ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________

15.06.11 Справа № 7/21/5022-288/2011(18/140-2421)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Ярмощук Н.П.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 від 04.05.2011 року б/н та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області від 06.05.2011 року № 10-12-01376.

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2011 року

у справі № 7/21/5022-288/2011(18/140-2421)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільбуд", м. Тернопіль

до відповідача 1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль

відповідача 2: Чортківської міської ради, м. Чортків, Тернопільська область

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_2, м. Чортків, Тернопільська область

- ОСОБА_3, м. Чортків, Тернопільська область

- ОСОБА_4, м. Чортків, Тернопільська область

- Виконавчий комітет Чортківської міської ради, м. Чортків, Тернопільська область

- Чортківське бюро технічної інвентаризації, м. Чортків, Тернопільська область

за участю прокуратури Тернопільської області м. Тернопіль

про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю Тернопільбуд права власності на будівлю гуртожитку за адресою: вул. С.Бандери, 60/1, м. Чортків, Тернопільська область.

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_5-прокурор(посвідчення № 23);

від позивача: ОСОБА_6- представник (довіреність в мат.справи);

від відповідача-1: ОСОБА_7- представник(довіреність в мат.справи);

від відповідача-2: не зявився (належно повідомлений);

від третіх осіб: представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8; ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9; ОСОБА_4; інші не зявились(належно повідомлені).

Судом розяснено учасникам процесу права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Заяв про відвід суддям та технічну фіксацію судового процесу не поступало.

Відповідач-2 та треті сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що є докази в справі.

СУДОМ ВСТАНОВЛЕНО :

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010 р. у справі № 18/140-2421 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільбуд" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, Чортківської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Чортківської міської ради, Чортківського бюро технічної інвентаризації про визнання за товариством права власності на будівлю гуртожитку розташованого за адресою вул. С.Бандери, 60/1, м. Чортків, Тернопільська область.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2010р. рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010 р. у даній справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02. 2011р. скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 р. та рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2010 р. у справі № 18/140-2421, справу передано на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області. При цьому в постанові зазначено, що при новому розгляді суду необхідно зясувати обставини щодо того, чи не набули будьякі особи у передбаченому законодавством України порядку права власності на частину гуртожитку у період з моменту входження гуртожитку до складу статутного капіталу Орендної фірми "Тернопільбуд" під час проведення приватизації та до моменту прийняття рішення у даній справі.

Оскарженим рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2011 року у справі № 7/21/5022-288/2011 (18/140-2421) (суддя Стадник М.С.) позов задоволено, визнано за товариством з обмеженою відповідальністю Тернопільбуд право власності на будівлю гуртожитку за адресою: вул. С.Бандери, 60/1, м. Чортків, Тернопільська область.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано положеннями ст.ст. 316,328,392 Цивільного Кодексу України, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, прийнятого на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 18.02.1998 року № 192 „Про заходи щодо створення системи реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно та від 16.05.2002 року № 661 „Про заходи щодо створення системи реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі Тимчасове положення), Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004р., Законами України "Про оренду майна державних підприємств та організацій" від 10 квітня 1992 року (далі Закон про оренду), "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992р. (далі Закон про приватизацію), Методикою оцінки вартості об'єктів приватизації та оренди, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 1992 р. N 522 (далі Методика), в редакції станом на момент приватизації; п.42 Методики оцінки вартості об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1993 р. N 717; ч.2 ст.1, ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", в редакції Закону від 19.06.1992р.

З таким рішенням не погоджується відповідач-1 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, оскарживши його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом при його прийнятті норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач вказує, що місцевим господарським судом не взято до уваги доводи Регіонального відділення з приводу того, що станом на момент приватизації цілісного майнового комплексу спірний гуртожиток відносився до державного житлового фонду і не підлягав приватизації, та що за даними інвентаризації даний гуртожиток не включено в переліки майна, яке приватизується, а, отже, не був обєктом приватизації, і не включений до статутного фонду Товариства та є обєктом державної форми власності. Вважає, що висновки суду суперечать нормам частини 2 ст. З Закону України „Про приватизацію державного майна", в редакції, що діяла на момент приватизації орендної фірми «Тернопільбуд», якою було чітко визначено, що дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а, відтак, гуртожитки, як об'єкти державного житлового фонду, взагалі не підлягали приватизації.

