ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
20.10.11 Справа № 5010/1404/2011-з-3/60
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий-суддя Давид Л.Л.
Суддів Кордюк Г.Т.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Кіт М.С.
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 міської ради від 29.08.2011 р. №1204/09-15/в
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2011 р.
у справі №5010/1404/2011-з-3/60 (суддя Фрич М.М.)
за позовом ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка», м. Івано-Франківськ
про стягнення збитків у розмірі 83 217,38 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3- представник (довіреність від 05.09.2011 р. №1456/01-20/67-в);
від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність №3Д від 05.08.2011 р.);
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2011 р. у справі №5010/1404/2011-з-3/60 відмовлено в позові ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка», м. Івано-Франківськ (надалі - Відповідач) про стягнення збитків в розмірі 83 217,38 грн. (а.с.58-60).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване недоведеністю Позивачем спричинення Відповідачем збитків в розмірі 83 217,38 грн. внаслідок порушення ним земельного законодавства та не надано доказів, які б підтверджували вжиття ним заходів для одержання доходів у вигляді орендної плати, а також заходів, спрямованих на уникнення збитків.

Позивач ОСОБА_2 міська рада, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 29.08.2011 р. №1204/09-15/в, в якій зазначає, що останнє прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- суд, на думку Скаржника, безпідставно прийшов до висновку про те, що акт визначення розміру збитків від 23.02.2011 р. складено з порушенням вимог чинного законодавства, в зв»язку з чим він не може бути прийнятий до уваги, оскільки останній відповідає вимогам п. 2 постанови КМ України від 19.04.2003 р. №284. Крім того, вважає, що суд помилково визнав, що даний акт є актом перевірки на предмет дотримання земельного законодавства. Що стосується розміру нормативно-грошової оцінки, то до складу комісії для встановлення розміру збитків включені і представники управління Держкомзему в м. Івано-Франківську, які надали дані про оцінку вартості землі. Скаржник просить врахувати також і ту обставину, що рішення органів місцевого самоврядування щодо укладення договору оренди землі носять для Відповідача обов»язковий характер, а несплата орендної плати тягне за собою збитки для бюджету територіальної громади м. Івано-Франківська.

Скаржник вважає дані обставини безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідач ТзОВ «Галицька марка»у відзиві за вих. №36 від 20.09.2011 р. заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що 06.08.2010 р. Позивачем та Відповідачем укладено договір №345 на оренду земельної ділянки площею 0,7135 га. по вул. Залізнична, 30 в м. Івано-Франківську, який зареєстровано 28.02.2011 р., а відтак твердження Позивача, що Відповідач без укладення договору користується земельною ділянкою не відповідає фактичним обставинам справи. Крім цього, зазначає, що контроль за сплатою орендної плати покладено на органи державної податкової служби України, а відтак довідкою від 02.09.2011 р. за №21692/10/15-308/5650, виданою ДПІ в м. Івано-Франківську підтверджується відсутність у ТзОВ «Галицька марка»податкового боргу по орендній платі за землю за всіма орендованими земельними ділянками загальною площею 0,9020 га. Відповідачем за 2010 р. згідно Договору оренди землі №345 від 06.08.2010 р. було сплачено орендних платежів на суму 74 390,35 грн., а за січень-червень 2011 р. 26 626,98 грн. Відповідно, до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Представник Апелянта в судовому засіданні 20.10.2011 р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення до апеляційної скарги, які полягають у тому, що п. 1 рішення ХХІХ сесії ОСОБА_2 міської ради п»ятого демократичного скликання від 10.07.2008 р. «Про затвердження матеріалів нормативно-грошової оцінки земель міста ОСОБА_2», є чинним, а тому позов про стягнення збитків є нормативно обґрунтованим.

Представник Відповідача в судовому засіданні 20.10.2011 р. заперечив доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у відзиві за вих. №36 від 20.09.2011 р.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем заявлено позов до Відповідача про стягнення збитків в розмірі 83 217,38 грн. (а.с.4-7). В обгрунтування даних вимог Позивач посилається на акт комісії від 11.03.2011 р., яким визначено розмір збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 83 217,38 грн. за попередні періоди , нанесених Відповідачем ОСОБА_2 міській раді, внаслідок використання земельної ділянки площею 0,7135 га., для обслуговування крамниці, без правовстановлюючих документів.

Рішенням сесії ОСОБА_2 міської ради від 30.07.2009 р. Відповідачу надано в оренду земельну ділянку площею 0,1735 га. по вул. Залізнична, 30 в м. Івано-Франківську терміном на три роки для обслуговування автовокзалу та зобов»язано укласти договір оренди землі (а.с.33).

06.08.2010 р. ОСОБА_2 міською радою («Орендодавець») та ТзОВ «Галицька марка»(«Орендар») укладено договір оренди землі №345 (а.с.34-35). 28.02.2011 р., який зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Івано-Франківську.

