донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.07.2011 р. справа №38/254пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю №192 від 10.12.2010р.
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю №2 від 10.01.2011р.
від третьої особи: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз»в особі філії Харцизького управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Донецьоблгаз», м. Харцизьк
на рішення господарського суду Донецької області
від05.04.2011р. (повний текст підписано 08.04.2011р)
у справі№38/254пд (головуючий суддя Лейба М.О., судді Сгара Е.В., Мєзєнцев Є.І.)
за позовомВідкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз»в особі філії Харцизького управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Донецьоблгаз», м. Харцизьк
доКомунального підприємства «Міська служба єдиного замовника», м. Харцизьк
за участю третьої особиТериторіальної громади в особі органу місцевого самоврядування Харцизької міської ради, м. Харцизьк
проспонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та оформлення актів про встановлення меж приналежності і відповідальності за станом газопроводів
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.04.2011р. (повний текст підписано 08.04.2011р.) у справі №38/254пд було відмовлено в задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз»в особі філії Харцизького управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Донецьоблгаз», м. Харцизьк до Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника», м. Харцизьк про спонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання на умовах викладених в проекті договору, направленому відповідачу з супровідним листом від 29.09.2010р. №15/01-1522, і належне оформлення актів про встановлення меж приналежності і відповідальності за станом газопроводів.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги Закону України Про житлово-комунальні послуги не містять прямої вказівки щодо обовязковості укладення відповідачем, як балансоутримувачем, договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання; позивач не довів, що він є єдиним спеціалізованим підприємством газопостачання та газифікації, і що технічне обслуговування систем газопостачання об'єктів не може здійснюватися іншим спеціалізованим підприємством за вибором відповідача в разовому порядку, а для цього необхідно укладення договору, який по-суті є абонентським.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ВАТ по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз»в особі філії Харцизького управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Донецьоблгаз», м. Харцизьк подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 05.04.2011р. у справі №38/254пд та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права, а саме, статті 24 Закону України Про житлово-комунальні послуги; на обовязковість укладення спірного договору як для відповідача так і для позивача; на не застосування господарським судом Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2011р. відновлено процесуальний строк на подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження у справі №38/254пд.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Міська служба єдиного замовника»проти доводів скаржника заперечило та зазначило, що Закон України Про житлово-комунальні послуги, вимоги якого поширюються на діяльність відповідача, не містить прямої вказівки щодо обовязковості укладення ним, як балансоутримувачем, договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.07.2011р. судовий розгляд відкладався.

У судовому засіданні 27.07.2011р. представники сторін підтримали правові позиції, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Представник третьої особи у судове засідання 27.07.2011р. не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Позивач листом №15/01-1522 від 29.09.2010р. направив відповідачу, як балансоутримувачу житлових будинків, проект договору на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Відповідач відмовився від укладання договору, про що направив позивачу лист №1583 від 28.10.2010р.

Оскільки, відповідач відмовився від укладання договору, позивач звернувся до суду з вимогою про спонукання до укладання договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання на умовах, викладених в проекті договору, направленому відповідачу з супровідним листом від 29.09.2010р. №15/01-1522 та належне оформлення актів про встановлення меж приналежності і відповідальності за станом газопроводів.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, предметом якого є зобов'язання позивача виконувати за заявками та за рахунок відповідача роботи з планового технічного обслуговування та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання об'єктів, які знаходяться на балансі відповідача.

Порядок укладання договорів визначений ст.ст.179-187 Господарського кодексу України.

В силу ч.3 ст.179 ГК України укладання господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Проте, відповідач не є суб'єктом господарювання, на якого покладено обов'язок щодо укладання договору обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, а договір на планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання за додатком №2 до Положення №35 є по суті примірним, а не типовим, що носить обовязковий характер.

Як на підставу для укладання договору, позивач посилається на Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженого наказом Державної акціонерної холдингової компанії "Укргаз" від 30.07.1997р. №35, метою якого є нормативне забезпечення виконання технічного обслуговування для безпечної експлуатації ВБСГ житлових будинків та громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення.

Пунктом 3.4 цього Положення передбачено, що технічне обслуговування газопроводів і газового обладнання житлових будинків та громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення в населених пунктах України здійснюється спеціалізованими підприємствами газопостачання та газифікації згідно з договорами з власниками зазначених об'єктів (зразок договору - додаток 2).