Крім того, апелянт посилається на роз'яснення Фонду державного майна України, викладене в листі від 30.12.2005 №10-12-21463 "Щодо гуртожитків, приватизованих у складі цілісних майнових комплексів" та рішення комітетів Верховної Ради України з питань соціальної політики та праці, будівництва, містобудування і житлово-комунального господарства, на яких розглядалася інформація Фонду державного майна України щодо порушення житлових прав громадян України, які проживають у гуртожитках (протокол № 1) від 24.04.2007р., гуртожитки, як об'єкти державного житлового фонду, не підлягали приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна". Також, виходячи з вищезазначеного та з норм Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року № 2558-ХІІ, вважає, що ФДМУ не мав повноважень здійснювати приватизацію державного житлового фонду, а так само і передавати його у власність юридичних осіб в процесі приватизації. Поряд з тим, в апеляційній скарзі, зазначено, що Фонд державного майна України своїм наказом від 06.04.2001 за № 2482 "Про скасування свідоцтв про право власності" скасував дію всіх виданих ним свідоцтв про право власності, оскільки вони згідно з чинним законодавством не могли бути правовстановлюючими документами, що підтверджують право власності на нерухоме майно. Відповідно, наказом Фонду державного майна України від 22.07.1998 № 1450 затверджено Порядок підтвердження права власності на нерухоме майно, яким передбачено, що підтвердженням права власності на нерухоме майно є виданий органом приватизації перелік нерухомого майна, яке приватизоване у складі цілісного майнового комплексу, відтак, саме перелік майна, виданий Фондом державного майна України 03.11.2000р. (у якому гуртожиток по вул. с. Бандери, 60/1 в м. Чорткові відсутній) є документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно, набуте в процесі приватизації.

Зазначає частину 2 статті 4 Житлового кодексу УРСР та звертає увагу колегії суду на те, що гуртожитки, які є об'єктами державної власності та підлягають передачі в комунальну власність відповідно до Закону України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" з подальшою приватизацією житла мешканцями гуртожитку, а інші особи, крім мешканців, згідно з чинним законодавством не мають будь-яких підстав, щоб набути право власності на гуртожиток.

З таким рішенням не погоджується третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, яка також оскаржила його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом при його винесенні норм матеріального та процесуального права. Зокрема, даний апелянт зазначає, що правовий статус спірного гуртожитку як об"єкту державної власності був визначений часом його зведення (1988р.). Замовником будівництва виступав державний орган в особі Управління капітального будівництва Тернопільського облвиконкому. Даний факт, що вбачається із акту приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом гуртожитку по вул. Міцкевича, 60/1 в м.Чорткові (теперішня вул.С.Бандери), затвердженого рішенням Чортківського райвиконкому від ЗО вересня 1988 року № 194 та переданий згідно довідки - авізо № 57 Управління капітального будівництва на баланс ЖЕК тресту "Промбуд", який на сьогоднішній день ліквідований. Документи щодо передачі гуртожитку з ЖЕК тресту "Тернопільбуд" будь-кому відсутні, що встановлено в судовому засіданні і не оспорюється позивачем по справі. Відповідно, в акті прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу орендної фірми "Тернопільбуд" від 01 березня 1994 року немає обєктів ЖКГ (житлово-комунального господарства), в тому числі спірного гуртожитку. Поряд з тим, зазначає, що в даному випадку не може прийматися до уваги лист Фонду Державного Майна України за № 10-25-5386 від 26.05.1998 року, на який покликається місцевий суд, оскільки названий документ разом з додатками до нього - лист Фонду Державного Майна України № 10-256172 від 15.06.1998 року "Щодо підтвердження власності на обєкти нерухомості" скасовано органом, який його видав, що вбачається з листа Фонду Державного Майна України від 25.02.2009 року № 10-25-2512. Крім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутній документ, який підтверджував би, відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", згоду трудового колективу прийняти безоплатно обєкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано підприємство на суму початкової ціни зазначеного майна. Відповідно майно вартістю 1008510 тис. крб. не могло бути передано безоплатно орендній фірмі "Тернопільбуд". Також, вважає, що суду першої інстанції необхідно було врахувати вимоги п.1 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарським судам підвідомчі справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду та надати аргументовані доводи для відхилення клопотання щодо припинення провадження по справі. Також, вважає хибним, покликання суду в мотивувальній частині на описку в документах щодо назви вулиці розташування спірного гуртожитку. Покликання суду на ч.2 ст.1, ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції Закону від 19.06.1992 року) щодо спростування доводів Регіонального відділення Фонду Державного Майна України в Тернопільській області про віднесення гуртожитку до державного житлового фонду, вважає, безпідставними та такими, що суперечать змісту даного Закону, оскільки названий Закон передбачає приватизацію державного житлового фонду виключно на користь фізичних осіб.

