донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.12.2011 р. справа №9/11/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Манжур В.В., Мясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 по дов.;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов.

Розглянув у судовому засіданні апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3» м. Сєвєродонецьк Луганської області

на рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2011р. (повний текст від 25.03.2011р.) у справі №9/11/2011 (суддя Ворожцов А.Г.)

за позовом Дочірньої компанії «ОСОБА_2 України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»м. Київ

до Закритого акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 354866217,56грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірня компанія «ОСОБА_2 України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»м. Київ, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3» м. Сєвєродонецьк Луганської області, про стягнення боргу в сумі 351 663 268,51грн., пені в сумі 2 683 894,07грн. та 3% річних в сумі 519 054,98грн.

Заявою від 27.01.2011р. №31/10-818 позивач в порядку ст. 22 ГПК України, у звязку з частковими оплатами відповідача, зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені, а також уточнив позовні вимоги, в результаті чого просив місцевий господарський суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 503 912 285,25грн., пеню в сумі 2 054 254,07грн., інфляційні в сумі 2 813 306,15грн., 3% річних в сумі 1 154 553,27грн., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

В свою чергу відповідач у відзиві на позовну заяву від 21.02.2011р. просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80% в порядку ст. 233 ГК України, а також надати на підставі п. 6 ст.83 ГПК України розстрочку погашення боргу рівномірно на 3 роки по кварталам.

Рішенням від 24.03.2011р. господарський суд Луганської області позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з відповідача, ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3», на користь позивача, ДК «ОСОБА_2 України»НАК «Нафтогаз України», борг в сумі 503 912 285,25грн., пеню 1027000,00грн., інфляційні втрати 2 813 306,15грн. та 3% річних 1 154 553,27грн. В решті позову відмовив.

Свій висновок щодо часткового задоволення позовних вимог суд першої інстанції обґрунтував посилаючись на те, що позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу позову, натомість відповідачем вони не спростовані. Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені господарський суд прийняв до уваги інтереси сторін спору, ступінь виконання грошового зобовязання відповідачем, причини його неналежного виконання, а тому дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованої пені за весь період нарахування до суми 1027000,00грн. на підставі ст. 233 ГК України та п.3 ст. 83 ГПК України. Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції не знайшов підстав для його задоволення, дійшовши висновку про його необґрунтованість, а також через не запропонування останнім конкретних термінів розстрочення та порядку виконання рішення.

Не погодившись з винесеним рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в одній з яких просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а в іншій скасувати рішення господарського суду в частині відмови у наданні розстрочки платежу в загальній сумі 508 933 007,07грн. та прийняти нове рішення, надавши підприємству розстрочку платежу на 3 роки щомісячно рівними частками по 14 137 027,99грн.

Заявник в апеляційних скаргах посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, оскільки, зокрема, було необґрунтовано відмовлено у наданні розстрочки виконання судового рішення.

Так, заявник апеляційних скарг наголошує, що місцевим господарським судом не було надано належної оцінки тому факту, що ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»не поновило своє матеріальне становище, яке виникло внаслідок фінансової кризи та різкого завищення вартості природного газу у другому півріччі 2010 року.

Скаржник звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що державою у першому півріччі 2010 року підприємствам виробникам азотних мінеральних добрив надавались пільги по вартості природного газу, проте у другому півріччі дія відповідних нормативних актів не була продовжена, в результаті чого виробництво стало збитковим та неконкурентоспроможним на світовому ринку. Між тим, з метою уникнення закриття підприємств-виробників, Кабінетом Міністрів України було прийнято рішення про продовження їх роботи, в тому числі і підприємства відповідача, за умови зобовязання держави про корегування ціни на природний газ (Меморандум взаєморозуміння між Міністерством палива та енергетики України та голови ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»). З огляду на досягнуті домовленості, підприємство відповідача продовжило роботу, проте Мінтопенерго їх не дотрималось, що спричинило збитки підприємства через різницю в цінах на природний газ.

