донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

17.08.2011 р. справа №37/114пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Акулової Н.В., Бойко І.А.

При секретарі: Бабечко А.Д.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»в особі філії Донецьке регіональне управління м. Донецьк

на рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст від 04.07.2011р.) у справі №37/114пд (суддя Попков Д.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»в особі філії Донецьке регіональне управління м. Донецьк

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Дзержинськ Донецької області

про розірвання договору оренди від 21.08.08р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»в особі філії Донецьке регіональне управління м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Дзержинськ Донецької області, про розірвання договору оренди від 21.08.2008р., укладеного між ВАТ КБ «Надра»та ФОП ОСОБА_1

Рішенням від 23.06.2011р. господарський суд Донецької області у задоволенні позову відмовив, обґрунтувавши свій висновок тим, що визначені позивачем підстави позову не можуть розцінюватись у якості підтвердження передбачених ст. 652 ЦК України умов для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на таке: зі змісту спірного договору, на думку господарського суду, не вбачається, що сторони покладали його укладання у залежність від існуючого порядку визначення оподатковуваного прибутку орендаря; подальше виконання спірного договору не призводить в контексті приведеної позивачем зміни обставини до порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки ймовірне збільшення податкових відрахувань з боку позивача жодної мірою не призводить до відповідного збагачення відповідача обсяг взаємних прав та обовязків, передбачений умовами договору залишається незмінним; виконання договору не призводить до втрати позивачем того, на що він розраховував при укладанні договору, адже мета такого договору для орендаря виходячи з його змісту та положень ст.759 ЦК України - отримання права орендного використання майна за визначену плату. Наразі, з матеріалів справи не вбачається, що запроваджені Податковим кодексом України новели обмежують права позивача як орендаря стосовно обєкту оренди, чи призводять до збільшення розміру орендних платежів; встановлене ч. 2 ст. 284 ЦК України правило про збереження сили умов договору оренди на весь строк його і у разі, якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, у сукупністю із визначенням у ст. 42 цього Кодексу ризику як ознаки господарської діяльності дозволили місцевому господарського суду дійти висновку про віднесення зміни податкового законодавства у розглядуваному випадку до ризику орендаря.

Не погодившись з винесеним рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того факту, що недосягнення згоди про розірвання договірних відносин між сторонами унеможливлює їх припинення за взаємною згодою сторін, що призводить до понесення позивачем додаткових витрат по оплаті орендної плати.

Позивач зазначає, що у звязку з новелами, внесеними Податковим кодексом України, витрати ПАТ КБ «Надра», понесені при виплаті орендної плати з 01.04.2011р., не можуть бути включені до складу витрат при обчисленні податку на прибуток підприємств, що тягне за собою негативні наслідки для банку.

На думку скаржника, така зміна обставин є істотною, та просить розірвати спірний договір оренди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, у звязку з чим просить апеляційний господарський суд залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Сторони не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 20.07.2011р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2008р. між ФОП ОСОБА_1 (орендодавцем) та ВАТ КБ «Надра»(правонаступник ПАТ КБ «Надра) в особі філії Донецьке регіональне управління (орендарем) було укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в платне, тимчасове користування на умовах оренди нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня, загальна площа якого становить 407,0 кв.м. Загальна площа орендованого майна складає 250,7кв.м.

Відповідно до п. 3.1 договору, строк оренди становить 10 (десять) років з дня передачі орендованого майна орендарю, яким є дата підписання акту прийому-передачі майна в оренду.

Згідно п. 4.1 договору, орендна плата за користування орендованим майном перераховується у безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця або в інших формах, що не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що розмір орендної плати за місяць становить 30 400,00грн., що еквівалентно 4 259,58 Євро по курсу НБУ. Сума орендних платежів корегується щомісячно з урахуванням зміни курсу НБУ на день здійснення платежу з відображенням еквіваленту одного Євро до гривні в рахунку.

Орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця на підставі даного договору або виставлених рахунків. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від фінансового результату господарської діяльності. (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору, зміни, доповнення або припинення цього договору можуть мати місце за погодженням сторін, про що укладається додатковий договір, який є невідємною частиною цього договору.

Додатковим договором №1 від 15.12.2008р. про внесення змін і доповнень до договору оренди від 21.08.2008р. сторони внесли зміни до п.4.2 договору, доповнивши його наступним: при цьому, розмір орендної плати за місяць з урахуванням даних коригувань протягом 6 місяців по 01.07.2009р. не може перевищувати 35 990,00грн.

