ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" серпня 2011 р. № 5019/1752/11

Суддя Войтюк В.Р. розглянувши матеріали за

позовом ОСОБА_1 управління водного господарства

до ОСОБА_1 селищна рада

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 управління водного господарства звернулось до господарського суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 селищної ради у якій просить визнати за ним право власності на самочинно побудоване адміністративну будівлю, будівлю ремонтно-механічної майстерні, авто гараж, авто навіс, господарські будівлі, що знаходяться за адресою вул.Партизанська, 1 смт.Зарічне.

При розгляді вказаних позовних матеріалів судом установлено, що позивачем не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 25.12.2007 N 8/219-07 викладено правову позицію, за якою державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна та з огляду на приписи пунктів 29 і 30 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 N 15".

Відповідно до підпункту "а" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", державне мито із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500 грн.).

Згідно довідки № 530 від 29.07.11 р. залишкова вартість об`єктів, на які позивач просить визнати право власності становить 14 477 грн. 00 коп. Отже, розмір державного мита повинен обраховуватись з даної суми.

Згідно пункту 5 розяснення Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Арбітражного процесуального кодексу України N 02-5/78 від 4 березня 1998 року (з змінами та доповненнями), платіжне доручення на безготівкове перерахування державного мита, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява) оплачується державним митом. Платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

Крім того, відповідно до п.14 Інструкції «Про порядок обчислення та справляння державного мита», - …при перерахуванні державного мита з рахунку платника - до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту «Зараховано в доход бюджету __________ грн. (дата)». Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

ОСОБА_1 управлінням водного господарства у якості доказів сплати державного мита надано меморіальний ордер № 35472483 (#35472483) від 08.08.11 р. на суму 102 грн. 00 коп. який на зворотній стороні не містить вищевказаного напису та копія квитанції № 35472240 (#35472240) від 08.08.2011 р. на суму 102 грн. 00 коп.

Також суд звертає увагу позивача, що Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви" від 19 травня 2011 року № 3382-VI, згідно з п.2 якого цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон опубліковано в газетах "Голос України" 17.06.2011р. № 109 та "Урядовий кур'єр" 17.06.2011р. № 109. Тобто зазначений Закон набрав чинності з 18 червня 2011 року.

Відповідно до ст.56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

ОСОБА_1 управління водного господарства у якості доказу направлення відповідачу копії позовної заяви надало суду фіскальний чек від 08.08.2011р. № 3291, при цьому опис вкладення відсутній.

Відповідно до п.2 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Судом встановлено, що позивачем не подано належних доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно постанови Кабінету міністрів України №1258 від 21 грудня 2005 року "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів" в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року №825 розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу складає 236 грн. 00 коп.

Позивачем до позовної заяви в якості доказу сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу надано копію квитанції № 35472598 (# 35472598) від 08.08.2011 р. на суму 40 грн. 00 коп. та меморіальний ордер № 35472769 (# 35472769) від 08.08.11 р. на суму 40 грн. 00 коп..

Отже, позивачем сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі який не відповідає вимога постанови Кабінету міністрів України №1258 від 21 грудня 2005 року .

Відповідно до п.п. 2, 3, 3-1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі; сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно з п.п. 4, 6, 10 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі, та якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За таких обставин позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Позивач не позбавлений права повторного звернення до господарського суду з даною позовною заявою після усунення допущених порушень.

Керуючись п.п.4, 6, 10 ст. 63 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути дану позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Суддя Войтюк В.Р.