Зважаючи на наведене, апелянт зауважує, що визнавши ситуацію виникнення заборгованості відповідача перед ДК «ОСОБА_2 України»НАК «Нафтогаз України»виключною, суд першої інстанції безпідставно, на думку скаржника, надав позивачу можливість стягнути таку велику суму заборгованості, не надавши можливості відповідачу погасити її поступово.

За твердженням скаржника, суд першої інстанції з огляду на наявні в матеріалах справи докази в обґрунтування заявленого клопотання про розстрочення виконання судового рішення, безпідставно не врахував, що сума заборгованості є надзвичайно крупною, а запропонований відповідачем строк для розстрочки на 3 роки рівними частинами щомісячно (по 14 137 027,10грн.) відповідає критерію розумності і обґрунтованості, а також не порушує інтересів стягувача, оскільки позбавлення відповідача платоспроможності призведе до банкрутства підприємства, а не пришвидшить отримання боргу. Також, на думку заявника апеляційних скарг, місцевим господарським судом не було враховано можливості реального виконання рішення суду по сплаті настільки великої суми боргу одноразово в повному обсязі, а також інтересів відповідача, що полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища.

В обґрунтування доводів стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права заявник апеляційних скарг також посилається на те, що господарським судом не було досліджено наданий відповідачем у якості заперечення на позов Меморандум взаєморозуміння між Міністерством палива та енергетики України та голови ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3».

Крім того, скаржник наголошує, що в матеріалах справи наявні докази в обґрунтування необхідності надання розстрочки виконання рішення суду, що спростовує висновок господарського суду про відмову у задоволенні такого клопотання відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалами від 14.04.2011р. Донецький апеляційний господарський суд порушив апеляційне провадження за апеляційними скаргами ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»на рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2011р. у справі №9/11/2011.

Однак, в ході судового розгляду, ухвалою від 01.06.2011р. за клопотанням відповідача апеляційне провадження у справі №9/11/2011 було зупинено до розгляду господарським судом міста Києва повязаної з нею іншої справи №37/200 за позовом ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»до ДК «ОСОБА_2 України»НАК «Нафтогаз України»про тлумачення змісту договору поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2009р.

Ухвалою від 23.11.2011р. Донецький апеляційний господарський суд за клопотанням позивача поновив апеляційне провадження у справі №9/11/2011 та призначив судове засідання на 05.12.2011р. Своє клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі №9/11/2011 позивач обґрунтував тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2011р. (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2011р.) у справі №37/200 у позові відповідача про тлумачення змісту договору №06/09-1984 від 22.12.2009р. було відмовлено повністю.

В свою чергу, представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2011р. звернувся до апеляційного господарського суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи на 2 тижні та зупинення провадження у справі до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»у справі №37/200. Судовою колегією у задоволенні зазначених клопотань відмовлено з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 102 ГПК України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження. З матеріалів справи вбачається, що апеляційне провадження у справі №9/11/2011 було порушено 14.04.2011р., зупинилось ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.06.2011р. та було поновлено лише 23.11.2011р. Таким чином, строк розгляду апеляційних скарг закінчується 06.12.2011р., клопотань про його продовження від сторін не надходило. Враховуючи викладене та звертаючи увагу на досить тривалий термін розгляду апеляційних скарг, судова колегія не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на 2 тижні.

Крім того, судовою колегією відхилено клопотання відповідача про зупинення апеляційного провадження у справі №9/11/2011 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»у повязаній з нею справі №37/200, оскільки по-перше, заявником не подано доказів прийняття Вищим господарським судом України касаційної скарги до провадження. Також судова колегія вважає за необхідне відмітити, що згідно ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Враховуючи викладене, рішення господарського суду міста Києва у повязаній справі №37/200 про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3» про тлумачення змісту договору поставки природного газу №06/09-1984 від 22.12.2010р., вступило в законну силу 08.11.2011р. з дня винесення постанови Київського апеляційного господарського суду. З огляду на наведене, обставини, які зумовили б зупинення провадження у справі №9/11/2011, усунуті, а тому клопотання відповідача про зупинення апеляційного провадження у справі №9/11/2011 задоволенню не підлягає.

