ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
08.11.11 Справа № 5015/4894/11
Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:
головуючий суддя Бонк Т. Б.
судді Мурська Х. В.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Н. Чорній
за участю представників сторін:
від позивача (апелянта) не зявився
від відповідача не зявився
розглянув апеляційну скаргу ПП «ТрастТер», м. Львів № ю-942 від 06.10.2011 р.
на рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2011 р. (суддя Т. Рим)
у справі № 5015/4894/11
за позовом ПП «ТрастТер», м. Львів
до відповідача ТОВ Компанії «Лізинговий дім», м. Львів
про визнання договору фінансового лізингу недійсним
рішенням господарського суду Львівської області від 28.09.2011 р. у справі № 5015/4894/11 відмовлено у задоволенні позову ПП «Траст Тер», м. Львів до ТзОВ Компанії «Лізинговий дім», м. Львів про визнання договору фінансового лізингу недійсним.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки договір підписано сторонами без зауважень, ст. 236 ГК України та ст. 615 ЦК України надано право сторонам договору визначити умови та підстави відмови від зобовязання у випадку його порушення другою стороною, висновок позивача про суперечність чинному цивільному законодавству ч. 2 п. 9.1 договору є таким, що не заслуговує на увагу.

У своїй апеляційній скарзі позивач просить дане рішення скасувати повністю та визнати недійсним п.п. 2 п. 9.1 договору фінансового лізингу № 430/0608 від 01.07.2008 р. щодо дострокового припинення договору через несплату лізингових платежів протягом двох чергових строків підряд, посилаючись на те, що відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом 3 місяців підряд. Законодавство містить вичерпний перелік підстав для припинення договору фінансового лізингу (найму), тому ч. 2 п. 9.1 укладеного між сторонами договору необхідно визнати недійсною, адже не передбачено такої підстави як несплата лізингових платежів протягом 2 строків підряд.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.07.2008 р. між ТОВ Компанія «Лізинговий дім»(лізингодавець) та ПП «Траст Тер»(лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу (оренди) № 430/0608, згідно п. 1.1 якого лізингодавець передає лізингоодержувачу, а лізингоодержувач отримує від лізингодавця в платне користування на умовах фінансового лізингу майно МАЗ 551606-271 1 шт.

Відповідно до ч. 2 п. 9.1 договору, лізингодавець (відповідач) має право односторонньо достроково припинити дію вказаного договору письмовим повідомленням, якщо лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом двох чергових строків.

Згідно ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Ст. 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ч. 4 ст. 179 ГК України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно ч.ч. 1 3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Разом з цим, ч. 1 ст. 782 ЦК України передбачено лише право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі у разі, якщо наймач неналежним чином виконує свої зобовязання за договором найму, а саме: несвоєчасно вносить плату за користування майном протягом 3 місяців підряд від дня закінчення строку платежу. Наявність або відсутність цієї норми у договорі не впливає на зміст договору та не суперечить факту укладення договору, оскільки останній укладається згідно вимог чинного законодавства на основі вільного волевиявлення сторін, що є правом сторони застосувати зазначену норму, у разі, якщо інша сторона договору найму не вносить плату за користування річчю у розмірі та порядку визначеному договором, тобто в порядку визначеному п.п. 4.1 4.10 договору, протягом 3 місяців підряд. Правила ч. 1 ст. 782 ЦК України щодо права орендодавця відмовитись від договору у разі несплати орендарем чергових платежів протягом 3 місяців підряд носять диспозитивний характер, тому сторони у договорі лізингу можуть передбачати право лізингодавця відмовитись від договору через несплату лізигнгоодержувачем чергових платежів протягом іншого строку (збільшення чи зменшення), що не суперечить ч. 1 ст. 782 ЦК України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право, зокрема, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом та вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

З огляду на наведене, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відповідність спірної умови договору положенням чинного законодавства та про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 28.09.2011 р. у справі № 5015/4894/11 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства «Траст Тер», м. Львів без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бонк Т. Б.

Суддя Мурська Х. В,

Суддя Якімець Г. Г.

Повний текст постанови виготовлений 16.11.2011 р.