На підставі наведеного скаржники просять рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2011 року у справі № 7/21/5022-288/2011 (18/140-2421) скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Позивач ТзОВ «Тернопільбуд», правом, наданим ст.96 ГПК України, скористалось та направило відзив на апеляційні скарги, в якому, вказує, що доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, є безпідставними та необґрунтованими, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2011р. у справі № 7/21/5022-288/2011 (18/140-2421) таким, що прийняте з врахуванням всіх обставин справи, в результаті повного, об'єктивного та всебічного дослідження поданих сторонами доказів, яким дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є вичерпаними і відповідають фактичним обставинам справи. На підтвердження даного, зазначає, що в ч.2 ст.1, ч.2 ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", в редакції Закону від 19.06.1992р., було зазначено, що кімнати в гуртожитках не відносилися до державного житлового фонду, який підлягає приватизації на користь громадян чи підлягав передачі у комунальну власність відповідних Рад, а тому гуртожиток міг бути включений до вартості майна, яке підлягало приватизації, оскільки Законом такої заборони не було встановлено. Зауважує, що згідно акту оцінки вартості майна орендованого підприємства (рядок 11) визначено, що вартість цілісного майнового комплексу становить 50 623 513 тис.крб, в тому числі: 20689163 тис. крб. - вартість майна, що належало «Тернопільбуду»(Орендарю) (п.17.1. Акту оцінки майна від 10.11.1993р.);1008510 тис.крб. - основні фонди соціально- побутового призначення створені за рахунок коштів соціального розвитку, та передані у власність «Тернопільбуду») (п.17.2 ОСОБА_10 оцінки майна від 10.11.1993р.); 28925840 тис.крб.-вартість майна, що підлягало приватизації (п.21 ОСОБА_10 оцінки майна від 10.11.1993р.). Посилається на ч.2 ст.24 Закону України від 04.03.1992р. № 2163-ХП «Про приватизацію державного майна» згідно якої, відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна. Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємисвами. Поряд з тим, вказує, що по відомості розрахунку відновної вартості орендованих будівель і споруд ЖКК станом на 01.08.1993р. орендної фірми «Тернопільбуд»значиться гуртожиток у м.Чорткові, який введено в експлуатацію у 1998р. на суму 409967 крб. На підтвердження права власності на майно цілісного майнового комплексу вартістю 50623513 тис.крб. придбаного згідно договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі, Фондом держмайна України 16.11.1994р. видано Орендній фірмі "Тернопільбуд" свідоцтво про власність за реєстраційним номером П-396. Відповідно, продовжує позивач, в процесі реорганізації ТзОВ «Тернопільбуд», спірне майно не вибувало із власності Товариства, і на момент прийняття рішення перебуває на його балансі та в статутному фонді. Також зазначає, що кімнати в гуртожитках, включені до об'єктів приватизації тільки в 2008р., в редакції ч.І ст.2 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду" від 04.09.2008р., а передачі в комунальну власність гуртожитки підлягали тільки в 2004р. на підставі п. 2 Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 891 від 06.11.1995р. (в редакції постанови № 695 від 26.05.2004р.). Вважає, що підтвердженням відповідності гуртожитку по вул. С.Бандери,60/1 (бувша Міцкевича,60/1) гуртожитку, зазначеному в додатку до акту передачі під № 19 по вул. Будівельників, 2, є дані про рік введення його в експлуатацію - 1988р., дані його первинної вартості - 425569 крб., що відповідає даним акту введенню його в експлуатацію, та дані залишкової вартості, яка складає 409967 крб., які відображенні у відомості розрахунку відновної вартості орендованих будівель і споруд станом на 01.08.1993р. по ЖКК, яка є додатком до ОСОБА_10 оцінки відповідно до п.35 Методики 522. Також, даний факт підтверджений висновком судово-економічної експертизи від 16.04.2010р., проведеної Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вважає безпідставним посилання Регіонального відділення на рішення комітетів Верховної Ради України з питань соціальної політики та праці, будівництва, містобудування і житлово-комунального господарства від 24.04.2007р.(протокол № 1) щодо розгляду інформації Фонду державного майна України по питанню порушення житлових прав громадян, що мешкають у гуртожитках, оскільки воно не є нормативним актом, а має лише рекомендаційний характер. А щодо правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на цілісний майновий комплекс, набутий в процесі приватизації, то такими в даному випадку вважає: Договір купівлі-продажу від 23.11.1993р., ОСОБА_10 оцінки вартості цілісного майнового комплексу, згідно якого така складає 50623513тис.крб., що відповідає розміру статутного фонду орендної фірми "Тернопільбуд" та, що не оспорюється Регіональним відділенням; Відомості розрахунку відновної вартості майна, що приватизується, які є додатками до ОСОБА_10 оцінки та в переліку якого значиться спірний гуртожиток; ОСОБА_10 приймання-передачі майна, які станом на сьогоднішній день не визнані недійсними, не скасовані і є чинними, що також встановлено Господарським судом Тернопільської області. Також звертає увагу колегії суду, що вилучення вартості вищезазначеного майна з ОСОБА_10 оцінки Орендного підприємства «Тернопільбуд»від 10.11.1993 року, було проведено з метою визначення вартості майна, яке підлягало приватизації, а саме: 28925840 тис.крб. і, відповідно, яке було викуплене підприємством «Тернопільбуд»у Фонду державного майна України на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.1993 року., але вищезазначене майно (яке було вилучене для визначення вартості) увійшло у вартість цілісного майнового комплексу підприємства «Тернопільбуд»(50623513 тис.крб.).