До того ж, ухвалою від 23.11.2011р. про поновлення апеляційного провадження у справі №9/11/2011 Донецький апеляційний господарський суд зобовязував відповідача уточнити вимоги апеляційних скарг та уточнити повну назву підприємства на теперішній час, на підтвердження чого надати відповідні докази. Згідно усних пояснень представника у судовому засіданні 05.12.2011р., підприємство відповідача на теперішній час має назву Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3», проте документів на підтвердження цього до матеріалів справи не надано. Крім того, представник відповідача наголосила на розгляді вимог обидвох апеляційних скарг. За таких обставин, судова колегія розглядає вимоги двох апеляційних скарг та за наявними в матеріалах справи документами, а саме згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 18.01.2011р. підприємство відповідача значиться як Закрите акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»(а.с. 52-55).

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2009р. між Дочірньою компанією «ОСОБА_2 України»Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України»(постачальник) та ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3»(покупець) було укладено договір поставки природного газу №06/09-1984. В подальшому сторонами укладались додаткові угоди до нього, а саме: №1 від 10.03.2010р., №3 від 31.05.2010р., №4 від 01.06.2010р., №9 від 06.07.2010р., №5/1 від 29.07.2010р. та №6 від 06.08.2010р.

На виконання умов договору та додаткових угод до нього позивач протягом січня-грудня 2010р. передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 760 978 285,25грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу від 31.01.2010р. на суму 158 239 174,79грн., від 28.02.2010р. на суму 156 888 723,25грн., від 31.03.2010р. на суму 202 138 705,66грн., від 30.11.2010р. на суму 169 551 857,45грн., від 30.11.2010р. на суму 168 673 869,55грн., від 30.06.2010р. на суму 132 370 664,90грн., від 31.07.2010р. на суму 98 066 719,61грн., від 31.08.2010р. на суму 243 733 256,26грн., від 30.09.2010р. на суму 361 553 466,83грн., від 31.10.2010р. на суму 331 251 526,99грн., від 30.11.2010р. на суму 320 491 303,22грн. та від 31.12.2010р. на суму 418 019 016,74грн. Між тим, судом першої інстанції невмотивовано встановлено, що позивачем за вказаний період було передано природного газу відповідачу на суму 3 185 997 301,99грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за природний газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати вартості обсягів газу, запланованих для поставки, за 5 банківських днів до початку місяця поставки.

Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за місяць передачі газу) до 10 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу.

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором виконав частково, оплативши отриманий природний газ за період січень-грудень 2010р. в сумі 2 257 066 000,00грн., у звязку з чим за ним виникла заборгованість в сумі 503 912 285,25грн.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають зокрема з договору або іншого правочину.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення містить ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів сплати існуючої заборгованості, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 503 912 258,25грн. (з урахуванням уточнення) є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, п.6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 258, 549-551 ЦК України та п. 7.2 договору встановлено, що за несвоєчасну оплату спожитого газу відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3 договору строк позовної давності, в тому числі по стягненню неустойки, встановлено тривалістю у 3 роки. Неустойка нараховується постачальником протягом 6 місяців, що передують моменту звернення з позовом.

На підставі викладеного, позивачем заявлено до стягнення 2 054 254,07грн. пені за період з 11.12.2010р. по 29.12.2010р. (з урахуванням уточнення).

Разом з цим, в матеріалах справи наявне клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80% на підставі ст. 233 ГК України та розстрочення погашення заборгованості на 3 роки відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України.

