ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19 травня 2011 р.

Справа № 4/33-08

Суддя господарського суду Вінницької області Білоус В.В. , розглянувши заяву приватного підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Білоуса В.В. від розгляду скарги,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2011 р. до господарського суду Вінницької області в листі від 21.04.2011 р. надійшла скарга від 21.04.2011 р. № 101 Бершадського районного споживчого товариства на дії і бездіяльність ДВС управління юстиції Чечельницького районного, в якій скаржник просить визнати бездіяльність Державної виконавчої служби управління юстиції Чечельницького райнону.

Ухвалою від 26.04.2011 року судове засідання з розгляду скарги було призначене на 19.05.11 о 10:00 год. в приміщенні господарського суду в кімн. № 1114.

16.05.2011 року до господарського суду Вінницької області в справу № 4/33-08 надійшла заява боржника про відвід судді В.Білоуса від розгляду скарги Бершадського районного споживчого товариства, викладена в листі № 101 від 21.04.2011 р. на дії органу ДВС щодо визнання бездіяльності Державної виконавчої служби управління юстиції Чечельницького райнону.

Заява мотивована тим, що відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 08.07.2008р. вирішено виселити ОСОБА_1 з нежитлового приміщення «1000 дрібниць» загальної площею 300 м.кв., розташованого у м. Бершадь Вінницької області по вул. Червоноармійськг 6А. Рішенням не передбачено передача приміщення орендодавцю. Ні Господарським кодексом, ні Цивільним кодексом, в частині регулювання орендни відносин, не передбачено будь-яке виселення. Виселення це категорія житлового законодавства, яким чітко передбачені виключні підстави такого виселення. Разом з тим рішення набрало законної сили і його необхідно виконувати. Але державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо виселення має керуватись виключно ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ч. 4 яке виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи зазначені у виконавчому документі. Відповідно до ч. 2 вказаної статті у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Зазначає, що вона виселилася самостійно звільнивши приміщення від належного їй майна, про що неодноразово повідомляла як виконавчу службу, так і суд при розгляді скарг. Рішенням суду не встановлено, що в спірному приміщенні знаходяться будь-які товарно- матеріальні цінності, що належать їй. Не встановлено це і державною виконавчою службою на час відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем встановлено, що в приміщенні знаходяться особи, які не вказані у виконавчому документі і ці особи підтверджують цей факт беззаперечно. Вони вважають, що мають право на користування і володіння ним, як його співвласники, так як є членами споживчого товариства. Якщо між членами товариства і керівництвом споживчого товариства виник спір щодо даного приміщення, він має вирішуватися в судовому порядку в позовному провадженні, а не підмінювати судовий спір вирішенням скарги на бездіяльність державного виконавця. Відповідно до ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не вправі виселяти осіб не вказаних у виконавчому документі. Таким чином державний виконавець встановивши факт добровільного виселення і наявність в приміщенні інших осіб, не вказаних у виконавчому документі як такі, що підлягають виселенню, та їх майна, обґрунтовано постановив повернути виконавчий документ стягувачеві. Ухвалою від 26.04.2011 року суддя Господарського суду Вінницької області Білоус В.В. постановив про надання до справи: «...докази звільнення відповідачем (боржником) приміщення на виконання рішення суду № 4/33-08 від 08.07.2008р. від майна (товарно- транспортні накладні на вивезення меблів), докази відсутності на площах, з яких боржника виселено з приміщення за названим рішенням суду майна...». Враховуючи вищевикладене із вказаної ухвали вбачається намагання реанімувати ухвалене цим ж суддею рішення про виселення. Крім цього вказуючи про надання товарно-транспортних накладних на вивезення майна, суддя вимагає документи не передбачені Законом України «Про виконавче провадження», така вимога не базується на рішенні суду про наявність якого-небудь майна. Якщо навіть майно вивозилося власним транспортом, товарно-транспортні накладні не виписуються, а тому така вимога суду є необгрунтованою і яку не можливо виконати і наперед свідчить про результати розгляду скарги судом. Крім цього така вимога, вважає, є намаганням втрутитися в особисте життя, а саме прослідкувати куди забрано особисте майно і яке. Що є грубим порушення прав передбачених Конституцією України. Більше того як можливо доводити відсутність особи в певному місці. На підставі цього ж рішення звільнено приміщення магазину «Кооператор» і він зразу ж був переданий у власність дружини голови правління Бершадського РСТ. Враховуючи викладені обставини вважає, що є підстави для сумніву щодо об'єктивності і неупередженості судді Білоуса В.В. при розгляді скарги на бездіяльність державного виконавця по суті та ухвалення рішення по ній.

