ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
16.11.11 Справа № 5015/3115/11
Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:
головуючий суддя Бонк Т. Б.
судді Бойко С. М.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Н. Чорній
за участю представників сторін:
від позивача (апелянта) не зявився
від відповідач 1 не зявився
від відповідача 2 не зявився
розглянув апеляційну скаргу ЗАТ Київське агентство повітряних сполучень Кий Авіа, м.Київ б/н від 17.08.2011 р.
на рішення господарського суду Львівської області від 26.07.2011 р. (суддя Іванчук С. В.)
у справі № 5015/3115/11
за позовом ЗАТ Київське агентство повітряних сполучень Кий Авіа, м. Київ
до відповідача 1 ТзОВ Західний авіаційний центр, м. Львів
до відповідача 2 ПП Торгівельна агенція Галицький ярмарок, м. Львів
про визнання недійсним договору
рішенням господарського суду Львівської області від 26.07.2011р. у справі №5015/3115/11 відмовлено в позові ЗАТ Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»до ТзОВ «Західний авіаційний центр»та до ПП Торгівельна агенція «Галицький ярмарок»про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27.12.2010 р., укладеного між ТзОВ «Західний авіаційний центр»та ПП «Торгівельна агенція «Галицький ярмарок».

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не є стороною спірного договору, залишені без обґрунтування позивачем обставини яким чином обраний спосіб захисту порушеного права (визнання спірного договору недійсним) призведе до захисту порушеного права позивача. Станом на 27.12.10р. договір застави майна, яке є обєктом спірного договору купівлі-продажу не укладався, станом на момент укладення спірного договору, були відсутні записи про арешт чи заборони відчуження спірного майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави та в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позивачем не представлено суду доказів в підтвердження права власності чи права користування на спірне майно станом на момент укладення договору купівлі-продажу.

У своїй апеляційній скарзі позивач просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позов, посилаючись на те, що в порушення умов договору поворотної фінансової допомоги від 02.03.2010р. відповідач 1 не виконав зобовязання щодо передачі позивачу в заставу приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. генерала Григоренка, 5 та натомість, 27.12.2010 р. уклав договір купівлі-продажу даного приміщення з відповідачем 2, що є прямим порушенням останнім прав позивача. Зазначає, що 17.12.2010р. у справі №53/343 за позовом ЗАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»до ТзОВ «ОСОБА_2 Лізинг»та до ТзОВ «Західний авіаційний центр»про визнання укладеним договору застави нежитлового приміщення загальною площею 992,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Львів, пл. генерала Григоренка, 5 та зобов'язання не чинити перешкод в укладенні цього договору, господарський суд м. Києва прийняв ухвалу про накладення арешту на згадане вище нежитлове приміщення, яке належить ТзОВ «Західний авіаційний центр». Таким чином, починаючи з 08.11.2010 р. і до травня 2011 року зазначене нерухоме майно знаходилося під арештом, тобто мало заборону на відчуження та на зміну власника, про що відповідач 1 знав оскільки не оскаржував ухвалу про накладення арешту.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач 1 просить рішення господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що зобовязання відповідача 1 передати нежитлові приміщення в заставу позивачу, згідно п. 4.3.2. договору поворотної фінансової допомоги від 02.03.2010р. припинено в силу ч. 3 ст. 635 ЦК України, що повністю виключає порушення прав позивача укладеним договором купівлі-продажу та відсутністю порушення прав позивача обставиною про неналежність відповідачеві 1 нежитлових приміщень на праві власності. Зазначає, що на день вчинення договору купівлі-продажу мав достатній обсяг цивільної дієздатності, оскільки станом на 27.12.2010р. не знав про існування ухвали про накладення арешту. Окрім того, оскаржив дану ухвалу, яка була скасована постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2011р. у справі №53/343. Вказує на помилковість посилань позивача на порушення судом ст. ст. 43-6, 115 ГПК України, ст. ст. 203,215, 230, 232 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач 2 просить рішення господарського суду Львівської області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що станом на 27.12.2010р., відповідач 2 не знав та не міг знати про ухвалу про накладення арешту, оскільки ухвала відповідачу 2 не направлялася. В господарському суді м. Києва відповідач 2 ухвалу не отримував, в судовому засіданні у справах № 53/342, № 53/343 участі не брав. Станом на 27.12.2010р., як вбачається з пояснень відповідача 1, останній не знав та не міг знати про ухвалу. Ухвала прийнята без виклику сторін, в тому числі, відповідача 1 та направлена господарським судом м. Києва на адресу відповідача 1 28.12.2010р. При цьому покликається на положення ст. 124 Конституції України. Відповідач 2 зазначає, що жодна умова (пункт) Договору не суперечить за своїм змістом ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2010р. між ЗАТ Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»та ТзОВ «Західний авіаційний центр»укладено договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі, згідно з п. 1.1 якого, позивач в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає відповідачу 1 фінансову допомогу у розмірі 3700000,00 грн. на поворотній основі, а відповідач 1 зобовязується використати її за цільовим призначенням та повернути на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, фінансова допомога надається відповідачу 1 з метою здійснення оплати нежитлового приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за адресою: м.Львів, пл. генерала Григоренка, 5, - придбаного відповідачем 1 згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу № 2452 від 12.02.2010р.

