ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2011 р. Справа № 8/5027/636/2011.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оіл-Сервіс» м. Київ

До Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор»відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Чернівці

Про стягнення заборгованості в сумі 931932,41 грн.
Суддя Гушилик С.М.
За участю представників:
Від позивача: ОСОБА_1- пердставник ( дов. від 14.06.2011р.)
Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оіл-Сервіс»звернулось з позовом до Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор»відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»про стягнення боргу в загальній сумі 931932,41 грн. з яких 727261,20 грн. - сума основного боргу, 75268,02 грн. інфляційні витрати, 21780,71 грн. 3% річних та 102622,48 грн. - пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ТзОВ «Оіл-Сервіс»та ДП «Чернівецький облавтодор»в особах начальників філій було укладено ряд договорів поставки нафтопродуктів, а саме: №13/07/11 від 13.07.2010р., №13/07/12 від 13.07.2010р., №13/07/13 від 13.07.2010р., №13/07/14 від 13.07.2010р., №13/07/15 від 13.07.2010 р., №13/07/16 від 13.07.2010р., №13/07/17 від 28.07.2010 р., №13/7/18 від 28.07.210р., №13/07/19 від 28.07.2010р., №13/07/20 від 28.07.2010р., №13/07/21 від 28.07.2010р., №13/07/22 від 28.07.2010р., №29/07/23 від 29.07.2010р., №29/07/24 від 29.07.2010р., №30/08/25 від 30.07.2010р., №29/07/26 від 29.07.2010р., №29/07/27 від 29.07.2010р., №30/08/28 від 30.07.2010р., №30/08/29 від 30.07.2010р., згідно яких позивач поставив відповідачу нафтопродукти, а останній зобовязався оплатити їх вартість. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, проте відповідач за отримані нафтопродукти розрахувався частково, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 727261,20 грн. За невиконання умов договору позивач нарахував відповідачу 75268,02 грн. збитків завданих інфляцією, 21780,71 грн. 3% річних та 102622,48 грн. - пені.

Ухвалою суду від 22.06.2011 року порушено провадження у справі (суддя Марущак І.В.) та призначено судовий розгляд на 07.07.2011 року.

Ухвалою суду від 21.07.2011р. було прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимоги, згідно з якою позовні вимоги звучать так: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальній сумі 927856,58 грн., з яких 727261,20 грн. - сума основного боргу, 74602,88 грн. інфляційні витрати, 21780,71 грн. 3% річних та 104211,79 грн. - пені.

Ухвалами розгляд справи неодноразово було відкладено в звязку з витребуванням від сторін додаткових доказів по справі.

19.08.2011 року розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Чернівецької області призначено повторний автоматичний розподіл справи та відповідно до протоколу розподілу справи між суддями, справу передано для розгляду судді Гушилик С.М.

В своєму відзиві на позов відповідач визнає суму основного боргу в розмірі 697261,21 грн., посилаючись на те, що під час розгляду справи ним частково була здійснена проплата боргу та просить, в звязку з скрутним фінансовим становищем надати розстрочку виконання сплати боргу терміном на 12 місяців, починаючи з 01 вересня 2011 року, та зменшити розмір штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 19.08.2011 року розгляд справи було перенесено на 14.09.2011 року за клопотання сторін для можливості врегулювання спору мирним шляхом.

В судовому засіданні, яке відбулося 14.09.2011 року позивач звернувся з клопотанням про припинення провадження у праві в частині стягнення боргу в сумі 100832,24 грн. в звязку з його оплатою відповідачем, що підтверджено виписками з банку, в частині ж стягнення пені, інфляційних та 3% річних просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, позивач письмово заперечив проти розстрочення виконання рішення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини незявлення суду не повідомив.

Враховуючи, що розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотанням відповідача, суд дійшов висновку, що останній робить спроби затягнути розгляд справи, а тому підстав для повторно відкладення розгляду справи в звязку з незявленням представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, суд не вбачає, а відтак справа розглядається по суту за матеріалами наданими сторонами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оіл-Сервіс»та Дочірнім підприємством «Чернівецький облавтодор»в особах начальників філій було укладено 17 договорів поставки нафтопродуктів (далі Договори). А саме: договори за № 13/07/11 від 13.07.2010р. (філія Вижницький райавтодор); № 13/07/12 від 13.07.2010р. (філія Герцаєвський райавтодор); № 13/07/13 від 13.07.2010р. (філія Глибоцький райавтодор); № 13/07/14 від 13.07.2010р. (філія Хотинський райавтодор); № 13/07/15 від 13.07.2010р. (філія Чернівецька ДЕД); № 13/07/16 від 13.07.2010р. (філія Новоселицький райавтодор); № 13/07/17 від 28.07.2010р. (філія Новоселицький райавтодор); № 13/07/18 від 28.07.2010р. (філія Герцаєвський райавтодор); № 13/07/19 від 28.07.2010р. (філія Вижницький райавтодор); № 13/07/20 від 28.07.2010р.(філія Кіцьманський райавтодор) № 13/07/21 від 28.07.2010р. (філія Заставнівський райавтодор); № 13/07/22 від 28.07.2010р. (філія Сторожинецький райавтодор); № 29/07/23 від 29.07.2010р. (філія Сторожинецький райавтодор); № 29/07/24 від 29.07.2010р.(філія Глибоцький райавтодор); №30/08/25 від 30.07.2010р. (філія Кельменецький райавтодор); № 29/07/26 від 29.07.2010р. (філія Кіцьманський райавтодор); № 29/07/27 від 29.07.2010р. (філія Хотинський райавтодор); № 30/08/28 від 30.07.2010р. (філія Путильський райавтодор); № 30/08/29 від 30.07.2010р. (філія Сокирянський райавтодор).

Докази визнання Договорів у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

За умовами зазначених договорів, у зв'язку з ліквідацією наслідків повені в Чернівецькій області, що сталася в період з 22 по 29 червня 2010 року, ТОВ «Оіл-Сервіс»(Постачальник) зобов'язується передати, а ДП «Чернівецький облавтодор»(Покупець) прийняти та оплатити нафтопродукти за номенклатурою, цінами та строками, передбаченими умовами договорів та додатками до нього.

Згідно до п.п. 7.1.Договорів, порядок і строки оплати за поставлений товар обумовлюється по кожній партії товару та відображуються у відповідних додатках. Сторони дійшли угоди, що порядок і строки оплати буде обумовлено у відповідних специфікаціях у наступному порядку - оплата товару здійснюється Покупцем протягом 60 календарних днів з дати отримання товару та підписання видаткових накладних.

На виконання вказаних договорів позивачем було поставлено нафтопродуктів, а саме:

Хотинському райавтодору - 117827,16 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними № 13 від 16.07.2010р. та №56 від 08.09.2010р.; № 45 від 02.09.2010р., яка була повністю погашена.

Герцаєвському райавтодору - 202845,23 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними № 14 від 16.07.2010р. та 57 від 08.09.2010р.; № 23 від 03.09.2010р.та 41 від 02.09.2010р., яка була повністю погашена.

Новоселицькому райавтодору - 202845,23 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними № 24 від 03.08.2010р та 39 від 02.09.2010р.; № 15 від 16.07.2010р.та 58 від 08.09.2010р. Оплата не здійснена. Виникла заборгованість складає 202845,23 грн.

Глибоцькому райавтодору - 155 401,9 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними № 16 від 17.07.2010р. та 59 від 08.09.2010р.; № 42 від 02.09.2010р. З них оплачено 102173,00 грн., а відтак заборгованість складає 53228,9 грн.

Вижницькому райавтодору - 175277,03 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними № 17 від 17.07.2010р.; № 22 від 03.08.2010р. та 40 від 02.09.2010р. З них оплачено 147610,24 грн., а відтак заборгованість складає 27666,79 грн.

Чернівецької ДЕД - 101648,91 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 18 від 17.07.2010р та 60 від 08.09.2010р., яка була повністю оплачена.

Кіцьманскому райавтодору - 155511,80 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 19 від 03.08.2010р. та № 61 від 08.09.2010р.; № 43 від 02.09.2010. З них оплачено 80000,00 грн., а відтак заборгованість складає 75 511,8 грн.

Заставнівському райавтодору - 97183,49 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 20 від 03.08.2010р. та № 62 від 08.09.2010р., яка була повністю погашена.