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, вислухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, третіх осіб та їх представників, прокурора, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів зробила висновок про задоволення апеляційних скарг. При цьому, колегія суду виходила з наступного.

Гуртожиток на 110 місць в м.Чорткові, вул. Міцкевича, 60/1, Тернопільської області, загальною площею 1373,63кв.м., побудований за рахунок коштів державного бюджету (замовник будівництва - Управління капітального будівництва облвиконкому); закінчений даний обєкт будівництвом 30.09.1988р., про що свідчить ОСОБА_10 приймання в експлуатацію Державною приймальною комісією закінченого будівництвом обєкта, який затверджений рішенням комітету Чортківської районної ради народних депутатів Тернопільської області № 194 від 30.09.1988р.; даний обєкт, балансовою вартістю 425569,33руб. переданий Управлінням капітального будівництва в експлуатацію Житлово-комунальній конторі будівельно-монтажного тресту "Тернопільпромбуд" (ЖКК), що підтверджується довідкою до річного звіту за 1988р.

Між Міністерством будівництва УРСР (Орендодавець) і організацією орендарів (Орендар), створеної відповідно до рішення конференції трудового колективу тресту "Тернопільпромбуд" (протокол № 1 від 05.12.1990р.), укладено 02.01.1991р. договір оренди, відповідно до якого Орендодавець передає по акту від імені Держави до 31.12.1995р. майновий комплекс виробничих фондів по залишковій вартості, яка складає станом на 01.01.1991р. 9502 тис.крб., а Орендар після підписання даного Договору і прийняття майна набуває статусу орендної фірми "Тернопільбуд" з дня державної реєстрації і стає правонаступником прав і обовязків тресту. Відповідно до п.2.2 договору, Орендар має право повністю або частково викупити орендоване майно, при цьому питання викупу вирішується на підставі додаткової угоди, строк дії Договору встановлений до 31.12.1995р.

Розпорядженням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 521 від 31.12.1991р. зареєстровано статут орендної фірми "Тернопільбуд", створеної на добровільних засадах по рішенню конференції трудового колективу ордена "Знак пошани" будівельномонтажного тресту "Тернопільпромбуд" на основі оренди майна Української державної будівельної корпорації "Укрбуд", з правом правонаступництва прав та обовязків тресту.

Відповідно до Закону про оренду та на підставі розпорядження Фонду державного майна України № 375 від 11.09.1992р., між Фондом державного майна України (Орендодавецьправонаступник Мінбуду по договору оренди від 02.01.1991р.) та організацією орендарів (Орендар) укладено 26.11.1992р. додаткову угоду до договору оренди з викупом майна організацією орендарів орендної фірми "Тернопільбуд", відповідно до якого визначено склад і вартість майна на момент переоформлення договору та п.2.2 договору оренди викладено у новій редакції згідно якого орендар має право викупляти орендоване майно на умовах, в порядку і в строки визначені діючим законодавством про приватизацію державних підприємств, програмою приватизації та умовами додаткової угоди. Дані зазначені у додатковому договорі щодо вартості майна, яке передається в оренду та статутного фонду зазначені на підставі даних інвентаризації, проведеної згідно вимог Методики.

З метою укладення договору купівліпродажу державного майна, відповідно до норм Закону про оренду, розпорядженням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 537 проведено 18.11.1992р. реєстрацію Положення про організацію орендарів фірми "Тернопільбуд".

Наказом Фонду державного майна України від 10.11.1993 року № 77-ДУ затверджено, станом на 22.09.1993р. з урахуванням вимог Методики, ОСОБА_10 оцінки вартості майна орендного підприємства Орендна фірма "Тернопільбуд", згідно якого оціночна вартість цілісного майнового комплексу, за даними передавального балансу та документації про результати інвентаризації, становить 50623513 тис.крб., із якого вилучено вартість майна в сумі 20689163 тис.крб., що належить орендарю та майно вартістю 1008510 тис.крб. для якого встановлено пільги при приватизації(ч.2 ст.24 Закону про приватизацію).

Судом першої інстанції встановлено, що таким майном, для якого встановлені пільги, та передані орендній фірмі згідно Переліку є санаторій профілакторій "Веселка", їдальня на 150 місць, вагонстолова (2 обєкти), їдальня Промбази та комплекс ЖКК (вартість майна останнього складає 279433569 крб., в тому числі залишкову вартість спірного гуртожитку - 409967 крб.).

За даними ОСОБА_10 оцінки вартість майна, що підлягає приватизації, складає 28925840 тис.крб. і на суму вартості майна, для якого встановлено пільги, тобто 1008510 тис. крб. не зменшено, як вимагає ст.24 Закону України, від 04.03.1992, № 2163-XII "Про приватизацію державного майна". Останньою надається право кожному громадянину України на безоплатне придбання державного майна на суму одержаного приватизаційного майнового сертифікату. Товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна. Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

ОСОБА_10 пунктів 41, 42, Методики оцінки вартості об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.93 N717, вартість майна цілісного майнового комплексу, зокрема, зменшується на вартість майна державного житлового фонду, що приватизується відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також на вартість об'єктів, що не підлягають приватизації.

Також, встановлено, що між Фондом державного майна України (Продавець) та організацією орендарів орендної фірми "Тернопільбуд" (Покупець) укладено 23.11.1993р. договір купівліпродажу, який нотаріально посвідчений 23.11.1993р. та зареєстрований в реєстрі за № 3-6501, а у Фонді державного майна України зареєстрований 08.12.1993р. за № КП-233.

Відповідно до умов зазначеного договору купівлі продажу, Продавець продає, а Покупець купує державне майно цілісного майнового комплексу вартістю 28 925 840 тис. крб., право власності на яке переходить до Покупця з моменту підписання сторонами акту прийомки передачі, який підписується протягом десяти календарних днів після оплати повної відчужуваної суми цілісного майнового комплексу. Строк оплати вартості майна встановлений договором не пізніше 01.04.1994р.

ОСОБА_10 прийомупередачі державної частки цілісного майнового комплексу орендної фірми "Тернопільбуд" від 01.03.1994 р., Фонд державного майна України передав, а організація орендарів прийняла згідно з відомістю інвентаризації викуплену частку цілісного майнового комплексу орендної фірми "Тернопільбуд" вартістю 28 925 840 000 крб.