Згідно з п. 4.3.2 договору, відповідач 1 зобовязаний передати позивачу в заставу приміщення площею 992,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. генерала Григоренка, 5, - не пізніше 10 робочих днів з моменту отримання права власності на вказане приміщення, але не пізніше 01.05.2010р.

Матеріалами справи підтверджується, що договір застави станом на день укладення спірного договору 27.12.10р. укладений не був та, як зазначає апелянт, відповідач 1 приміщення площею 992, 4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. генерала Григоренка, 5 - в заставу йому не передав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду м. Києва у справі №53/342 за позовом ЗАТ «Київське Агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»(позивач в даній справі) до ТзОВ «ОСОБА_2 Лізинг», ТзОВ «Західний авіаційний центр»(відповідач 1 у даній справі) про стягнення грошових коштів від 08.11.2010р., вжиті заходи забезпечення позову (арешт на нежитлові приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. генерала Григоренка, 5, що належали ТзОВ «Західний авіаційний центр») були скасовані 17.12.2010р., тобто до дати укладення спірного договору (27.12.2011р.)

Разом з тим, 17.12.2010р. ухвалою господарського суду м. Києва у справі №53/343 за позовом ЗАТ «Київське Агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»(позивач в даній справі) ТзОВ «ОСОБА_2 Лізинг», ТзОВ «Західний авіаційний центр»(відповідач 1 у даній справі) про визнання договору застави укладеним, вжиті заходи забезпечення позову - накладено арешт на нежитлові приміщення загальною площею 992,4 кв.м. за адресою: м. Львів, пл. генерала Григоренка, 5, що належали ТзОВ «Західний авіаційний центр». Відповідно до змісту вступної частини ухвали суду від 17.12.2010р. у справі №53/343 представники сторін не викликалися. Відповідно до резолютивної частини даної ухвали, остання є виконавчим документом, строк предявлення даної ухвали до виконання встановлено до 17.12.2013р.

27.12.2010р., між ТзОВ ««Західний авіаційний центр»(продавець) та ПП «Торгівельна агенція «Галицький ярмарок»(покупець), укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, загальною площею 992,4 кв. м, а саме: нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: місто Львів, площа Григоренка генерала, будинок 5 (п'ять), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 4290.

Відповідно до п.2.1 згаданого вище договору, обєкт продажу належить продавцю на підставі укладеного 12.02.2010 року, між ТзОВ «Західний авіаційний центр»- Покупцем з однієї сторони та Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради - Продавцем, з іншої, договору купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу №2452, загальною площею 992,4 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 5 та переданого 12.04.2010 року відповідачу 1 від Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради за Актом приймання-передачі, зареєстрованого 22 червня 2010 року, в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Обєкт продажу зареєстрований за реєстраційним номером 30755829.

Заперечуючи доводи позивача, відповідачі наголошують на тому, що станом на 27.12.2010р. відсутні записи про арешт чи заборони відчуження майна нежитлових приміщень загальною площею 992,4 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Львів, площа генерала Григоренка, будинок 5. А за умовами п.38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при посвідченні правочинів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони правочин про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. У відповідності до п. 47 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України договори про відчуження або заставу нерухомого та рухомого майна (майнових прав) посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Матеріалами справи підтверджується, що згадана вище ухвала про арешт відправлена господарським судом м. Києва на адресу ТзОВ «Західний авіаційний центр»поштою 28.12.2010р. та отримана відповідачем 1 лише 10.01.2011р., а позивачем ухвала про арешт отримана 29.12.2010р. безпосередньо в суді.

В той час, відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, про що виноситься ухвала.

Наявність такої ухвали суду означає, що з моменту накладення арешту відповідач не має права розпоряджатись майном або коштами, що належать йому.

Отже, з моменту винесення ухвали про накладення арешту, сторони не мали права здійснювати будь-які дії щодо відчуження арештованого майна, незалежно від того, чи передавалась ухвала суду державній виконавчій службі для вчинення виконавчих дій.

За умовами ст.173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Законами України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Однією з підстав виникнення господарського зобовязання, згідно ст.174 ГК України, є господарський договір.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Апелянт не вказує, щодо яких обставин, які мають істотне значення, одна зі сторін договору ввела в оману іншу сторону. За диспозицією частини 1 статті 230 ЦК України, введення в оману має бути навмисним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин щодо яких особу введено в оману, повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Згідно до частини 1 статті 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України, необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя, та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також, наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. Позивачем не обґрунтовано та не подано доказів на підтвердження даних обставин, не підтвердження факту наявності зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, наявності умислу однієї сторони щодо введення другої сторони в оману щодо обставин, які мають істотне значення при укладення правочину.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2011 р. у справі № 53/343, Вищий господарський суд України у постанові від 21.07.2011 р. зазначив, що суд першої інстанції не зясував, чи дотримані ЗАТ «Кий Авіа»вимоги ст. 181 ГК України, яка передбачає загальний порядок укладання господарських договорів, не дав правової оцінки п. 4.3.2 договору фінансової допомоги від 02.03.2010 р., як попередньому договору в розумінні ч. 1 ст. 635 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ГК України, чи направлялась позивачем вимога про укладення договору застави (як основного договору) згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України, ч. 4 ст. 182 ГК України.

У своїй постанові Вищий господарський суд України вказав, що необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобовязання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленим попереднім договором (ч. 1 ст. 635 ЦК України).

Згідно ч 3 ст.635 ЦК України, зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як встановлено судом, між сторонами станом на 27.12.10р. договір застави майна, яке є обєктом спірного договору купівлі-продажу, не укладався, доказів надсилання пропозиції про укладення договору застави позивачем не надано. Позивачем також не доведено право власності чи право користування на спірне майно станом на момент укладення договору купівлі-продажу, не подано доказів правонаступництва сторін договору купівлі-продажу від 27.12.2010р. укладеного між відповідачем 1та відповідачем 2.

З огляду на встановлене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не обґрунтовано в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його права відповідачами даного спору, в чому полягають наслідки порушення прав позивача та не представлено жодних доказів на підтвердження даних обставин. З огляду на те, що апелянт не є стороною спірного договору, ним не обґрунтовано обставин, яким чином обраний спосіб захисту порушеного права (визнання спірного договору недійсним) призведе до захисту його порушеного права.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Львівської області про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 26.07.2011р. у справі №5015/3115/11 залишити без змін, апеляційну скаргу ЗАТ Київське агентство повітряних сполучень Кий Авіа, м. Київ, №б/н від 17.08.2011 р. без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Бойко С. М.

Суддя Желік М. Б.

Повний текст постанови виготовлений 24.11.2011 р.