ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" травня 2011 р. Справа № 5019/550/11

За позовом Публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод»

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Ей-І-Ес Рівнеонерго»

про скасування протоколу №72 від 03.03.2011 р.

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №89 від 28.12.2010 року).

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Рівненський радіотехнічний завод»звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Ей-І-Ес Рівнеонерго»про скасування Протоколу засідання комісії по розгляду акту про порушення споживачем правил користування електричною енергією №72 від 03.03.2011 року, складеного за розглядом ОСОБА_2 про порушення Правил користування електроенергією №016662 від 25.02.2011 року.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно встановив недооблік реактивної електроенергії, оскільки згідно договору про постачання електричної енергії укладеного між позивачем та відповідачем саме відповідач виставляє рахунки за використану електричну енергію, рахунки за пеню, реактивну енергію та надбавки, а протягом періоду з серпня 2009 року по лютий 2011року сума за реактивні перетоки у рахунках наданих відповідачем позивачу дорівнює нулю гривень.

Окрім цього, за твердженням позивача головний енергетик позивача ОСОБА_3., який підписав ОСОБА_2 про порушення Правил користування електроенергією № 016662 від 25.02.2011 року та Протокол засідання комісії по розгляду акта про порушення споживачем правил користування електричною енергією №72 від 03.03.2011 року не є особою уповноваженою на здійснення юридичних дій від імені ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод»та під час підписання ОСОБА_2 та протоколу перебував у відпустці.

Відповідач проти задоволення позовних вимог позивача заперечує, зазначаючи у відзиві на позов про те, що недооблік реактивної електроенергії виник з вини позивача, оскільки останній більше трьох років не подає відповідачу показники розрахункових електролічильників реактивної електроенергії та не виконує зобовязань щодо оплати за перетікання реактивної електроенергії.

Крім цього, відповідач вказує на те, що представник позивача, який підписав ОСОБА_2 №016662 від 25.02.2011 року та Протокол №72 від 03.03.2011 року не повідомляв відповідача про відсутність в нього повноважень чи перебування у відпустці, ОСОБА_2 №016662 від 25.02.2011року був підписаний представником позивача без заперечень, про проведення засідання комісії по розгляду акта про порушення споживачем правил користування електричною енергією 03.03.2011 року зазначено в самому ОСОБА_2 №016662 від 25.02.2011 року, який підписаний представником позивача.

В судове засідання представник позивача не зявився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Причин неявки в судове засідання не повідомив.

За таких обставин, керуючись ст.75 ГПК України, зважаючи на закінчення строків розгляду справи передбачених ст.69 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір без участі позивача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, вивчивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.07.2005 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Ей-І-Ес Рівнеенерго»(Постачальник електричної енергії) та Відкритим акціонерним товариством «Рівненський радіотехнічний завод»(Споживач) укладено Договір №207 про постачання електричної енергії, згідно якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п.2.2.4 Договору №207 від 06.07.2005 року споживач зобовязаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з Додатком № 8 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до пунктів 8, 9 Додатку №8 до Договору №207 від 06.07.2005 року «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії»споживач зобовязаний письмовим повідомленням забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з договором, контроль споживання та генерації реактивної електроенергії здійснюється засобами обліку згідно таблиці п.6 цього Додатку, з врахуванням поточних змін приладів обліку.

Пунктом 4.4 Договору № 207 від 06.07.2005 року передбачено, що у разі виявлення однією із сторін договору порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформляється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження.

В звязку з перейменуванням Відкритого акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» у Публічне акціонерне товариство «Рівненський радіотехнічний завод»31.01.2011 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Ей-І-Ес Рівнеобленерго»(Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Рівненський радіотехнічний завод»(Споживач) укладено Договір №207 про постачання електричної енергії, згідно якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю (згідно Додатку №6), а Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.2.3.4 Договору №207 від 31.01.2011 року споживач зобовязаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з Додатком №8 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до пунктів 8,9 Додатку №8 Договору №207 від 31.01.2011 року «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії»споживач зобовязаний письмовим повідомленням забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з договором, контроль споживання та генерації реактивної електроенергії здійснюється засобами обліку згідно таблиці п.6 цього Додатку, з врахуванням поточних змін приладів обліку.

Ст.26 Закону України «Про електроенергетику»передбачає, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, при цьому споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною електроенергією.

Згідно з пунктами 5, 6.33 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 року №910) (надалі - ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін; розрахунки за перетікання реактивної електроенергії проводяться відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами та зазначаються у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем.