За даними додатку до акту прийому передачі цілісного майнового комплексу підприємства "Тернопільбуд", Фонд державного майна передав згідно з договором купівлі продажу від 08.12.1993 № КП-233, а організація орендарів фірми "Тернопільбуд" прийняла обєкти нерухомості, в тому числі гуртожитки для проживання одинаків, залишковою вартістю на момент оцінки станом на 1993 рік 38276816 крб., серед яких значиться гуртожиток за адресою м. Чортків, вул. Будівельників, 2, залишковою вартістю 409 967 крб.

На підтвердження права власності на майно цілісного майнового комплексу вартістю 50623513 тис.крб., придбаного згідно договору купівліпродажу та акту прийманняпередачі, Фондом держмайна України 16.11.1994р. видано орендній фірмі "Тернопільбуд" Свідоцтво про власність за реєстраційним номером П-396.

Фонд державного майна України наказом від 06.04.2001 за № 2482 "Про скасування свідоцтв про право власності" скасував дію всіх виданих ним свідоцтв про право власності, оскільки вони згідно з чинним законодавством не могли бути правовстановлюючими документами, що підтверджують право власності на нерухоме майно. Відповідно, в підтвердження права власності на майно цілісного майнового комплексу вартістю 503223513 тис.крб., придбаного згідно з договором купівлі-продажу та акту приймання-передачі, не може бути видане Фондом державного майна України 16.11.1994 орендній фірмі "Тернопільбуд" свідоцтво про право власності за реєстраційним номером П-396.

Відповідно до установчого договору від 29.11.1994 р. на базі приватизованого майна створено ТОВ фірми "ТернопільбудЛТД", із статутним фондом 50623513 тис.крб., державна реєстрація якого проведена 15.12.1994 р.

В процесі господарської діяльності, 25.10.2001р. ТОВ фірма "ТернопільбудЛТД" реорганізувалося з правом правонаступництва у ВАТ "Тернопільбуд", а 04.06.2009р. ВАТ "Тернопільбуд" реорганізовано шляхом перетворення з правом правонаступництва у ТОВ "Тернопільбуд", на підставі рішення, прийнятого загальними зборами акціонерів товариства від 27.02.2009р.

В процесі реорганізації, спірне майно не вибувало із власності товариства, і на момент прийняття рішення перебуває на його балансі та в статутному фонді.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Тернопільбуд" звернулося до Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про проведення державної реєстрації права власності на будівлю гуртожитку за адресою: м.Чортків, вул. С.Бандери, 60/1, однак останнє листом від 14.04.2009р. відмовило у проведенні реєстрації, пославшись на те, що у приватизаційних (правовстановлюючих) документах, а саме: в додатку до акту прийомупередачі цілісного майнового комплексу зазначено гуртожиток для проживання одинаків в м. Чорткові, вул. Будівельників, 2, якої по даних БТІ в м. Чорткові не було, і не має.

Враховуючи відмову БТІ, ТОВ "Тернопільбуд" звернулося до Чортківської міської ради із заявою № 01/205 від 22.06.2009р. про оформлення за Товариством права власності на будівлю гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Чортків, вул. С.Бандери, 60/1.

Листом від 25.06.2009р. № 779, Чортківський міський голова, повідомив Товариство, що рішенням Виконавчого комітету Чортківської міської ради від 17.06.2009р. за № 351 право державної власності на гуртожиток оформлено за Регіональним відділенням Фонду державного майна Тернопільської області з видачею Свідоцтва про право власності. Дане Рішення прийнято Виконавчим комітетом Чортківської міської ради на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна Тернопільської області № 14 від 29.01.2009р."Про взяття на облік та внесення до ІППС "ЕТАП-МАЙНО" Єдиного реєстру обєктів державної власності, гуртожитку, який в процесі приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Тернопільбут", згідно якого гуртожиток по вул. С.Бандери, 60/ 1, м. Чортків взято на облік як державне майно.

З матеріалів справи вбачається, та на підставі цього, колегія суддів погоджується, з твердженням місцевого господарського суду про відповідність гуртожитку по вул.С.Бандери, 60/1 (бувша Міцкевича, 60/1) гуртожитку зазначеному в додатку до акту передачі під № 19 по вул. Будівельників, 2, оскільки судом правильно зазначено, що підтвердженням цього є дані про рік введення його в експлуатацію - 1988р., дані його первинної вартості - 425569 крб., що відповідають даним акту введенню його в експлуатацію, та дані залишкової вартості, яка складає 409967 крб., які відображенні у Відомості розрахунку відновної вартості орендованих будівель і споруд станом на 01.08.1993р. по ЖКК, яка є додатком до ОСОБА_10 оцінки відповідно до п.35 Методики 522, а також, висновок судовоекономічної експертизи від 16.04.2010р. проведеної Тернопільським відділенням Київського науководослідного інституту судових експертиз.

ОСОБА_10 з ст. 316 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р.(далі - Цивільний кодекс), визначено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, яке охороняється законом і таке право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 Цивільного кодексу).

В ст. 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 326 ЦК України встановлено, що від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

З метою належного забезпечення захисту права власності на нерухоме майно, до прийняття Верховною Радою України Закону про державну реєстрацію прав на обєкти нерухомого майна, оформлення права власності на такі обєкти провадиться на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, прийнятого на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 18.02.1998 року № 192 „Про заходи щодо створення системи реєстрації прав на нерухоме та рухоме майно та від 16.05.2002 року № 661 „Про заходи щодо створення системи реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі -Тимчасове положення).

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється з особливостями, передбаченими п.6 Тимчасового положення (в редакції від 22.01.2009р.), а саме: згідно пп.6.1"а" п.6 даного Положення, таке оформлення провадиться з видачею органами місцевого самоврядування свідоцтва про право власності фізичним особам та юридичним особам на підставі документів установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, згідно п.п.1.3,1.4, 1.5 Тимчасового положення, підлягають обовязковій державній реєстрації, яке здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць на підставі правовстановлювальних документів зазначених в Додатку № 1 до Тимчасового положення, до яких згідно п.п. 10,12 Додатку відносяться рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна та рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації.

Враховуючи відсутність чітких актів законодавства щодо обов'язкової передачі гуртожитків, інших об'єктів державного житлового фонду, що належали державним підприємствам, у комунальну власність, керуючись роз'ясненнями Міністерства юстиції України від 20.03.98 N 11-8-1122, Мінекономіки України від 17.03.98 N 23-23/378 та Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.03.98 N 5-79, органи приватизації включали вартість гуртожитків (коридорного типу, тобто такі, на які не видавалися ордери міських або районних адміністрацій на постійне проживання і вони не могли бути приватизовані) до вартості цілісних майнових комплексів підприємств, що підлягали приватизації.

Одночасно, варто зауважити, що документи, які стосувалися приватизаційної процедури, повинні були розроблятися з врахуванням положень Закону України «Про приватизацію державного майна», якими передбачалося, що його норми не поширюються на приватизацію обєктів державного житлового фонду. ОСОБА_10 ч. 2 ст. 5 Житлового кодексу УРСР будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягали поступовій передачі до відання місцевих рад.

Нормами Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 № 2558-ХІІ, не передбачено повноважень Фонду державного майна України на здійснення приватизації державного житлового фонду, так і на передання його у власність юридичних осіб в процесі приватизації.

Наказом Фонду державного майна України від 22.07.1998 № 1450 затверджено Порядок підтвердження права власності на нерухоме майно, яким передбачено, що підтвердженням права власності на нерухоме майно є виданий органом приватизації перелік нерухомого майна, яке приватизоване у складі цілісного майнового комплексу.

ОСОБА_10 з роз'ясненнями Фонду державного майна України, викладеними в листі від 30.12.2005 № 10-12-21463 "Щодо гуртожитків, приватизованих у складі цілісних майнових комплексів" та рішенням комітетів Верховної Ради України з питань соціальної політики та праці, будівництва, містобудування і житлово-комунального господарства, на яких розглядалася інформація Фонду державного майна України щодо порушення житлових прав громадян України, які проживають у гуртожитках (протокол № 1) від 24.04.2007 р. (копія долучена до матеріалів справи), гуртожитки, як об'єкти державного житлового фонду, не підлягали приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна", а ті, які включені до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, підлягають вилученню із статутних фондів за рішенням суду та передачі до комунальної власності.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445 (із внесеними змінами і доповненнями) визначено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, до якого віднесено й договір, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема договір купівлі-продажу (пункт 1 додатку 2). Зазначений перелік є вичерпний і додаток до акту прийому-передачі цілісного майнового комплексу як підстава проведення реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна відсутній.

