донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.08.2011 р. справа №16/119пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю №б/н від 08.08.2011р.
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю №544 від 13.11.2009р.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ», м. Донецьк
на рішення господарського суду Донецької області
від29.06.2011р. (повний текст підписано 01.07.2011р. )
у справі№16/119пд (суддя Манжур В.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ», м. Донецьк
доФізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Херсон
пророзірвання договору оренди від 03.03.2009р., стягнення 6266,15грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ», м. Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Херсон, про розірвання договору оренди від 03.03.2009р., стягнення 6266,15грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст підписано 01.07.2011р. ) у справі №16/119пд позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ТОВ «БЕБІ МАРКЕТ»суму заборгованості у розмірі 6266,15грн., відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди від 03.03.2009р., укладеного між ТОВ «БЕБІ МАРКЕТ»(орендодавець) та ФОП ОСОБА_6 (орендар), вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що у звязку з несвоєчасним внесенням передбаченої умовами договору оренди від 03.03.2009р. плати, заборгованість відповідача з опалення орендованого приміщення, що виникла за період з грудня 2009 року по квітень 2010 року та на час винесення рішення не оплачена, становить 6266,15грн.; відповідач несвоєчасно здійснював оплату орендних платежів за договором, однак наданими до суду доказами не підтверджується факт наявності затримки сплати орендних платежів більш ніж 2 місяці підряд, що за умовами договору є підставою для його дострокового припинення за ініціативою орендодавця; посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору в частині внесення змін до договору щодо збільшення розміру орендної плати не є підставою для дострокового припинення або розірвання договору оренди, та не позбавляє його можливості звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів; в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що наймач користується майном всупереч договору, оскільки орендоване приміщення передано відповідачеві для розміщення магазину непродовольчих товарів; позивачем доведено наявність у відповідача заборгованості у сумі 6266,15грн. та не доведено правові підстави для розірвання спірного договору оренди.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. у справі №16/119пд скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди від 03.03.2009р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення прав відповідача. Скаржник посилається на те, що рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Зокрема, скаржник зазначив, що з боку відповідача мають місце грубі порушення умов договору оренди, які є істотними для позивача, оскільки внаслідок несвоєчасної сплати орендних платежів, невідшкодування частини витрат з опалення позивач не отримує грошові кошти, на які розраховував при укладенні спірного договору з відповідачем.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2011р. відновлено строк на подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження у справі №16/119пд.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

У судовому засіданні 23.08.2011р. представник позивача підтримав правову позицію, викладену в апеляційній скарзі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

03 березня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ»(орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (орендар) був укладений договір оренди, згідно пункту 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв на умовах оренди в строкове платне користування нежитлові приміщення №№1, 2, 3, 4, загальною площею 141,5кв.м., розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд.121, для розміщення магазину непродовольчих товарів, про що складений акт приймання-передачі.

За умовами договору сторони узгодили розмір щомісячної орендної плати у сумі 40000грн. без ПДВ, до якої входить плата за користування земельною ділянкою пропорційно площі нежитлового приміщення, та яка може сплачуватись як в безготівкову порядку на розрахунковий рахунок орендодавця, так і в готівковому за домовленістю сторін, шляхом щомісячних перерахувань до 1 числа місяця, в якому приміщення орендується, на підставі рахунку-фактури, але в рамках даного договору оренди (пункт 3.2., 3.5. договору).

Відповідно до пункту 3.6. договору, окрім орендної плати, орендар щомісячно відшкодовує орендодавцю частину витрат вартості послуг з опалення орендованого приміщення пропорційно орендованій площі, згідно з виставленим орендодавцем рахунком-фактурою.

Згідно пункту 4.2.5. договору, орендар має право розірвати договір на підставах, що передбачені чинним законодавством України та/або встановлені даним договором.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що дія договору може бути достроково припинена за ініціативою орендодавця у разі затримки сплати орендарем орендної плати більш ніж на 2 місяці підряд.

Згідно пункту 8.2. договору, строк фактичного користування орендарем нежитлового приміщення починає відраховуватись з дня підписання акту прийому-передачі нежитлового приміщення і встановлюється до 03.03.2016р.

Відповідно до п.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Позивачем не адресу відповідача був направлений розрахунок від 01.12.2010р. щодо витрат з опалення за грудень 2009 року по квітень 2010 року на суму 6266,15грн., який був отриманий 01.12.2010р.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Умовами договору оренди передбачено, що окрім орендної плати, відповідач щомісячно відшкодовує позивачу частину витрат вартості послуг з опалення орендованого приміщення пропорційно орендованій площі, згідно з виставленим рахунком-фактури.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати витрат з опалення за період з грудня 2009 року по квітень 2010 року у сумі 6266,15грн. належним чином не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість у цій сумі.