За визначенням, наведеним у додатку 1 до Положення, власниками є юридична або фізична особа, власністю якої є житлові будинки, громадські будівлі, підприємства побутового та комунального призначення.

Позивач посилається на те, що вказане Положення є обов'язковим для виконання спеціалізованими підприємствами газопостачання та газифікації Державної акціонерної холдингової компанії "Укргаз" та підприємствами, установами, організаціями незалежно від їхньої відомчої належності і форм власності, що експлуатують внутрішньобудинкові системи газопостачання природного та зрідженого газу в житлових будинках (квартирах), громадських будівлях, підприємствах комунального та побутового призначення, а також окремими громадянами, що мають житлові будинки (квартири) або їх частину на праві приватної власності, на яких відкрито особовий рахунок.

Між тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг, якими за визначенням наведеним у ст.1 названого Закону, є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Разом з тим, Закон України "Про житлово-комунальні послуги", вимоги якого поширюються на діяльність відповідача, не містить прямої вказівки щодо обов'язковості укладання ним, як балансоутримувачем, договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Відповідно до ст.187 ГК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Проте, укладання спірного договору не є обов'язковим для відповідача, оскільки відсутня пряма вказівка Закону України "Про житлово-комунальні послуги" про це, і останній не має наміру укладати такий договір з тих підстав, що він не є споживачем комунальних послуг, які є предметом договору, який вимагає укласти позивач.

При цьому, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом, що технічне обслуговування газопроводів і газового обладнання житлових будинків здійснюється спеціалізованими підприємствами газопостачання та газифікації, але позивач не довів, що він є єдиним таким підприємством, і що технічне обслуговування систем газопостачання об'єктів не може здійснюватися іншим спеціалізованим підприємством за вибором відповідача в разовому порядку, а для цього необхідно укладення договору, який по-суті є абонентським.

Водночас, наявність права на предявлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Між тим, з матеріалів справи не вбачається наявності у позивача субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання позову про спонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та оформлення актів про встановлення меж приналежності і відповідальності за станом газопроводів.

Так, позивач не зазначає, яким чином відмова відповідача укласти спірний договір порушує саме його права та охоронювані законом інтереси, враховуючи, що відсутність договору, який є підставою для виникнення у позивача обов'язку виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, надає позивачу право їх не виконувати.

Тим більше, що відповідальність за технічних стан і безпечну експлуатацію газопроводів і газове обладнання житлових і громадських будинків покладається на їх власників (балансоутримувачів), тобто на відповідача.

Судовою колегію також відхиляються посилання позивача положення п.3.1.3. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 січня 2010 року N11, оскільки згадані Умови не регулюють відносини між газопостачальником та балансоутримувачем з приводу укладення договору на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та оформлення актів про встановлення меж приналежності і відповідальності за станом газопроводів.

Так, відповідно пункту 1.2. цих Ліцензійних умов, їх дія поширюється на суб'єктів господарювання, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ (далі - газ) за регульованим тарифом. Згідно пункту 1.3. Ліцензійних умов ліцензіат - суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання газу за регульованим тарифом. Пункт 3.1. Ліцензійних умов передбачає вимоги яких повинен дотримуватися ліцензіат при провадженні господарської діяльності.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про спонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та оформлення актів про встановлення меж приналежності і відповідальності за станом газопроводів.

Щодо посилання позивача на правову позицію викладену в постанові Вищого господарського суду України від 05.02.2008р. у справі №14/88пд, то судова колегія зазначає, що висновок суду щодо необовязковості укладення спірного договору для сторін, зокрема, для відповідача узгоджується із позицією Вищого господарського суду України, сформульованої у постановах від 02.02.2010р. у справі №18/152-09 та від 23.09.2010р. у справі №17/56-10.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. (повний текст підписано 10.06.2011р.) у справі №38/66 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2011р. (повний текст підписано 10.06.2011р.) у справі №38/66 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Донецькоблгаз»в особі філії Харцизького управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Донецьоблгаз», м. Харцизьк на рішення господарського суду Донецької області від 05.04.2011р. (повний текст підписано 08.04.2011р.) у справі №38/254пд - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.04.2011р. (повний текст підписано 08.04.2011р.) у справі №38/254пд - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників: 1 позивачу; 2 відповідачу; 1 третій особі; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 господарському суду