Згідно ч.1, 2, 4, 5 ст. ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участю. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті. Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів. У разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 21 цього Кодексу.

Заява про відвід від 13.05.2011 р. судді В. Білоуса від розгляду скарги на дії ДВС задоволенню не підлягає, оскільки вказані в ній мотиви і підстави не відповідають підставам для відводу судді від розгляду справи, вказаним в ст. 20 ГПК України.

Окрім того, витребування додаткових доказів було обумовлено вимогами ст. 33 ГПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх доводів чи заперечень. Докази мають подаватися сторонами і іншими учасниками процесу. Тому боржник, орган ДВС стверджуючи те, що боржник, добровільно звільнив спірне приміщення мають згідно ст.33 ГПК України надати суду докази цього і докази того, чиє майно знаходиться в приміщенні.

Твердження боржника в заяві від 13.05.2011 р. про відвід судді про те, що державним виконавцем не встановлено, що в приміщенні знаходяться будь- які товарно - матеріальні цінності, що належать боржнику і що цього не встановлено і державною виконавчою службою на час відкриття виконавчого провадження не відповідають дійсності і спростовуються клопотанням самого боржника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, при подачі нею 16.03.2009 р. в листі від 12.03.2009 р. скарги на дії органу ДВС і прохання в цьому клопотанні зупинити виконання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2009 р. та виконання стягнення. Скарга боржника на дії органу ДВС від 12.03.2009 р. і клопотання про зупинення виконавчого провадження були мотивовані тим, що в приміщенні, з якого боржника рішенням суду зобов"язано звільнити, знаходиться значна кількість меблів внаслідок перебування в приміщенні більше 80 одиниць меблів боржника, яке він має звільнити за рішенням суду неможливо звільнити в строк, встановлений постановою державного виконавця, а виконавець не вирішив питання про відстрочення виконання рішення суду, а також несвоєчасним отриманням постанови органу ДВС про відкриття виконавчого провадження і оскарженням рішення суду першої інстанції в касаційному порядку.

Рішення в справі № 4/33-08 від 08.08.2008 р., ухвали від 25.06.2009 р., 01.06.2010 р., 28.09.2010 р. за результатами розгляду скарги боржника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судом апеляційної і касаційної інстанцій залишені в силі, без змін, а скарги боржника на ці судові акти без задоволення, тому вказані судові акти набрали законної сили і є законними.

Оскільки судове рішення приймалося до боржника не як до фізичної особи - громадянки, не щодо проживання нею в спірному приміщенні, а як до суб"єкта підприємницької діяльності, фізичної особи - підприємця, то боржник і державний виконавець стверджуючи, що боржник добровільно виконала рішення суду і звільнила приміщення мають надати суду докази такого звільнення не як фізичної особи і її відсутності в приміщенні - фізично, а надати докази звільнення боржником приміщення від майна, речей, які боржник розмістив в приміщенні в зв"язку із здійсненням ним підприємницької діяльності.

Якщо за твердженням боржника вона добровільно виконала рішення суду і добровільно звільнила приміщення, то звільнення виконавчою службою приміщення від речей, які не належать стягувачу і які за його твердженням не дозволяють йому використовувати приміщення, яке за рішенням суду мало б бути звільнене боржником, як фізичною особою - підприємцем, не може призвести до порушень прав боржника, оскільки які б дії орган ДВС не вчинив щодо цього майна, то це не може призвести до порушення прав боржника, оскільки за його твердженням майна, яке знаходиться в примішенні, яке необхідно звільнити за рішенням суду, не є власністю боржника за його твердженням.

За вказаних обставин заява фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 про відвід судді В.Білоуса від розгляду скарги на дії органу ДВС задоволенню не підлягає.

Керуючись викладеним, ст. 4-5, 20, 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відвід судді В. Білоуса від розгляду скарги Бершадського районного споживчого товариства на дії органу ДВС відмовити.

2.Копії ухвали направити позивачу, відповідачу (боржнику), органу ДВС рекомендованим листом .

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1- до справи

2 - Бершадському РСТ (вул. Радянська, 17, м. Бершадь, 24400)

3-СПД ОСОБА_1 (вул.50-річчя ВЛКСМ 9/6, м. Бершадь, Вінницька область)

4- ВДВС Чечельницького районного управління юстиції (вул. Котовського, 4, смт. Чечельник, 24800)