За таких обставин, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості у сумі 6266,15грн.

Разом з тим, як вже зазначалось відповідно до ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч.2 цієї статті плата за користування майном може вноситися у грошовій або натуральній формі. Грошова форма застосовується у вигляді встановлених у твердій сумі платежів, які вносяться періодично чи одноразово. Частина 3 ст.762 ЦК України передбачає можливість перегляду розміру орендної плати за згодою сторін у терміни, встановлені договором.

Своєчасне внесення плати за користування майном є важливим обов'язком наймача. Невнесення її протягом трьох місяців підряд дає право наймодавцю відмовитися від договору і вимагати повернення речі згідно зі ст.782 ЦК України.

Статтею 783 ЦК України встановлені підстави розірвання договору за ініціативою наймодавця, зокрема, користування наймачем річчю всупереч договору або призначенню речі; передача наймачем речі у користування іншій особі без дозволу наймодавця; створення загрози пошкодження речі недбалою поведінкою наймача; непроведення наймачем капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції сторони в договорі оренди не встановили інші підстави, при настанні яких орендодавець набуває права вимагати розірвання договору.

Між тим, у пункті 3.2. договору сторони передбачили, що до загальної суми місячної орендної плати за нежитлове приміщення входить плата за користування земельною ділянкою пропорційно площі нежитлового приміщення. Також у пункті 3.3. договору сторони передбачили періодичність перегляду суми орендної плати, а саме кожні 24 місяці.

Листами від 21.01.2010р., 08.11.2010р., 24.01.2011р. позивач повідомив відповідача про збільшення розміру орендної плати за землю та запропонував внести зміни в пункт 3.2. договору, збільшивши місячну орендну плату.

В листах від 24.02.2010р., 02.02.2011р. відповідач відмовився від внесення змін в догові оренди, з підстав того, що він не несе ризиків збільшення плати за землю, перегляд щомісячної орендної плати можливий лише у березні 2011 року та запропоноване збільшення розміру орендної плати є необґрунтованим та не відповідає ринковим цінам. Як стверджує позивач, в подальшому відповідач також відмовлявся від внесення до договору змін щодо розміру орендної плати.

Статтею 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Відповідно до ч.4 ст.188 ГК України якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду за наявності одночасно умов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, в момент укладення договору сторони виходили з того, що збільшення в два рази розміру орендної плати за землю хоча б перші два роки дії договору оренди не настане і позивач, укладаючи договір оренди приміщення реально не міг передбачити таке збільшення. На думку судової колегії, така зміна обставин зумовлена причинами, які позивач, як заінтересована сторона, не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності. При таких обставинах, подальше виконання умов договору призвело б до порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки позивач був би позбавлений доходу, на який розраховував при укладенні договору, внаслідок сплати ним збільшеного розміру орендної плати за землю у сумі 43533,45грн. на місць та сплати відповідачем орендної плати у сумі 40000грн. на місяць. Крім цього, умовами договору оренди не передбачено, що ризик зміни обставин, а саме: збільшення розміру орендної плати за землю несе позивач, який є стороною, заінтересованою у розірванні договору оренди.

З огляду на викладене на час розгляду справи у суді першої інстанції були наявні одночасно всі чотири умови, передбачені ч.2 ст.652 ЦК України, за яких суд може розірвати договір.

Відповідно до ч.5 ст.188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Таким чином вимоги позивача в частині розірвання договору оренди від 03.03.2009р. підлягають задоволенню, оскільки наявність вказаних вище обставин у їх сукупності є підставою для розірвання цього договору оренди.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду частково не відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а саме, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди від 03.03.2009р., тому в цій частині рішення господарського суду слід скасувати, позовні вимоги задовольнити, в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ», м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст підписано 01.07.2011р. ) у справі №16/119пд - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст підписано 01.07.2011р. ) у справі №16/119пд скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди від 03.03.2009р.

Задовольнити позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ», м. Донецьк до Фізичної особи підприємця ОСОБА_6, м. Херсон про розірвання договору оренди від 03.03.2009р.

Розірвати договір оренди від 03.03.2011р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ», м. Донецьк (орендодавець) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6, м. Херсон (орендар).

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2011р. (повний текст підписано 01.07.2011р. ) у справі №16/119пд залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 (73000, м. Херсон, Бериславське шосеАДРЕСА_1; 73000, АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕБІ МАРКЕТ» (83055, м. Донецьк, вул. Артема, 121; ) витрати по сплаті державного мита за подачу апеляційної скарги у сумі 93,50грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: Н.В. Акулова

ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників: 1 позивачу; 3 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГС