ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" травня 2011 р. Справа № 5019/975/11

Суддя Войтюк В.Р. розглянувши матеріали справи

За позовом ОСОБА_1 міська рада

до відповідача ОСОБА_1 районна рада

про визнання недійсними рішень корецької районної ради

Представники:

Від позивача : ОСОБА_2 дов. № 2-18/429 від 17.05.11 р

Від відповідача : не з`явився

Статті 20, 22 ГПК України роз'яснені.

Суть спору: ОСОБА_1 міська рада звернулась до господарського суду з позовною заявою у якій просить визнати недійсним рішення ОСОБА_1 районної ради № 277 від 22.03.2006 року в частині п. 1 "Будинок школярів" розділу "Освіта", п.1 "Виробнича база ККП" п.3 "ОСОБА_1 ринки" розділу "Інші" додатку до вказаного рішення ОСОБА_1 районної ради.

У судовому засіданні 25 травня 2011 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію господарського суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним в частині рішення ОСОБА_1 районної ради № 277 від 22.03.2006 р. «Про затвердження переліку об`єктів спільної власності територіальних громад Корецького району».

Виходячи з приписів статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до часини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Пункт 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вимоги позивача стосуються перевірки правомірності рішення ОСОБА_1 районної ради, яким затверджено перелік об`єктів спільної власності територіальних громад Корецького району.

Як позивач так і відповідач є органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п.32 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до повноважень районних та обласних, належить вирішення питання про надання згоди на передачу об'єктів з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст та прийняття рішень про передачу об'єктів права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні районних, обласних рад, у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності.

До виключної компетенції міських рад відповідно до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»належить прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Тобто спір про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 районної ради відноситься до компетенції адміністративних судів, оскільки в даному випадку має місце спір між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи викладене, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Суддя Войтюк В.Р.