ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
31.10.11 Справа № 5015/2943/11
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого-судді Михалюк О.В.
суддів Новосад Д.Ф.
розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укргідропресмаш»
на рішення господарського суду Львівської області від 29.07.2011р.
у справі № 5015/2943/11
за позовом товариства з обмеженою відповідальінстю науково-виробничого підприємства «Укргідропресмаш», м.Дніпропетровськ
до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Сістемс», м.Львів
про стягнення заборгованості в сумі 93 306,56 грн.,
з участю представників :
від скаржника ОСОБА_3 - представник
від відповідача ОСОБА_4 - директор
В ході судового засідання сторонам права і обовязки, передбачені ст.22 ГПК України розяснені, заперечень щодо складу суду не поступало.
Рішенням господарського суду Львівської області від 29.07.2011р. у справі № 5015/2943/11 (суддя Деркач Ю.Б.) відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укргідропресмаш», м.Дніпропетровськ до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Сістемс», м.Львів про стягнення 93306,56 грн. заборгованості.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Укргідропресмаш»подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення, посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки позивач належним чином повідомив відповідача про втрату інтересу до виконання зобов»язання та вимагав протягом семи днів повернути суму попередньої оплати і саме претензія від 06.04.2011р. є, на думку скаржника, належним чином оформленою вимогою про повернення попередньої оплати за недопоставлений товар у зв»язку в втратою інтересу до виконання зобов»язань по договору, і саме це не було враховано при винесенні оскаржуваного рішення та є порушенням норм матеріального права, так як за наявності належної вимоги де застосовані норми статті 530 Цивільного кодексу України судом не прийнято до уваги право позивача на повернення попередньої оплати, яке передбачено ч.2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

24.11.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством Укргідропресмаш та Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Сістемс укладено договір №560015.08, відповідно до п. 1.1. якого Відповідач продає і поставляє, а Позивач оплачує та приймає гідравлічну апаратуру (надалі - Товар, апаратура, обладнання) виробництва фірм АТ0S SрА (Італія), МРfiltri SрА (Італія), Еmmegi Srl (Італія), ЕРЕ ІТАLIANA Sг1(Італія), SАІ SрА (Італія), Yuken ltd (Великобританія), «ОСОБА_2 Сістемс»ТзОВ (Україна) для укомплектування обладнання.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що постачання апаратури здійснюється на підставі специфікації - додатку до договору, яка є невід'ємною частиною договору. Кожна специфікація складається постачальником на підставі замовлень покупця і підписується вповноваженими представниками двох сторін. В специфікації вказується модель кожного апарата згідно каталогів АТ0S SрА (Італія), MPfiltri (Італія), Еттеgi Srl (Італія), EPE ITALIANA Srl (Італія), SАІ SрА (Італія), Уuken Ltd (Великобританія), їх кількість, ціна за одиницю, загальна вартість специфікації.

Вартість договору складається із вартостей специфікацій на постачання апаратури (п.2.2 договору).

Поставка Товару за вказаним Договором відбувалась партіями, відповідно до узгоджених Специфікацій, в тому числі за Специфікацією №2 від 26.11.2009 р. на суму 69739,80 грн. та Специфікацією №3 від 26.11.2009 на суму 118616,74 грн., які були підписані уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що термін постачання апаратури - згідно затвердженої Специфікації.

Специфікаціями встановлені такі умови оплати: передоплата 85%; доплата наступних 15 % по готовності обладнання до відправки з Італії. Про готовність гідравлічної апаратури Відповідач повинен повідомляти Позивача письмово, після чого Позивач здійснює доплату наступних 15 % протягом трьох банківських днів.

Позивач сплатив по Специфікації №2 від 26.11.2008 року на загальну суму 69 739, 90 грн. грошові кошти, згідно:

- платіжного доручення № 842 від 30.11.2009 року, сплачено 30 000 грн. 00 коп.;

- платіжного доручення № 998 від 09.02.2010р., сплачено 29 300 грн. 00 коп.(копії знаходяться в матеріалах справи);

Станом на 09.02.2010р. загальна сума проплати складала 59 300 грн. 00 коп., що становить 85,03 % вартості гідравлічної апаратури згідно Специфікації №2, залишок складав суму у розмірі 10 439 грн. 90 коп., що становить 14,97%, які було сплачено за:

- платіжним дорученням №1333 від 04.06.2009 року, по Специфікації № 2 частково сплачено 83 грн. 26 коп.;

- платіжним дорученням № 1483 від 19.07.2010 року, сплачено останні 10 356 грн. 64 коп. (копії знаходяться в матеріалах справи).

