донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.06.2011 р. справа №2/5009/807/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників
від позивача:не зявився
від відповідача:не зявився
від третьої особи:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Мелітополь, Запорізька область та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від29.04.2011р.
у справі№2/5009/807/11 (суддя Мойсеєнко Т.В.)
за позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя
доФізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Мелітополь, Запорізька область
третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Таврійський державний агротехнологічний університет, м. Мелітополь, Запорізька область
простягнення 23931,48грн. неустойки за договором оренди №1806/д від 23.01.2006р.

В С Т А Н О В И В:

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя, позивач, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Мелітополь, Запорізька область про стягнення 23931,48грн. неустойки за договором оренди №1806/д від 23.01.2006р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.04.2011р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача балансоутримувача - Таврійський державний агротехнологічний університет, м. Мелітополь Запорізької області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_4 на користь Державного бюджету 8000,58грн. неустойки, 78,97грн. державного мита, 77,78грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення суду мотивовано тим, що договір оренди №1806/д від 23.01.2006р. припинив свою дію, але відповідач продовжував користуватися даним приміщенням в порушення вимог ст.785 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України Про оренду державного та комунального майна. В частині позовних вимог судом відмовлено з підстав застосування строків позовної давності, про що було заявлено відповідачем, а також враховуючи те, що орендоване майно фактично повернуто 25.10.2010р.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. у справі №2/5009/807/11 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку скаржника, судом першої інстанції необґрунтовано застосовано строки позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Фізична особа підприємець ОСОБА_4, м. Мелітополь, Запорізька область подав до Донецького апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. у справі №2/5009/807/11 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначив, що всі зобовязання сторін за договором оренди №1806/д припинені 26.10.2008р., тому зобовязання та відповідальність за їх невиконання стосовно повернення обєкту оренди орендодавцю у цій справі після 26.10.2008р. встановлюються виключно законом, яким не передбачено обовязку підписання акту прийому-передачі орендованого приміщення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази користування відповідачем обєктом оренди після 17.10.2008р., акт прийому-передачі від 26.10.2010р. ніяким чином не свідчить про те, що відповідач користувався приміщенням після розірвання договору оренди. Натомість, відповідачем та третьою особою були надані докази передачі (повернення) ФОП ОСОБА_4 приміщення балансоутримувачу 17.10.2008р., а саме: листи №12/1-643 від 22.03.2011р., №12/1-643/1 від 06.04.2011р., доповідна записка проректора з АГЧ Рижкова та коменданта гуртожитку №1 ОСОБА_5

07 червня 2011 року та 21 червня 2011 року на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли клопотання Таврійського державного агротехнологічного університету, м. Мелітополь, Запорізька область щодо розгляду апеляційних скарг за відсутності представника третьої особи.

Представники сторін та третьої особи у судове засідання 29.06.2011р. не зявилися.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи, оскільки ухвалами суду від 01.06.2011. та 03.06.2011р. сторони буди повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України та явка представників не була визнана обовязковою.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2006р. між сторонами був укладений договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Таврійської державної агротехнічної академії №1806/д, на підставі якого відповідачу (орендарю) було передано в строкове платне користування державне нерухоме майно вбудовані в перший поверх гуртожитку нежитлові приміщення №№ ХІV,XV,XVI та частина 1,3 кв.м. приміщення № ХІІІ, літера А-1, загальною площею по внутрішньому обміру 121,6 кв.м., розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, проспект 50 річчя Перемоги,22. Майно було передано з метою розміщення буфету та приміщення з надання компютерних послуг.

Згідно пункту 2.1. договору, вступ орендаря у користування майном наступає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі орендованого майна (додаток №2).

Факт передачі відповідачу обєкту оренди за даним договором підтверджується актом прийому-передачі від 23.01.2006р., який підписаний обома сторонами.

Договір оренди укладений на термін з 23.01.2006р. по 18.01.2007р. (пункт 10.1. договору) та у відповідності до пункту 10.6. договору, був продовжений до 08.01.2009р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.10.2008р. у справі №10/511д/08 розірвано договір оренди державного нерухомого майна №1806/д від 23.01.2006р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та Приватним підприємцем ОСОБА_4 та зобовязано Приватного підприємця ОСОБА_4 повернути до державної власності на користь регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області майно, що є обєктом оренди, а саме: вбудовані в перший поверх гуртожитку нежитлові приміщення №№ХІV,XV,XVI та частина 1,3 кв.м. приміщення №ХІІІ, літера А-1, загальною площею по внутрішньому обміру 121,6 кв.м., розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, проспект 50 річчя Перемоги, 22 шляхом підписання акту прийому-передачі. Як вбачається з матеріалів справи, рішення набрало законної сили 25.11.2008р.

