донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.07.2011 р. справа №16/16пд/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко Н.В.

Суддів: Акулової Н.В., Гези Т.Д.

При секретарі: Братченко Т.А.

За участю представників сторін:

Прокурор: Пономарьов А.О.

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 по дов.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора міста Луганськ в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луганської міської ради м. Луганськ на рішення господарського суду Луганської області від 21.04.2011р. (повний текст від 26.04.2011р.) у справі №16/16пд/2011 (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом Прокурора м. Луганська в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луганської міської ради м. Луганськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Луганськ

про стягнення 70 839,00грн. та розірвання договору оренди нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Луганськ в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луганської міської ради м. Луганськ, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Луганськ, про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 69 285,60грн., пені в сумі 1 552,95грн. та розірвання договору оренди нежитлового приміщення №27/05-Л від 13.04.2005р.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.04.2011р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Свій висновок щодо відмови у задоволенні позову господарський суд обґрунтував посилаючись на те, що в матеріалах справи наявна копія постанови Ленінського районного суду міста Луганськ від 18.05.2006р. у справі №2«а»-187/2006, якою, зокрема, договір оренди від 13.04.2005р, №27/05-Л вже було визнано недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Прокурор міста Луганськ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Луганської області від 21.04.2011р. у справі №16/16пд/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно послався на ч.4 ст. 35 ГПК України, оскільки постанова від 18.05.2006р. була винесена Ленінським районним судом м. Луганська в адміністративній справі №2«а»-187/2006, що є на думку скаржника порушенням норм процесуального права.

Крім того, як зазначає скаржник, господарським судом Луганської області розглядалась справа №14/18 за позовом прокурора м. Луганськ в інтересах Виконавчого комітету Луганської міської ради до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 31 843,61грн., в ході якої відповідачем не було представлено жодного доказу в підтвердження того, що спірний договір вже визнано недійсним Ленінським районним судом міста Луганськ, а також було надано до матеріалів справи зовсім іншу постанову, в якій не згадується про вказаний договір. При цьому, за результатами розгляду справи №14/18 (11/47(14/18), судовими рішеннями, які набрали законної сили, у визнанні недійсним договору від 13.04.2005р. №27/05-Л було відмовлено, при цьому зазначено, що постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 18.05.2006р. встановлені підстави для розірвання договору, а не визнання його недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, у звязку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Луганської міської ради №58/25 від 24.02.2005р. вирішено передати Приватному підприємцю ОСОБА_2 в оренду терміном на 11 місяців нежитлове приміщення площею 208,0кв.м. за адресою: м. Луганськ, пл. Гєроєв ВОВ,8 з метою розміщення офісу.

На підставі означеного рішення 13.04.2005р. між Виконавчим комітетом Луганської міської ради (орендодавцем) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендарем) було укладено договір №27/05-Л оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування вбудоване нежитлове приміщення (горище) площею 213,7кв.м. за адресою: м. Луганськ, пл. Гєроєв ВОВ,8 для розміщення офісу.

Факт передачі вказаного майна відповідачу підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі від 13.04.2005р.

Відповідно до п. 8.7 договору, його дія припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, відчуження (приватизації) обєкта оренди, загибелі обєкта оренди, достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду (суду), банкрутства орендаря, ліквідації юридичної особи-орендаря, смерті фізичної особи-орендаря.

Крім того, пунктом 8.4 договору сторони встановили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї зі сторін за рішенням господарського суду (суду) у випадках, передбачених чинним законодавством України та цим договором.

Прокурор, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються обовязки зі сплати орендної плати за користування орендованим приміщенням, в результаті чого за період з 01.11.2007р. по 31.01.2011р. за ним утворилась заборгованість в сумі 69 285,60грн., звернувся до господарського суду з вимогами про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №27/05-Л від 13.04.2005р. та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 69 285,60грн. та пені в сумі 1 552,95грн., нарахованої згідно п. 6.3 вказаного договору.

Судова колегія вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході її розгляду сторонами було надано дві постанови Ленінського районного суду міста Луганськ від 18.05.2006р. в адміністративній справі №2«а»-79/2007р. та №2«а»-187/2006р. за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Луганської міської ради, ОСОБА_2, про визнання недійсним рішення та його скасування, в резолютивній частині яких визнано неправомірним та скасоване рішення Виконавчого комітету Луганської міської ради №58/25 від 24.02.2005р. та рішення Виконавчого комітету Луганської міської ради №207/16 від 13.07.2005р. Між тим, постановою №2«а»-187/2006р. також визнано недійсним договір оренди №27/05-Л від 13.04.2005р.

З метою зясування дійсного змісту резолютивної частини зазначеної постанови, господарським судом Луганської області було направлено запит до Ленінського районного суду міста Луганськ з проханням надіслати копію постанови Ленінського районного суду міста Луганськ по справі №2«а»-187/2007р.

Згідно отриманого місцевим господарським судом примірника постанови Ленінського районного суду міста Луганськ №2«а»-187/2006р. від 18.05.2006р., підписаного суддею Матвейшиною О.Б. та засвідченого печаткою відповідного суду, нею, зокрема, визнано недійсним договір оренди №27/05-Л від 13.04.2005р.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Ленінського районного суду м. Луганськ №2«а»-79/07 від 11.04.2011р., відповідно до якої вказаним судом розглядалась адміністративна справа №2«а»-187/06 за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Луганської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та його скасування, 18.05.2006р. по якій було прийнято рішення. Також вказаною довідкою повідомлялось, що у 2007 році даній адміністративній справі було присвоєно номер 2 «а»-79/07.

За таких обставин, судова колегія не приймає до уваги твердження заявника в апеляційній скарзі щодо надання відповідачем тексту зазначеної постанови з іншим змістом при розгляді справи №14/18 в господарському суді Луганської області.

Згідно з частинами першою та другою ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду стосовно того, що у позові слід відмовити, оскільки договір, який прокурор просить розірвати, та у звязку з невиконанням умов якого просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2007р. по 31.01.2011р., визнано недійсним постановою Ленінського районного суду міста Луганськ ще 18.05.2006р.

Посилання скаржника на приписи ч.2 ст. 35 ГПК України та на те, що постановою Луганського апеляційного господарського суду від 03.09.2009р. по справі №11/47 (14/18) було встановлено підстави для розірвання спірного договору, а не визнання його недійсним, правомірно не були прийняті господарським судом до уваги з огляду на дати ухвалення вказаних судових рішень (18.05.2006р. та 03.09.2009р. відповідно).

Судова колегія апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права шляхом неправомірного посилання в оскаржуваному рішенні на ч.4 ст. 35 ГПК України, оскільки вони спростовуються текстом рішення місцевого господарського суду.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає, що прокурор не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу позову, у звязку з чим колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Луганської області від 21.04.2011р. у справі №16/16пд/2011 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді матеріалів та обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 21.04.2011р. (повний текст від 26.04.2011р.) у справі №16/16пд/2011 залишити без зміни.

Апеляційну скаргу Прокурора міста Луганськ в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Луганської міської ради м. Луганськ на рішення господарського суду Луганської області від 21.04.2011р. (повний текст від 26.04.2011р.) у справі №16/16пд/2011залишити без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В. Будко

Судді: Н.В. Акулова

ОСОБА_4

Надруковано примірників-7

1-у справу

2-прокурору

1-позивачу

1-відповідачу

1-господарському суду

1-ДАГС