Із положень пунктів 1, 3 наказу Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 р. № 19, яким затверджувалась вищезазначена Методика, випливає, що вона призначена для обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, а її застосування є обов'язковим для електропередавальних організацій усіх форм власності та споживачів.

У розділі 2 Методики споживання реактивної електроенергії визначається як процес перетікання реактивної електроенергії з мережі електропередавальної організації в мережу споживача, а генерація реактивної електроенергії, як процес перетікання реактивної електроенергії з мережі споживача в мережу електропередавальної організації. Обидва ці процеси перетікання підлягають обліку та оплаті споживачами.

Факт недообліку реактивної електроенергії відображений у ОСОБА_2 про порушення Правил користування електричною енергією №016662 від 25.02.2011 року. Станом на дату складання акту показник лічильника №01065939, яким обліковувалося перетікання реактивної електроенергії становить 19155,814 кВт/год. Відповідно до змісту ОСОБА_2 №016662 від 25.02.2011 року ОСОБА_2 складений за участі представника споживача, який підписав ОСОБА_2 без зауважень. З боку постачальника електроенергії ОСОБА_2 підписаний його представниками в кількості пяти осіб..

03.03.2011року відбулося засідання комісії по розгляду ОСОБА_2 про порушення споживачем Правил користування електричною енергією №016662 від 25.02.2011 року, про що складено протокол засідання комісії №72.

Комісією по розгляду ОСОБА_2 про порушення Правил користування електричною енергією від №016662 від 25.02.2011року прийнято рішення про проведення нарахування вартості за перетоки реактивної енергії за період з 20.08.2009 року по 20.02.2011року згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами. Також, постачальником електричної енергії складений розрахунок недообліку за перетікання реактивної електроенергії за період з 01.01.2008 року по 20.01.2011 року згідно до якого недооблік складає 68626773 кВт/год на суму 263040,77 грн..

Протокол засідання комісії №72 від 03.03.2011 року містить відмітку про ознайомлення з протоколом та отримання копії протоколу представником споживача з підписом представника споживача.

Позивач просить суду скасувати Протокол засідання комісії по розгляду акту про порушення споживачем правил користування електричною енергією №72 від 03.03.2011 року, складений за розглядом ОСОБА_2 про порушення Правил користування електроенергією №016662 від 25.02.2011 року.

У постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 року у справі №3/576н викладено правову позицію, згідно з якою: рішення комісії постачальника електричної енергії та протокол, яким воно оформлене, за своїми ознаками не належить до актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників відповідних правовідносин; такі рішення та протокол є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією; зазначені акти можуть бути використані як докази у разі звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду і підлягають оцінці останнім згідно з вимогами ст.43 ГПК України.

Водночас господарському суду необхідно враховувати викладене в п.2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 року №01-08/369 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого п.6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28, згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 22.11.2006 року №1497 доповнено абзацом п'ятим, згідно з яким споживач має право оскаржити до суду рішення комісії протягом 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до положень ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.235 Господарського кодексу України України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Ч.1 ст.236 Господарського кодексу України України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо. Згідно з частиною 2 вищезазначеної статті перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Отже, зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу 263040,77 грн. вартості недооблікованої реактивної електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні ч. 2 ст.20 ГК України.

За ч.2 ст.237 цього Кодексу порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

За змістом ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивач, звернувшись з позовом по захист своїх порушених прав, обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки оскаржуване рішення, оформлене протоколом, не відноситься до актів ненормативного характеру, тобто індивідуальних актів.

Позивач оспорює рішення комісії постачальника електричної енергії як акт ненормативного характеру в розумінні ч.2 ст.20 ГК України, тоді як наведені вище положення Господарського кодексу України визначають, що рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості недоврахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією. Відповідно, у разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції, а сторона, заінтересована у стягненні оперативно-господарської санкції, - із заявою про стягнення цієї оперативно-господарської санкції, застосованої у встановленому порядку.

Про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є неправомірним, а вказаний протокол, не відноситься до актів ненормативного характеру, тобто індивідуальних актів, зазначено і в постанові Верховного Суду України від 29.11.2010 року №2-15/1783-2009 (прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах), яка встановлює, що рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією, у разі незгоди із застосуванням якої заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Відповідно до ст. 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам чинного законодавства, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати відповідно до вимог ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення суддею підписаний «01»червня 2011 року