Згідно ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічну норму містить п.3 ст. 83 ГПК України.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було зменшено розмір стягуваної з відповідача пені до 1027000,00грн., при цьому враховано важкий фінансовий стан підприємства останнього, прийнято до уваги співвідношення розміру нарахованої позивачем пені з розміром основного боргу, факт використання позивачем свого права щодо нарахування інфляційних збитків та 3% річних, що частково компенсує свої збитки, обєктивні обставини, що призвели до важкого фінансового стану відповідача через збитковість виробництва мінеральних добрів та інші причини, доведені наявними у справі доказами. Крім того, господарським судом було надано правову оцінку факту того, що встановлення ціни на газ на рівні 1633,30грн. з 1 квітня по 1 червня 2010р. та на рівні 1825грн. у другому півріччі 2010 року за 1000 куб.м. призвело до збитковості виробництва, однак через гарантію КМУ скорегувати ціну природного газу у другому півріччі 2010 року, що підтверджується меморандумом між Мінпаливенерго та ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3», відповідач продовжував здійснювати свою діяльність. До того ж, судом першої інстанції правомірно зазначено, що за третій квартал 2010 року відповідач повністю розрахувався за отриманий газ згідно з умовами меморандуму, а у четвертому кварталі відповідач здійснював розрахунки, виходячи з ціни у 2409,54грн. за 1000 куб.м., що дорівнює 225 дол. США.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру стягуваної пені на 50%, вважає його законним і обґрунтованим, у звязку з чим не приймає до уваги твердження заявника в апеляційній скарзі стосовно ненадання оцінки Меморандуму взаєморозуміння між Міністерством палива та енергетики України та ЗАТ «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3», а також вважає безпідставним посилання заявника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Крім того, судова колегія вважає необґрунтованими посилання скаржника на невмотивоване відхилення клопотання відповідача про надання розстрочки погашення заборгованості з огляду на таке.

Пунктом 6 статті 83 ГПК України господарському суду при прийнятті рішення надано право відстрочити або розстрочити його виконання. При цьому слід ураховувати приписи ст. 121 ГПК про те, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Натомість, посилання заявника в апеляційній скарзі на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки або відстрочки виконання рішення. Крім того, зазначена обставина врахована судом першої інстанції та прийнята судом апеляційної інстанції в якості обґрунтування зменшення суми стягуваної пені.

Судова колегія також вважає за необхідне відмітити, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Принцип свободи договору має універсальне значення для всіх учасників цивільних відносин, а його підтвердження законодавством означає відмову від примушення до укладання договорів на основі обовязкових для сторін актів. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. А отже, укладаючи договір та підписуючи в подальшому акти приймання-передачі природного газу до нього, відповідач повинен був розуміти юридичну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязань за вказаним правочином.

Крім того, необхідно зазначити, що позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тобто є державним підприємством, що має стратегічне значення для економіки держави. ДК «ОСОБА_2 України»для безперервного постачання газу споживачам повинна постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно повязано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на користь ДК «ОСОБА_2 України». Несплата боргів перед іноземними постачальниками може призвести до зупинення постачання природного газу на територію України.

За таких обставин, доводи заявника апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, а отже є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем, крім іншого, заявлено до стягнення з урахуванням уточнення 2 813 306,15грн. інфляційних та 1 154 553,27грн. 3% річних

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних, судова колегія вважає їх арифметично вірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, в розмірі 2 813 306,15грн. та 3% річних в сумі 1 154 553,27грн. вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2011р. у справі №9/11/2011 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати зі сплати державного мита за подання апеляційних скарг відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на заявника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2011р. (повний текст від 25.03.2011р.) у справі №9/11/2011 залишити без змін.

Апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання ОСОБА_3» м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2011р. (повний текст від 25.03.2011р.) у справі №9/11/2011 залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: В.В. Манжур

ОСОБА_3

Надруковано примірників 5

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

1-господарському суду

1-ДАГС