Як стверджує позивач, відповідач виконав свій обовязок щодо повернення майна лише 26.10.2010р., у звязку з чим, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача неустойки за безпідставне користування майном у сумі 23931,48грн. за період з 17.10.2008р. по 26.10.2010р. на підставі ч.2 ст.785 ЦК України.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобовязаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У відповідності до приписів ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно пункту 2.5. договору, у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю або балансоутримувачу (за вказівкою орендодавця) аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендодавцю. Майно вважається поверненим орендодавцеві (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами Акта прийому-передачі. Обовязок по складанню Акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає майно.

За відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно у разі припинення дії договору орендар відшкодовує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної місячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акту прийому-передачі, який підтверджує фактичне повернення орендованого майна (пункт 9.3. договору).

Пунктом 3.1. договору (в редакції договору про зміни №2 від 08.04.2008р.) передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 із змінами та доповненнями і на момент укладення договору, відповідно до цільового призначення визначеного в пункті 1.2., складає без ПДВ 3909,78грн. за рік. Пунктом 3.2. договору (в редакції договору про зміни №2 від 08.04.2008р.) передбачено, що розмір орендної плати за перший після перерахунку орендної плати місяць квітень 2008 року становить без ПДВ 447,99грн., збільшений на індекси інфляції за березень та квітень 2008 року (додаток №1).

Як свідчать матеріали справи, договір припинив свою дію 25.11.2008р., але відповідач продовжував користуватися даним приміщенням до 25.10.2010р. в порушення вимог ст.785 ЦК України та ст.27 ЗУ Про оренду державного та комунального майна.

Так, згідно акту прийому-передачі державного нерухомого майна за договором оренди від 23.01.2006р. №1806/д та акту державного виконавця від 25.10.2010р. відповідачем повернуто майно лише 25.10.2010р.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач був обізнаний про необхідність підписання акту прийому-передачі, оскільки обовязок повернути обєкт оренди шляхом підписання акту прийому-передачі був визначений в договорі та рішенні господарського суду Запорізької області від 16.10.2008р. у справі №10/511д/08. Разом з тим, слід зазначити, що за приписами ст.115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України. Втім, відповідач добровільно не виконав рішення суду, тому Державною виконавчою службою здійснювалось провадження з примусового виконання цього судового рішення.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Доводи відповідача щодо повернення обєкту оренди балансоутримувачу значно раніше ніж 25.10.2010р., належними та допустимими доказами не підтверджені. Зокрема, лист Таврійського державного агротехнологічного університету №12/1-643 від 22.03.2011р., в якому балансоутримувач вперше повідомив орендодавця про те, що орендар звільнив приміщення з 17.10.2008р., був надісланий Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Запорізькій області вже під час розгляду судом справи №2/5009/807/11. Посилання відповідача на те, що позивачем не було надано доказів користування ФОП ОСОБА_4 приміщеннями, які були предметом оренди після 17.10.2008р., а також те, що акт прийому-передачі державного нерухомого майна за договором оренди від 23.01.2006р. №1806/д та акт державного виконавця від 25.10.2010р. не є такими доказами, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції, оскільки оцінивши наявні докази у сукупності, а не кожний окремо, судова колегія погоджується, що сумнівів у достовірності вказаних актів не вбачається, натомість всі заперечення відповідача ґрунтуються на припущеннях, які доказово не підкріплені.

Згідно ст.785 ЦК України та пункту 9.3. договору, позивачем відповідачу нарахована та заявлена до стягнення неустойка за період з 17.10.2008р. по 26.10.2010р. у сумі 23931,48грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Під час розгляду справи відповідач звертався до суду із письмовою заявою, в якій просив суд застосувати строк позовної давності (а.с.132, т.1).

Матеріали справи свідчать про те, що договір оренди припинив свою дію 25.11.2008р., таким чином з 26.11.2008р. у позивача виникло право вимагати у відповідача повернути орендовані приміщення, а у разі відмови право нарахувати неустойку. Відповідачем повернуто орендоване майно 25.10.2010р., а позовну заяву подано до господарського суду 18.02.2011р.

Частиною 2 статті 785 ЦК України встановлено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 8000,58грн. неустойки за період з 18.02.2010р. по 25.10.2010р. В решті позову слід відмовити внаслідок застосування строків позовної давності, а також недоведеністю користування приміщеннями 26.10.2010р.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 ГПК України рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. у справі №2/5009/807/11 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційних скарг покладаються на заявників апеляційних скарг.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. у справі №2/5009/807/11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4, м. Мелітополь, Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. у справі №2/5009/807/11 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2011р. у справі №2/5009/807/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: Н.В. Акулова

ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників: 1позивачу; 1 відповідачу; 1 третій особі; 1 до справи; 2 ДАГС, 1 ГС