Сторожинецькому райавтодору - 155511,8 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 21 від 03.08.2010р. та № 63 від 08.09.2010р.; № 44 від 02.09.2010р., оплата не здійснена, а відтак заборгованість складає 155511,8 грн.

Сокирянському райавтодору - 70832,13 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 46 від 03.09.2010р., оплата не здійснена, а відтак заборгованість складає 70832,13 грн.

Кельменецькому райавтодору - 70 832,13 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 47 від 03.09.2010р., оплата не здійснена, а відтак заборгованість складає 70832,13 грн.

Путильському райавтодору - 70 832,13 грн., що підтверджено видатковими та податковими накладними № 48 від 03.09.2010р. оплата не здійснена, а відтак заборгованість складає 70832,13 грн.

Таким чином відповідач за зобов'язаннями по філіях Хотинський райавтодор, Герцієвський райавтодор Чернівецька ДЕД та Заставнівський райавтодор розраховувався в повному обсязі, однак з порушенням строку оплати.

Отже позивач на умовах зазначених договорів поставив відповідачеві товар загальною вартістю 1576549,24 грн., однак оплату товару відповідачем було здійснено частково на суму 849288,03 грн. грн., що підтверджується банківськими виписками та Актом звірки взаєморозрахунків від 15.04.2011р., підписаним обома сторонами.

Таким чином, загальна заборгованість ДП «Чернівецький облавтодор»перед ТОВ «Оіл-Сервіс»за вказаними договорами станом на день звернення з позовом (21.06.2011 року) складає 727261,20 грн.

Свою заборгованість відповідач визнав, як у відзиві на позов так і в акті звірки розрахунків, підписаного сторонами.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, - визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу.

Пунктами 8.3.Договорів передбачено, що у разі порушення Покупцем зобов'язань по сплаті товару, він зобов'язується сплатити Постачальнику штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за товар за кожен день прострочення до дня фактичної сплати.

З розрахунку поданого позивачем нарахування пені було здійснено по кожному договору окремо, за шість місяців з дати коли відповідач повинен був провести розрахунок, тобто протягом 60 днів з дати отримання товару та підписання накладних, та становить 104211,79 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, враховуючи, що відповідач порушив умови договорів, позивач правомірно нарахував йому штрафні санкції з розрахунку по кожному договору окремо, а саме: інфляційні витрати за період з 16.07.2010р. по 01.05.2011р. в сумі 74602,88 грн. 3 % річних за той самий період в сумі 21780,71 грн.

Враховуючи, що відповідач після звернення з позовом сплатив частину боргу в сумі 100832,24 грн., що підтверджено виписками з банку, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, однак відповідач неналежним чином виконав свій обовязок щодо розрахунку за отриманий товар, а тому з нього слід стягнути 626428,96 грн. основного боргу, 104211,79 грн. пені, 74602,88 грн. збитків завданих інфляцією та 21780,71 грн. 3% річних.

За таких обставин та враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково на суму 827024,34 грн.

Що ж стосується клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду та зменшення розміру штрафних санкцій, то суд дійшов висновку, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав:

Згідно із вимогам ч.3 та ч.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною 3 статті 511 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення є конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Відтак, розстрочка виконання судового рішення може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд не оцінює як виняткові обставини аргументацію наведену заявником з тих підстав, що заявником не було надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про реальну наявність важкого фінансового становища, а також не наведено фактів, які б свідчили про те, що саме примусове виконання рішення господарського суду може призвести до банкрутства відповідача, так як сам відповідач стверджує, що його підприємство є платоспроможним. Крім того позивач висловив свої заперечення, щодо розстрочки виконання рішення, посилюючись на те, що він із свого боку намагався проводити переговори зі стороною, але відповідач свої обіцянки не виконував.

Судові витрати слід віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити відповідачу в клопотанні про розстрочення рішення суду та зменшення розміру штрафних санкцій.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор»відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»(м. Чернівці, вул. Головна, 205, ідент.код 31963989) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Оіл-Сервіс» м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, (код 35744348) - 626428,96 грн. основного боргу, 104211,79 грн. пені, 74602,88 грн. збитків завданих інфляцією, 21780,71 грн. 3% річних, 9278,56 грн. державного мита та 234,96 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. В частині стягнення боргу в сумі 100832,24 грн. провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.М. Гушилик