ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2011 р. Справа №18/953/11

за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", адреса: вул. Пантелеймонівська, 19,м.Одеса, 65023

до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", адреса: вул. Будівельників 16, м.Комсомольськ, Полтавська область,39802

про стягнення 22 745,00 грн.

Суддя: Солодюк О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов.в протоколі

від відповідача: ОСОБА_2, дов. в протоколі

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення 22 745,00 грн. штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу (вх. №7251д від 28.04.2011 р.), в якому просить зменшити штрафні санкції з п"ятикратного до двократного розміру провізної плати, посилаючись на те, що: в комерційному акті від 20.10.2010 р. відсутній виклад обставин, які могли бути причиною виникнення незбережності вантажу; невідповідність даних, внесених в накладну було встановлено лише на станції Знаменка, хоча за цих підстав її можна було встановити значно раніше; невідповідність даних, внесених в накладну, не тягне за собою жодних негативних наслідків як для відповідача, так і для позивача; сума штрафу є надмірно великою, враховуючи той факт, що позивачу не було завдано жодних збитків.

В судовому засіданні 31.05.11р. оголошувалась перерва до 16.06.11р. до 10:30 год. для надання сторонами додаткових доказів.

В судовому засіданні 16.06.11р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, встановив:

На підставі залізничної накладної № 43164210 Відкрите акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (відповідач) зі станції Золотнішино Південної залізниці відвантажив 55 вагонів вантажу - залізорудні катуни загальною масою вантажу 3 754 000 кг на адресу ДП "Ізмаїльський морський торгівельний порт".

При прийманні потягу № 1601 на ст. Знам"янка Одеської залізниці на підставі акту загальної форми № 27481 від 20.10.10 р. в результаті проведеного контрольного зважування вагону № 68550656 було встановлено, що маса вантажу, що була вказана відправником в залізничній накладній № 43164210 не відповідає масі вантажу, встановленій на станції Знам"янка Одеської залізниці. В результаті зважування на тензометричних динамічних вагах було виявлено: маса брутто складає 94,3 т. в накладній зазначено масу брутто 90, 2 т.

20.10.10р. вказаний вагон був відчеплений від потягу для контрольної перевірки маси вантажу на статичних вагах, про що зазначено в актах загальної форми № 1103 від 20.10.10р., №27481 від 20.10.10р. (копії актів в мат. справи).

20.10.10р. при контрольному зважуванні вагона на 150 тонних статичних вагах згідно витягу з книги переважування було встановлено: брутто - 89100 кг., нетто - 67900 кг., тара - 67900 кг., по накладній нетто - 69000 кг., що складає різницю у вазі проти накладної в сторону зменшення на 1100 кг.

В зв'язку з вищезазначеним у відповідності зі ст. 129 Статуту та п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, був складений комерційний акт АА № 056359/879/286 від 20.10.2010 року(копія акту в мат. справи).

В комерційному акті зазначено, що розмір навантаження відповідно висоти бортів не вказано вага, вантаж навантажений навалом трьома холмами, просипання вантажу відсутнє, ознак крадіжки не виявлено.

При видачі вантажу на станції призначення різниці проти комерційного акта станції Знам"янка не виявлено, що підтверджується відміткою станції Ізмаїл в розділі "Є".

Відповідно до вимог ч.5 ст.307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.4 ст.909 та ч.1 ст.920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України.

В ст.5 Статуту залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Міністерство транспорту затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно зі ст.6 зазначеного Статуту накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України та Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., передбачено, що на кожне відправлення вантажу відправники повинні надати станції навантаження заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст.37 Статут залізниць України маса вантажу визначається відправником.

В п.2.3. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Відповідно до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Частина 2 зазначеної статті Статуту залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Ст. 118 Статуту залізниць України передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Ст. 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як вбачається з накладної №№ 43164210 вартість перевезення складає 4 549,00 грн.

Відповідачеві нарахованих штраф в розмірі 22 745,00 грн.

Позивач до відповідача звертався з претензією № НЮ-9/35 від 25.02.10р. (копія претензії в мат.справи), яка залишена відповідачем без задоволення.

Посилання відповідача на те, що в наданому позивачем комерційному акті від 20.10.2010 р. відсутній виклад обставин, які могли бути причиною виникнення незберезності перевезення вантажу суд не приймає до уваги, оскільки пунктом 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334 передбачено: у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу". Таким чином, ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акту не вносяться. Крім того, комерційним актом від 20.10.2010 р. та актами загальної форми не зафіксовано фактів незбереження під час перевезення вантажу.

Суд вважає безпідставними і посилання відповідача на те, що під час зважування вантажу на ВАТ Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат не було встановлено різницю між масою, зазначеною в залізничній накладній та у завантаженому вагоні, оскільки відповідач не надав жодних доказів, що вантаж завантажений у вагон відповідно до маси, яка зазначена у перевізному документі.

Відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафу зазначає, що статтею 24 Статуту Залізниць України передбачено: Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Залізницею зазначене право щодо перевірки не було використане, що призвело до того, що вантаж проїхав значну відстань, а невідповідність даних внесених в накладну було встановлено лише на станції Знамянка, хоча за цих підстав її можна було встановити значно раніше.

Суд відхиляє вищезаначені доводи відповідача, оскільки залізниця має право перевіряти відомості, що зазначені в накладній, і це жодним чином не є її обовязком. Крім того, чіткого порядку перевірки залізницею вантажу чинним законодавством України не встановлено.

Згідно ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України розмір санкцій може бути зменшений судом, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги майновий стан сторін, ступінь виконання зобов"язання боржником та інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ст.83 ГПК України суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання.

Суд не приймає до уваги заявлене відповідачем клопотання про зменшення суми штрафу, оскільки відповідач не надав будь-яких доказів в обгрунтування клопотання про зменшення розміру штрафу, зокрема щодо тяжкого фінансового стану відповідача чи наявності у відповідача інших істотних обставин, які зменшують його відповідальність.

Крім того, згідно п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.02.10р. № 01-08/71 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту" виходячи із того, що, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

Доказів сплати штрафу в сумі 22 745,00 грн. відповідачем не надано.

З врахуванням вищевикладеного, позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись. ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо - збагачувальний комбінат", вул. Будівельників 16, м.Комсомольськ, Полтавська область, 39802, р/р № 1980 у відділенні ПрРУ "Фінанси та Кредит" м. Комсомольськ , МФО 331564, на користь Державного підприємства "Одеська залізниця", вул. Пантелеймонівська, 19,м.Одеса, 65023, р/р № 1 в Одеській філії АБ "Експрес-банка", МФО 328801, - 22 745,00 грн. штрафу, 227, 45 грн.- витрати по сплаті державного мита, 236,00 грн.- витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.В. Солодюк

Повний текст виготовлено та підписано 22.06.2011 року.

Примітка:Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене в порядку, визначеному ст. 93 ГПК України