ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
20.10.11 Справа № 5010/1204/2011-з-21/50
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий-суддя Давид Л.Л.
Суддів Кордюк Г.Т.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Кіт М.С.
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 міської ради від 29.08.2011 р. №1203/09-15/в
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011 р.
у справі №5010/1204/2011-з-21/50 (суддя Скапровська І.М.)
за позовом ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ
до Відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», м. Івано-Франківськ
про стягнення збитків у розмірі 19 237,31 грн. та судових витрат
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3 спеціаліст юридичного відділу (довіреність від 05.09.2011 р. №1456/01-20/67-в);
від відповідача: ОСОБА_4 начальник юридичного відділу (довіреність за №05-16/1854 від 02.08.2011 р.);
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011 р. у справі №5010/1204/2011-з-21/50 відмовлено в позові ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ (надалі Позивач) до Відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз»(надалі-Відповідач) про стягнення збитків в розмірі 19 237,31 грн. (а.с.69-70).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване недоведеністю Позивачем причинно-наслідкового звязку між понесеними Позивачем втратами по орендній платі (упущеної вигоди) та діями Відповідача, який, в свою чергу, протягом користування земельною ділянкою здійснював оплату згідно Закону України «Про плату за землю», що документально підтверджено.

Позивач ОСОБА_2 міська рада, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу від 29.08.2011 р. №1203/09-15/в, в якій вважає таке незаконним, оскільки при його прийнятті не враховано вимог ст. 156 Земельного кодексу України та ст. 22 Цивільного кодексу України , а також ту обставину, що зі сторони Позивача було вжито всіх заходів для передачі землі в оренду.

Скаржник вважає дані обставини, безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідач - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз», - у відзиві за вих. №05-17/1923 від 09.09.2011 р. заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що на земельній ділянці по вул. Ленкавського, 20 розташоване адміністративне приміщення, яке належить ПАТ «Івано-Франківськгаз»на праві приватної власності, а тому можливість передачі земельної ділянки, яка призначена для обслуговування приміщення іншим особам в даному випадку вважає безпідставним. Крім цього, вказує, що не відповідає дійсності твердження Скаржника відносно несплати орендної плати, оскільки ПАТ «Івано-Франківськгаз»здійснювало оплату за весь час користування земельною ділянкою по вул. Ленкавського, 20 відповідно до Закону України «Про плату за землю». Даний факт підтверджується податковими деклараціями за 2009 , 2010 та 2011 роки, а також довідкою ДПІ в м. Івано-Франківську від 24.06.2011 р. №15733/10-15-308/3965, зі змісту, якої вбачається, що станом на 24.06.2011 р. у ПАТ «Івано-Франківськгаз»відсутній борг по орендній платі за землю. Відповідно до цього, вважає, що між понесенням Позивачем витрат по орендній платі (упущеної вигоди) та діями Відповідача відсутній причинно-наслідковий зв»язок. Відтак, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Представник Апелянта в судовому засіданні 20.10.2011 р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення до апеляційної скарги, які полягають у тому, що п. 1 рішення ХХІХ сесії ОСОБА_2 міської ради п»ятого демократичного скликання від 10.07.2008 р. «Про затвердження матеріалів нормативно-грошової оцінки земель міста ОСОБА_2», є чинним, а тому позов про стягнення збитків є нормативно обґрунтованим.

Представник Відповідача в судовому засіданні 20.10.2011 р. заперечив доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у відзиві, за вих. №05-17/1923 від 09.09.2011 р.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін в попередньому судовому засіданні, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Позивачем заявлено позов про стягнення збитків в розмірі 19 237,31 грн. з ВАТ «Івано-Франківськгаз»(а.с.3-4). Даний позов мотивовано тим, що Відповідачем не укладено договору оренди земельної ділянки, чим порушено рішення сесії ОСОБА_2 міської ради від 16.10.2008 р., а відтак Позивач вважає, що ним понесено збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 19 237,31 грн., які зафіксовані в рішенні виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №170 від 23.03.2011 р. «Про затвердження актів визначення розміру збитків ОСОБА_2 міській раді (неодержаних доходів від орендної плати за землю)», і які в добровільному порядку Відповідач не сплатив.

У відповідності до вимог ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2003 р. ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення №276 про надання Відповідачу в оренду земельної ділянки площею 0,0600 га. по вул. Ленкавського, 20 для обслуговування адміністративного приміщення.

Відповідно, на виконання вищезазначеного рішення, 31.07.2003 р. Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради («Орендодавець») та ВАТ «Івано-Франківськгаз»(«Орендар») укладено договір оренди землі (а.с.48-50), згідно п.1.1. якого «Орендодавець» на підставі п.1.13. рішення від 17.06.2003 р. №276 передає, а «Орендар»приймає в строкове, платне володіння і користування (оренду) земельну ділянку на вул. Ленкавського, 20 площею 0,0600 га. відповідно до плану (схеми) розташування, що додається.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 16.10.2008 р. «Про продовження термінів оренди земельних ділянок»(а.с.7, 63) з метою здійснення підприємницької діяльності фізичним та юридичним особам (встановлення кіосків, павільйонів, літніх майданчиків, інших споруд), керуючись ст. ст. 93, 120, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про оренду землі»та керуючись п.1, ч.2 ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - вирішено продовжити термін оренди земельної ділянки товариствам, зокрема ВАТ «Івано-Франківськгаз»(код 03361046) на вул. Ленкавського, 20, площею 0,0600 га. для обслуговування адміністративного приміщення, терміном на три роки (договір оренди від 22.08.2003 р., реєстраційний №17). Крім цього, в пункті 6 такого вказано про продовження терміну дії старих (попередніх) договорів оренди до дати державної реєстрації нових. Відповідно, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що саме вищевказаним рішенням міська рада визнала чинним договір оренди від 31.07.2003 р.

