донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.05.2011 р. справа №7/35

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Зубченко І.В., Черноти Л.Ф.

При секретарі: Братченко Т.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгропромстрой»м. Краматорськ Донецької області

на рішення господарського суду Донецької області від 22.03.2011р. (повний текст від 28.03.2011р.) у справі №7/35 (головуючий суддя Сгара Е.В., судді Риженко Т.М., Курило Г.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгропромстрой»м. Краматорськ Донецької області

до Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго»м. Горлівка в особі структурного підрозділу «Краматорські електричні мережі»м. Краматорськ Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 3459,02грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгропромстрой»м. Краматорськ Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго»м. Горлівка в особі структурного підрозділу «Краматорські електричні мережі»м. Краматорськ Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Краматорськ Донецької області, про стягнення збитків, завданих порушенням ПКЕЕ за період грудень 2008р. жовтень 2009р. в сумі 3459,02грн.

Рішенням від 22.03.2011р. у справі №7/35 господарський суд Донецької області відмовив позивачу у задоволенні позову з посиланням на те, що на момент укладення договору про постачання електричної енергії №62 від 03.02.2004р. між ВАТ «Донецькобленерго»та ФОП ОСОБА_1, а також у період з грудня 2008р. по жовтень 2009р. електропостачання третій особі здійснювалось правомірно, а в діях ВАТ «Донецькобленерго»не вбачається протиправних дій та вини у виниклих у позивача збитках.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 22.03.2011р. у справі №7/35 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник в обґрунтування вимог про скасування судового рішення посилається на те, що воно винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки твердження суду про належність спірної лінії третій особі в момент спірних правовідносин не відповідає матеріалам та обставинам справи.

Крім того, як зазначає заявник апеляційної скарги, судом не надано уваги поясненням НКРЕ України, згідно яких обсяг спожитої електроенергії основним споживачем має бути зменшений на величину технологічних втрат електроенергії, при цьому, таке зменшення не провадилось, а позивачем сплачені рахунки повністю з врахуванням технологічних втрат електроенергії, спожитої третьою особою.

Також, за твердженням скаржника, підставою зменшення обсягу спожитої електричної енергії є не право власності на технологічні лінії, а розподіл точки продажу, тобто електрична енергія, спожита третьою особою, в точці продажу спочатку враховувалась в точці продажу позивача враховуючи наступні технологічні втрати, які не враховуються в точці продажу третьої особи.

Сторони не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні, хоча про дату та час його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою про порушення апеляційного провадження від 14.04.2011р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно договору купівлі-продажу від 11.02.2002р., позивач придбав обєкт нерухомості за адресою: м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 70а. АЗС з комунікаціями, в тому числі з кабельно-повітряною лінією 0,4квт від ТП339.

В подальшому, 21.11.2005р. між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго»та ТОВ «Украгропромстрой»було укладено договір про постачання електричної енергії №442, за умовами якого постачальник електричної енергії зобовязався постачати електричну енергію споживачу, а споживач оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Розділом 8 договору №442 всатновлено, якщо до електромереж споживача приєднані в установленому порядку електроустановки інших споживачів (далі субспоживачів), стосунки між ними регулюються договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача або договором про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Відповідно до п.9.4 договору, строк його дії встановлений до 21.11.2006р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не одна із сторін не сповістить іншу про припинення дії договору.

Крім того, за матеріалами справи, між ВАТ «Донецькобленерго»та ФОП ОСОБА_1 03.02.2004р. було укладено договір про постачання електричної енергії №62 від, за умовами якого відповідач зобовязався постачати електричну енергію третій особі, а третя особа зобовязалась оплачувати вартість електричної енергії та здійснювати інші платежі, передбачені даним договором.

Згідно умов зазначеного договору №62 та додатків №1 „Однолінійна схема надання доступу до місцевої (локальної) електромережі, №2 „Перелік місць встановлення електролічильників з урахуванням тарифної групи точок вводу, за якими здійснюється розрахунок за спожиту електроенергію, №4 „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідності сторін, №9 „Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача №10 „Порядок розрахунків за перетоки реактивної електроенергії до нього, електропостачання відповідачем третій особі здійснювалось через кабельно-повітряну лінію 0,4 кВт від ТП 339.

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу №346 від 15.02.2002р., укладений між Дружківським виробничим кооперативом «Будівельник»та ОСОБА_1, згідно якого третя особа придбала обєкт незакінченого будівництва станцію технічного обслуговування, що знаходиться у м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 70а, та складає 58/100 частини Автозаправного комплексу «Підкова». Обєкт незакінченого будівництвом СТО було передано третій особі з підведеними до нього комунікаціями установленої потужності, технічною і проектною документацією.

Як вбачається з матеріалів справи, електропостачання ФОП ОСОБА_1 здійснювалось через спірні мережі на підставі того, що на момент укладення договору №62 та у період з грудня 2008р. по жовтень 2009р. підставою приналежності третій особі кабельно-повітряної лінії 0,4 кВт від ТП 339 вважався вищевказаний договір.

Проте, в матеріалах справи наявне рішення господарського суду Донецької області від 29.09.2010р. по справі №6/70пд, яким договір №346 від 15.02.2002р. визнано недійсним.

Ззгідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, електропостачання третій особі ВАТ «Донецькобленерго» можливо за умови наявності укладеного договору між позивачем та третьою особою про спільне використання технологічних мереж основного споживача, оскільки за приписами діючого законодавства, ФОП ОСОБА_1 фактично є субспоживачем електричної енергії.

Оскільки такого договору між третьою особою та позивачем укладено не було, а відповідач постачав третій особі електричну енергію мережами ТОВ «Украгропромстрой», позивач з посиланням на порушення ВАТ «Донецькобленерго»умов договору №442 та приписів діючого законодавства, через надмірну сплату з грудня 2008р. по жовтень 2009р. вартості спожитої електроенергії, звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3 459,02грн.

Проте, судова колегія вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п.1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. № 28 (ПКЕЕ), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Згідно ПКЕЕ, ініціатором укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж може виступати будь-яка із сторін цього договору.

Згідно ст. 179 ГК України. господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, а також іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з пропозиціями укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Крім того, порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж визначається відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, та узгоджується між електропередавальною організацією та власником мереж під час укладання договору про спільне використання. положеннями п.2.5 Методики передбачено, що кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання з обґрунтуванням кожної статті витрат та розрахунок плати за спільне використання, подаються власником мережі щороку на погодження до відповідного територіального представництва НКРЕ. Тобто, для укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж позивач повинен затвердити в НКРЕ складений ним кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж.

Також, у позовній заяві позивач посилається на ст.ст. 224,225 ГК України, за умовами яких учасник господарських правовідносин, що порушив господарське зобовязання чи установлені вимоги по здійсненню господарської діяльності, повинен відшкодувати заподіяні збитки.

Так, частинами 1 та 2 ст.623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Разом з цим, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного пава, має право на їх відшкодування.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України визначає склад та розмір відшкодування збитків, зокрема, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Зі змісту зазначених статей вбачається, що обов'язок доведення розміру будь-яких збитків покладається на потерпілу сторону, тому відшкодування збитків включає в себе не тільки поняття «збитки», але й покладення обов'язку на потерпілу сторону щодо їх доведення. У зв'язку з цим застосування даного виду відповідальності за своєю суттю розглядається як здійснення ряду певних цілеспрямованих дій, які в комплексі створюють діяльність по відшкодуванню збитків. З огляду на це до ознак збитків відносять також те, що доведення збитків здійснюється в установленій законом формі. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування як реальної шкоди, так і втраченої вигоди, особа, права якої порушено, повинна надати докази на підтвердження розміру завданої шкоди, наявності причинного зв'язку між спричиненими збитками та діями особи, яка порушила зобов'язання, а у випадках, коли законом або договором передбачена презумпція невинуватості боржника, - також вину цієї особи. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Враховуючи той факт, що договір купівлі-продажу №346 від 15.02.2002р., укладений між Дружківським виробничим кооперативом «Будівельник»та ОСОБА_1 в частині продажу та передачі кабельно-повітряної лінії 0,4 квт від ТП 339 у період з грудня 2008р. по жовтень 2009р. був чинний і іншого позивачем не доведено, електропостачання третій особі у спірний період здійснювалось правомірно, в діях ВАТ «Донецькобленерго»не вбачається протиправних дій та вини у виниклих у позивача збитках, а також те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та наявними збитками, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Донецької області від 22.03.2011р. (повний текст від 28.03.2011р.) у справі №7/35 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати зі сплати державного мита за подання апеляційної скарги відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 22.03.2011р. (повний текст від 28.03.2011р.) у справі №7/35 залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгропромстрой» м. Краматорськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 22.03.2011р. (повний текст від 28.03.2011р.) у справі №7/35 залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_2

Надруковано примірників 8

1-у справу

1-позивачу

3-відповідачу

1-господарському суду

1-ДАГС