строку виконання замовником обовязку по оплаті за виконані підрядні роботи договором не обумовлено.

Доводи апелянта про те, що договором встановлено термін виконання зобовязання щодо оплати виконаних робіт шляхом вказівки на подію, яка неминуче має настати, - підписання акту виконаних робіт, не підтверджуються змістом, як Розділу 4 договору, так і пункту п.4.2 договору, на який некоректно покликається апелянт, допускаючи його розширене тлумачення.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки сторони договору фактично не узгодили строк виконання зобов'язання щодо оплати робіт, тому, як вірно встановив суд першої інстанції, строк оплати робіт вважається таким, що настав через сім днів з моменту отримання претензії.

Претензію № 1 від 28.02.2011р. за вих.№ 23, у якій позивач попередив відповідача про неналежне виконання зобов'язань по оплаті та пред'явив вимогу про сплату залишку суми основного боргу в розмірі 120104,80 грн. та штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних від суми боргу, ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»отримало 28.02.2011р. за вхід.№ 27. Відтак, відповідно до ч.2 ст.530 Цк України строк виконання за такою вимогою є 08.03.2011р.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на день звернення з первісним позовом відповідачем було виконано свої зобовязання частково і сума основного боргу станом на 08.07.2011р. склала 10104,80 грн.

З огляду на викладене, первісна вимога позивача про стягнення суми 10104,80 грн. основного боргу є обгрунтованою та такою, що правомірно задоволена судом. Рішення місцевого господарського суду в частині задоволення цієї вимоги не оспорюється.

Апелянт оспорює висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення первісних вимог про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені та витрат по оплаті послуг адвоката, просить їх задоволити у повному обсязі в сумах 16876,90 грн. інфляційних втрат, 4418,39 грн. 3% річних та 21965,03 грн. пені.

Відповідно до п.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, як встановлено вище, строк виконання зобовязання щодо оплати виконаних підрядних робіт обумовлений моментом отримання відповідачем претензії, суд першої інстанції, розраховуючи інфляційні втрати, три відсотки річних та пеню, правомірно визначив перебіг такого строку з 08.03.2011р. та здійснив перерахунок: сум інфляційних втрат за період з 08.07.2011р. по 01.07.2011р. (кінцевий строк згідно з поданим позивачем суду розрахунком інфляційних), який складає 3863,46 грн.; сум трьох відсотків річних за період з 08.07.2011р. по 01.08.2011р. (кінцевий строк згідно з поданим позивачем суду розрахунком відсотків річних), який складає 851,91 грн.; сум пені за період з 08.03.2011р. по 31.07.2011р. (кінцевий строк згідно з поданим позивачем суду розрахунком пені), який складає 4405,81 грн. Відтак, суд першої інстанції правомірно задоволив первісний позов в цій частині та в задоволенні решти первісних вимог про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені правомірно відмовив за безпідставністю.

Щодо часткового задоволення вимоги первісного позивача про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги, то їх обмеження і стягнення в сумі 1923 грн. є співрозмірним сумі задоволених позовних вимог, що співвідноситься з положеннями, наведеними у пункті 12 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 № 02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»(з наступними доповненнями і змінами, де зокрема зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім державного мита, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним; за таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Щодо зустрічного позову, то судом першої інстанції правомірно задоволено його у повному обсязі з огляду на наступне.

Пунктом 3.1 укладеного сторонами 21.09.2009р. договору підряду на улаштування підлоги складу готової продукції ТзОВ «НВП «Грифсканд-Свалява» № 45/1 визначено обов'язок підрядника виконати своїми силами якісно та в установлений термін передбачений цим договором роботи відповідно до затвердженої кошторисної документації і здати роботи у встановлений термін не пізніше 30 грудня 2009р.

Розділом 2 договору сторонами узгоджено, що термін виконання робіт підрядником за цим договором становить від початку проведення робіт до 30.12.2009р.

Пунктом 2.3 договору визначено, що датою закінчення виконання робіт підрядника за цим договором є дата підписання акту виконаних робіт.