31.03.2010року Позивачем, відповідно до накладної №56001502 було частково отримано обладнання по Специфікації №2 на суму 16 765 грн. 47 коп.

Різниця не отриманого обладнання по Специфікації №2 у грошовому еквіваленті складає суму у розмірі 52 974 грн. 43 коп.

Умови Специфікації № 3 були виконані Відповідачем повністю відповідно до накладної № 56001503, Позивачем проведено 100 % остаточний розрахунок за вказаною Специфікацією.

Як зазначає позивач, він втратив інтерес щодо виконання Відповідачем зобовязання за Специфікацією №2 в натурі, у звязку з чим скерував відповідачу листи № 200 від 21.04.2010 року та № 283 від 06.04.2011 року з вимогою повернути суму попередньої оплати та сплати штрафних санкцій. Проте, відповідачем відповіді на вказані листи не надано та боргу відповідачем не сплачено.

З тексту листа № 200 від 21.04.2010 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, не вбачається, що зазначена вище вимога висувалась до відповідача.

Що стосується претензії № 283 від 06.04.2011 року (копія знаходиться в матеріалах справи), то вона дійсно містила вимогу про повернення суми попередньої оплати у розмірі 52 974,42 грн., сплати штрафу в розмірі 39 201,07 грн. та завданих збитків у розмірі 63 569,30 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 р. у справі №04/116-10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Сістемс до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство Укргідропресмаш, м. Дніпропетровськ про стягнення 49 875 грн. 46 коп. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство Укргідропресмаш, м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Сістемс про стягнення 106 972,99 грн., первісний та зустрічний позови задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство Укргідропресмаш на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Сістемс штраф у розмірі 18 978 грн. 68 коп., 99 грн. 86 коп. за первісним позовом, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Сістемс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство Укргідропресмаш заборгованості в розмірі 52 974 грн. 42 коп., штрафу в розмірі 17 481,56 грн., 505 грн. 07 коп. 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою подання зустрічного позову було невиконання ТзОВ «ОСОБА_2 Сістемс»умов договору №560015.08 від 24.11.2008 року і специфікацій №2 і №3 додатків до даного договору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.03.2011р. у справі №40/116-10 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Сістемс задоволено частково, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 року у справі №40/116-10 скасовано частково, У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Як вбачається з даної постанови, при перегляді рішення апеляційним господарським судом було встановлено, що сторонами договору не визначено конкретний строк початку виконання ТзОВ «ОСОБА_2 Сістемс»щодо поставки попередньо оплаченого товару.

Згідно ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи, що відповідно до ст. 99 ГПК України справи в господарському суді апеляційної інстанції розглядаються за правилами, встановленими для розгляду справи в господарському суді першої інстанції, а господарський суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції, зокрема, щодо встановлення обставин справи, в тих випадках, коли суд апеляційної інстанції в постанові ухвалює нове рішення по суті позовних вимог або змінює рішення, факти, встановлені цим судом, слід вважати преюдиціальними.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.04.2011 року у справі №40/116-10 касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.03.2011 року у справі № 40/116-10 повернуто скаржнику без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. ( ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1,2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк , покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 2 ст. 220 ГК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Як свідчать матеріали справи, сторонами не визначено конкретний строк початку виконання відповідачем зобов'язання щодо поставки попередньо оплаченого товару.

Отже, з огляду на вимоги названих статей та дії сторін, у товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укргідропресмаш" існує право вимагати від відповідача виконання майнового зобов'язання щодо поставки оплаченого товару, і лише у випадку невиконання відповідачем цієї вимоги у семиденний строк від дня її пред'явлення у позивача виникне право вимагати повернення попередньої оплати.

Доказів звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укргідропресмаш" до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Сістемс" з вимогою виконати обов'язок щодо поставки обладнання на суму попередньої оплати - 52 974 грн. 42 коп., у відповідності до вимог ч. 2 ст.530 Цивільного кодексу України, суду не надано.

Відповідача можна вважати таким, що прострочив лише у тому разі, якщо він не виконав зобов'язання з поставки товару за вимогою товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укргідропресмаш", що, у свою чергу, надасть останньому право вимагати повернення попередньої оплати (ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 220 ГК України).

Вказане зазначено і у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.03.2011 р. у справі № 40/116-10, яка набрала законної сили.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 29.07.2011р. у справі № 5015/2943/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Новосад Д.Ф.

суддя Мельник Г.І.