За приписами ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 № 2163-XII, до об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами; незавершене будівництво; частки (паї, акції), що належать державі у майні господарських товариств та інших об'єднань. Будівлі (споруди, приміщення) за бажанням покупця приватизуються разом з об'єктами приватизації, що в них розташовані, якщо на це немає прямої заборони відповідно Фонду державного майна України, Верховної Ради Республіки Крим чи місцевої Ради народних депутатів. При наявності такої заборони зазначені будівлі (споруди, приміщення) передаються власникам приватизованих об'єктів за їх бажанням у довгострокову оренду.

У статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII визначено, що цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

ОСОБА_10 з ч.2 ст.З Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції Закону на дату приватизації) дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів житлового фонду.

За змістом ст.ст. 4-6 Житлового кодексу Української РСР, до складу житлового фонду входять житлові будинки, а також житлові приміщення в інших будівлях. Житлові будинки і житлові приміщення в інших будівлях, що належать державі, становлять державний житловий фонд.

Відповідно до статей 127-131 Житлового кодексу Української РСР та п.З Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208, гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території УРСР, утворюють житловий фонд (ст. 4 Житлового кодексу Української РСР).

Спеціальним законодавством, яке регулює приватизацію державного житлового фонду є Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду". ОСОБА_10 з ст. 1 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Спірна будівля належала до обєктів державного житлового фонду та була наділена спеціальним статусом гуртожиток. Спірний гуртожиток є обєктом державного житлового фонду, також тому, що зводився за державні кошти і був переданий у повне господарське відання державному підприємству - тресту "Тернопільпромбуд", що підтверджується доданими до позовної заяви документами і не заперечується самим позивачем.

Вищезазначені вимоги Закону виключають можливість приватизації гуртожитків у складі цілісного майнового комплексу. Тому не можна вважати правовстановлюючими документами: Договір купівлі продажу від 23.11.1993р., ОСОБА_10 оцінки вартості цілісного майнового комплексу, згідно якого така складає 50623513тис.крб., що відповідає розміру статутного фонду орендної фірми "Тернопільбуд", відомості розрахунку відновної вартості майна, що приватизується, які є додатками до ОСОБА_10 оцінки, ОСОБА_10 приймання передачі майна.

Гуртожитки, які є об'єктами державної власності та підлягають передачі в комунальну власність відповідно до Закону України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" з подальшою приватизацією житла мешканцями гуртожитку. І саме мешканці гуртожитку, з метою захисту своїх конституційних прав на житло, в особі третіх осіб : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_11 мають право вимагати визнання права державної власності на спірний гуртожиток. Інші особи, крім мешканців, згідно з чинним законодавством не мають будь-яких підстав для набуття права власності на гуртожиток.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач набув право власності на будівлю гуртожитку в процесі приватизації державного майна цілісного майнового комплексу орендної фірми "Тернопільбуд". В процесі розгляду справи в апеляційному провадженні, не встановлено фактів законного набуття позивачем права власності на будівлю гуртожитку в м.Чортків, вул. С.Бандери, 60/1. Колегія суддів не вважає, також, підтвердженням набуття такого речового права, факт перебування даного майна у статутному фонді товариства та на його балансі. Наведене свідчить про те, що ТзОВ «Тернопільбуд»не мало права приватизовувати та включати до статутного фонду товариства державний житловий фонд.

Відповідно до ст.104 ГПК України, підставами для скасування рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зробила висновок, що оскаржене рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2011 року у справі № 7/21/5022-288/2011(18/140-2421) є незаконним та необгрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

За наслідками скасування, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про прийняття нового рішення, яким в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільбуд»до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, Чортківської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Чортківської міської ради, Чортківського бюро технічної інвентаризації про визнання за позивачем права власності на будівлю гуртожитку розташованого за адресою: вул. С.Бандери, 60/1, м. Чортків, Тернопільська область, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги задоволити. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2011 року у цій справі скасувати і прийняти нове рішення. В позові відмовити.

Судові витрати покласти на ТзОВ «Тернопільбуд».

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 ГПК України.

Головуючий-суддя Дубник О.П.

Суддя Процик Т.С.

Суддя Скрипчук О.С.

Повний текст складено:

30.06.2011 року