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 19.07.2007 р. №364 «Про створення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам»створено комісію по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам (а.с.10)

Даною комісією визначено розмір збитків в сумі 83 217,38 грн., про що складено відповідний акт від 11.03.2011 р. (а.с.9 )

Рішенням ОСОБА_2 міської ради № 241 від 28.04.2011 р. затверджено вказаний розмір збитків (а.с.8). Листом від 10.06.2011 р. №1388/01-13 повідомлено Відповідача про прийняте рішення (а.с.13), однак таке Відповідачем не виконано.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія керувалась наступним.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що збитки підлягають відшкодуванню при наявності вини.

У відповідності до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 156 Земельного Кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Неодержання доходів - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно зі ст.157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 р. №284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і проти селевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов»язання повинен відшкодувати завдані цим збитки суб»єкту права якого порушені. Під збитками розуміють витрати зроблені управленою стороною, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов»язання другою стороною.

Таким чином, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв»язку між протиправною поведінкою і збитками, вина. При цьому важливим елементом об»єктивної сторони правопорушення є причинний зв»язок між збитками, які виникли у кредитора та протиправними діями боржника, які виражені у порушенні ним взятих на себе зобов»язань. Тобто, протиправна дія є причиною, а збитки наслідком протиправної дії.

Особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт заподіяння шкоди, розмір понесених збитків, безпосередній причинно-наслідковий зв»язок між заподіянням шкоди і збитками та вину особи, яка заподіяла шкоду.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути отримані при належному виконанні зобов»язання.

Сума збитків, яку просить стягнути Позивач, обґрунтовується ним умовним припущенням про можливість отримання прибутку в результаті випадкового збігу обставин, зокрема укладення Відповідачем договору оренди землі, отримання ним відповідного прибутку та своєчасної сплати орендної плати у запропонованому Позивачем розмірі.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що Позивачем було вжито заходів для одержання доходів у вигляді орендної плати чи заходів уникнення збитків.

Частина 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом поряду встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом правомірно не взято до уваги, як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 34 ГПК України, що підтверджує спричинення збитків Відповідачем Позивачеві рішення №241 від 28.04.2011 р. ОСОБА_2 міської ради та акт комісії з питань визначення та відшкодування збитків, заподіяних ОСОБА_2 міській раді внаслідок порушення земельного законодавства від 11.03.2011 р., з огляду на те, що доказів, які б підтверджували порушення земельного законодавства Відповідачем Позивачем не надано. Крім цього, місцевим господарським судом вірно зазначено, що Позивачем порушено вимоги постанови КМ України від 19.04.1993 р. №284 (із змінами та доповненнями) при формуванні комісії, якою визначено розмір збитків, оскільки не включено до неї представника Відповідача.

Крім цього, з зазначеного вище акту вбачається, що при визначенні розміру збитків, розрахунки Позивачем проводились, виходячи із розміру нормативно-грошової оцінки у розмірі 1 455 072,87 грн. за період з 10.07.2008 р. по 01.01.2009 р., 1 676 243,95 грн. за період з 01.01.2009 р. по 01.01.2010 р. , 1 775 142,34 грн. за період з 01.01.2010 р. по момент пред»явлення позову. Однак, як встановлено місцевим господарським судом Позивачем здійснювався розрахунок збитків за користування земельною ділянкою на підставі рішення ХХІХ сесії ОСОБА_2 міської ради п»ятого демократичного скликання від 10.07.2008 р. «Про затвердження матеріалів нормативно-грошової оцінки земель м. Івано-Франківська», яке оскаржене в судовому порядку.

Судова колегія констатує, що Позивачем не подано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б підтверджували вжиття ним заходів для одержання доходів у вигляді орендної плати, а також заходів, спрямованих на уникнення збитків, зокрема, чи звертався Позивач з пропозицією до Відповідача про укладення договору оренди земельної ділянки, а в разі ухилення з позовом про спонукання до укладення договору оренди.

Відтак, у Відповідача відповідно до вимог Господарського кодексу України не виникло господарського зобов»язання перед Позивачем у спірних правовідносинах і заявлена ним сума не є збитками в розумінні ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. ст. 156, 157 Земельного кодексу України, п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про не обґрунтованість позовних вимог, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, вважає, що всі обставини, які мають значення для справи, були зясовані повністю і у відповідності із вимогами закону.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги та відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Разом з тим, враховуючи, що заявлена до стягнення Позивачем сума не є збитками, судові витрати у справі, в тому числі за перегляд судового рішення в апеляційному порядку, слід покласти на Позивача у розмірі, передбаченому Декретом КМ України Про державне мито № 7-93 від 21.01.1993р. (із змінами та доповненнями).

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.08.2011 р. у справі №5010/1404/2011-з-3/60 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради від 29.08.2011 р. №1204/09-15/в - без задоволення.

2. Судові витрати у справі покласти на Позивача. Стягнути з ОСОБА_2 міської ради в доход державного бюджету 832,17 грн. державного мита, 236 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за розгляд справи в суді першої інстанції та 416,08 грн. державного мита за перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

3. На виконання постанови, місцевому господарському суду видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

6. Справу № 5010/1404/2011-з-3/60 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Мурська Х.В.

повний текст постанови складено та підписано 24.10.2011 р.