Зустрічний позивач стверджує, що підрядником було завершено виконання відповідних робіт тільки у червні 2010р., і така затримка по здачі підрядних робіт спричинила йому збитки на суму 80438,76 грн., що полягають у понесених витратах за період з січня 2010р. по червень 2010р. на оренду відповідних складських приміщень для розміщення готової продукції ТзОВ «НВП «Грифсканд-Свалява», а тому просив господарський суд стягнути з тзОВ «Свалява-Міськбуд»80438,76 грн. збитків, завданих несвоєчасним виконанням зобов'язань по завершенню підрядних робіт.

Апелянт зустрічні вимоги заперечує, покликаючись на їх недоведеність матеріалами спарви.

Стаття 317 ГК України визначає, що підрядними відносинами у капітальному будівництві є, зокрема, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду. Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частиною 3 ст.180 ГК України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Укладений сторонами договір підряду містить визначені та узгоджені предмет, ціну та строк його дії.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України під збитками розуміються: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Як вбачається із зустрічного позову, відповідач просить суд стягнути з первісного позивача витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права, тобто, реальні збитки.

У частині 2 ст.224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України визначено склад та розмір відшкодування збитків, до яких включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Однак, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Причинно-наслідковий зв'язок між збитками та порушенням господарського зобов'язання є залежністю факту настання майнової шкоди від правопорушення чи неналежного виконання зобов'язання, що означає, що господарське правопорушення повинно передувати виникненню збитків .

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України відповідачем доведено факт понесення ним реальних збитків, що полягали у витратах, які він зробив для відновлення свого порушеного права та завдання їх саме первісним позивачем внаслідок невиконання останнім обов'язку по влаштуванню підлоги складу у встановлений договором підряду строк, внаслідок чого відповідач зустрічний позивач змушений був продовжити орендні відносини з іншими суб'єктами господарювання з приводу використання належних їм площ для зберігання своєї продукції.

Так, 01.12.2008р. ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»було укладено з ТзОВ «Сольва-Еко» договір № 101 оренди складу площею 1000,00 кв.м. строком до 31.12.2009р. (розмір орендної плати склав 5400 грн.) У зв'язку з невиконанням в строк ТзОВ «Свалява-Міськбуд» підрядних робіт по улаштуванню підлоги складу готової продукції, а саме по 30.12.2009р., ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»змушене було укласти додаткову угоду з ТзОВ «Сольва-Еко про продовження строку оренди. Таким чином, з ічня 2010р. по червень 2010р. ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява» понесло витрати по оренді в сумі 32400 грн. (5400 грн. х 6 місяців = 32400 грн.)

31.12.2009р. ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява» уклав з ЗАТ фірмою «Салява ЛХ» договір № 01 оренди першого поверху виробничої будівлі дзеркального цеху площею 100 кв.м строком до 31.12.2010р. (розмір орендної плати склав 4200 грн.) та договір № 02 оренди складу під літерою «Е» площею 906,3 кв.м. строком по 31.12.2010р. (розмір орендної плати склав 3806,46 грн.) Таким чином, з січня 2010р. по червень 2010р. ТзОВ «НВП «Грифонсканд-Свалява»понесло витрати по оренді в сумі 48036,76 грн. (4200 грн. х 6 місяців = 25200 грн.; 3806,46 грн. х 6 місяців = 22838,76 грн.; 25200 грн. + 22838,76 грн. = 48038,76 грн.)

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлена у зустрічному позові до стягнення сума 80438,76 грн. є реальними прямими збитками зустрічного позивача первісного відповідача, які понесені ним внаслідок неналежного виконання первісним позивачем договірних зобов'язань щодо виконання договору підряду від 21.09.2009р., і такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Наведеного апелянтом не спростовано.

Тому виходячи з наведеного в сукупності та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставин, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в порядку статей 33, 34 ГПК України апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, таким, що прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Отже, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.09.2011р. у справі № 5008/1127/2011 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд», с.Голубине Свалявського району Закарпатської області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Якімець Г.Г.