Зазначена додаткова угода набрала чинності з 01.01.2009р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобовязання за договором виконав належним чином, передав згідно акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 21.08.2008р. орендоване майно позивачу, а позивач, в свою чергу, прийняв його без зауважень і заперечень.

Між тим, листом від 12.04.2011р. №13-5-8234 позивач звернувся до відповідача з пропозицією розірвати договір оренди б/н від 21.08.2011р., про що укласти додаткову угоду та підписати акт прийому-передачі приміщення. В обґрунтування такої пропозиції позивач послався на те, що з 10.02.2009р. на підставі ст.ст. 73,75,76,85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у ПАТ КБ «Надра»діє тимчасова адміністрація, а з 01.04.2011р. набрав чинності розділ ІІІ Податкового кодексу України, який визначає порядок сплати податку на прибуток підприємств, у звязку з чим продовження орендних відносин для позивача призвело до збитковості та невигідності подальшої співпраці.

Відповідач не погодився з пропозицією орендаря щодо розірвання договору оренди, що зумовило звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Оцінивши матеріали та обставини справи, перевіривши наявні в них докази, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. При цьому, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або уклали його на інших умовах.

Частина 2 зазначеної статті визначає, що якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявністю одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відсутність будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою правління Національного банку України №452 від 05.08.2009р. продовжено мораторій на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Надра» шляхом введення мораторію на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців з 11.08.2009р. до 10.02.2010р., крім зобовязань Банку за договорами банківських вкладів (депозитів), договорами банківських рахунків, а також за зобовязаннями щодо переказу коштів у межах лімітів, установлених тимчасовим адміністратором Банку в погоджених Національним банком України.

В газеті «Урядовий курєр»№26 (3932) від 13.02.2009р. було опубліковане оголошення про призначення строком на 1 рік з 10.02.2009р. до 10.02.2010р. тимчасовим адміністратором ВАТ КБ «Надра» фізичної особи - незалежного експерта (за договором з Національним банком України) ОСОБА_3. З метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану банку, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців з 10.02.2009р. до 10.02.2010р.

Також, згідно з матеріалами справи, позивач звертався до господарського суду з вимогами про розірвання спірного договору, та рішенням Господарського суду Донецької області від 05.10.2009р. у справі №44/277пд було відмовлено повністю у позові ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» м. Київ до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Дзержинськ про розірвання договору оренди №2944 від 21.08.2008р. у звязку з істотною зміною обставин світовою фінансовою кризою і запровадженням тимчасової адміністрації, що зумовили втрату інтересу до користування приміщення і неможливість вчасної сплати орендних платежів.

Судова колегія вважає необґрунтованими твердження позивача стосовно того, що запровадження положень Податкового кодексу України відносно порядку сплати податку на прибуток підприємств є істотною зміною обставин з негативними наслідками для банку та зумовлює розірвання спірного договору на підставі ст. 652 ЦК України, з огляду на наступне.

По перше, зі змісту спірного договору не вбачається, що сторони покладали його укладання у залежність від існуючого порядку визначення оподатковуваного прибутку орендаря, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Крім того, подальше виконання спірного договору не призводить в контексті приведеної позивачем зміни обставин до порушення співвідношення майнових інтересів сторін, обсяг взаємних прав та обовязків, передбачений умовами договору, залишається незмінним.

Також, виконання договору не призводить до втрати позивачем того, на що він розраховував при укладанні договору, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що запроваджені Податковим кодексом України новели обмежують права позивача як орендаря стосовно обєкту оренди, чи призводять до збільшення розміру орендних платежів.

Судова колегія погоджується також із висновком місцевого господарського суду стосовно того, що в даному випадку зміни податкового законодавства для позивача слід розглядати як ризик господарської діяльності в розумінні ст. 42 ГК України.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. у справі №37/114пд ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати зі сплати державного мита за подання апеляційної скарги відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст від 04.07.2011р.) у справі №37/114пд залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»в особі філії Донецьке регіональне управління м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст від 04.07.2011р.) у справі №37/114пдзалишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: Н.В. Акулова

ОСОБА_4

Надруковано примірників 6

1-у справу

2-позивачу

1-відповідачу

1-господарському суду

1-ДАГС