З моменту прийняття даного рішення, як встановлено місцевим господарським судом, Відповідачем не укладено нового договору оренди земельної ділянки.

Засіданням комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам від 23.02.2011 р. визначено розмір збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 19 237,31 грн., нанесених Відповідачем ОСОБА_2 міській раді, внаслідок використання земельної ділянки площею 0,0600 га. для обслуговування адміністративного приміщення на вул. Ленкавського, 20 без правовстановлюючих документів (а.с. 9).

Рішенням ОСОБА_2 міської ради №170 від 23.03.2011 р. затверджено вказаний розмір збитків (а.с.8). Листом від 07.04.2011 р. №968/01-26 повідомлено Відповідача про прийняте рішення (а.с.14), однак таке Відповідачем не виконано.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія керувалась, наступним.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що збитки підлягають відшкодуванню при наявності вини.

У відповідності до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України (надалі ГК України) під збитками розуміють витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов»язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Тобто ч. 2 даної статті відносить до збитків втрачену або упущену вигоду, що кваліфікується як неотриманий дохід, який сторона , право якої порушене, могла б отримати в разі належного виконання іншою стороною взятих на себе зобов»язань.

Стаття 225 ГК України визначає склад та розмір збитків, зокрема до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Неодержання доходів - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно зі ст.157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 №284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і проти селевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Таким чином, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв»язку між протиправною поведінкою і збитками, вина. При цьому важливим елементом об»єктивної сторони правопорушення є причинний зв»язок між збитками, які виникли у кредитора та протиправними діями боржника, які виражені у порушенні ним взятих на себе зобов»язань. Тобто, протиправна дія є причиною, а збитки наслідком протиправної дії.

Особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт заподіяння шкоди, розмір понесених збитків, безпосередній причинно-наслідковий зв»язок між заподіянням шкоди і збитками та вину особи, яка заподіяла шкоду.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов»язання.

Частина 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом поряду встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач, як і в позовній заяві (а.с.3-4), так і в апеляційній скарзі (а.с.76-78) вказує на те, що зі сторони Відповідача не було укладено договір оренди, в результаті чого ним не було отримано доходу, що відповідно виражається в збитках, однак таке твердження не доведено доказами у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення ОСОБА_2 міської ради від 17.06.2003 р. №276 сторонами укладено 31.07.2003 р. договір оренди землі, який в подальшому рішенням ОСОБА_2 від 16.10.2008 р. продовжено.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Івано-Франківськгаз»здійснював оплату за весь час користування земельною ділянкою по вул. Ленкавського, 20 відповідно до Закону України «Про плату за землю», що підтверджується зокрема: податковими деклараціями за 2009, 2010 та 2011 роки (а.с.27-47); довідкою ДПІ в м. Івано-Франківську від 24.06.2011 р. №15733/10-15-308/3965 (а.с.60), з якої вбачається, що станом на 24.06.2011 р. у ПАТ «Івано-Франківськгаз»відсутній борг по орендній платі за землю.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»встановлено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

Як встановлено, місцевим господарським судом, зі змісту договору оренди землі від 31.07.2003 р. не вбачається права зміни орендної плати в односторонньому порядку.

Відтак, матеріалами та обставинами справи встановлено, що зміна орендної плати за згодою сторін за договором чи в судовому порядку не проводилась.

З огляду на наведене вище, Відповідачем належним чином виконувались умови договору оренди землі , зокрема в частині внесення орендної плати.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, Відповідач користується згаданою вище земельною ділянкою на підставі та на умовах договору оренди від 31.07.2003 р., а тому без внесення відповідних змін до даного договору, на правовідносини сторін не можуть поширюватись прийнятті в подальшому органом місцевого самоврядування рішення «Про затвердження нормативно-грошової оцінки земель міста ОСОБА_2»від10.07.2008 р. (на яке Позивач посилається, мотивуючи свої позовні вимоги про понесені збитки у вигляді не отриманої орендної плати за землю).

Відповідно до цього, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність вини Відповідача та причинно-наслідкового зв»язку між понесенням Позивачем витрат по орендній платі (упущеної вигоди) і діями Відповідача.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги та відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Разом з тим, враховуючи те, що заявлена до стягнення Позивачем сума не є збитками, суд обґрунтовано стягнув з Позивача судові витрати, і у зв»язку з тим, що Скаржником при поданні апеляційної скарги державне мито сплачено не було, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_2 міської ради в доход державного бюджету мита у розмірі, передбаченому Декретом КМ України Про державне мито № 7-93 від 21.01.1993р. (із змінами та доповненнями) за подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011 р. у справі №5010/1204/2011-з-21/50 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради від 29.08.2011 р. №1203/09-15/в - без задоволення.

2. Стягнути з ОСОБА_2 міської ради, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21 в доход державного бюджету 96,18 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

3. На виконання постанови, місцевому господарському суду видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

6. Справу № 5010/1204/2011-з-21/50 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Мурська Х.В.

повний текст постанови складено та підписано 24.10.2011 р.