Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" жовтня 2011 р. Справа № 5/5007/45/11

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Ляхевич А.А.

при секретарі Нагорній М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3426-НЮ від 05.09.2011 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, директор,

ОСОБА_3, довіреність №26/09 від 26.09.2011 р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (м.Київ)

до Дочірнього підприємства "Попільнянський Агрозахист" (смт.Попільня Житомирська область)

про стягнення 30414,68 грн.

з перервою в судовому засіданні, оголошеною згідно ст.77 ГПК України,

з 18.10.2011 р. по 20.10.2011 р.

Строк розгляду справи продовжувався згідно ухвали суду від 27.09.2011 р. за клопотанням сторін у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 30414,68 грн. оплати за надані залізницею послуги з утримання ділянки землі, зайнятою під"їздною колією у межах смуги відведення залізниці, у відповідності до договору №2175 від 01.09.2006 р. на подачу та забирання вагонів, укладеного між сторонами; затвердженої залізницею калькуляції витрат на утримання смуги відведення та додаткової угоди до договору №2175 від 01.09.2006 р., що передбачає внесення змін до п.14 договору в частині зміни суми відшкодування витрат на утримання смуги відведення. Позивач вказує, що вищезазначена додаткова угода до договору направлена на адресу відповідача 24.09.2009 р., а вручена адресату 01.10.2009 р., що підтверджує повідомленням про вручення поштового відправлення №7251/5. Посилаючись на п.3.4. Правил обслуговування залізничних під"їздних колій, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, згідно якого у разі неповернення залізниці підписаного проекту договору у 20-денний термін договір набирає чинності в редакції залізниці і такий же порядок оформлення поширюється на додаткові угоди, позивач вказує, що оскільки протягом 20-денного терміну відповідач додаткову угоду на адресу залізниці не повернув, а отже, додаткова угода набрала чинності в редакції залізниці. Керуючись п.14 договору з урахуванням пункту 1 додаткової угоди до договору, за утримання ділянки землі, зайнятої під"їздною колією у межах смуги відведення залізниці позивачем нараховано плату у розмірі 7366,08 грн. за період з вересня по грудень 2009 року, та за 12 місяців 2010 року і січень 2011 року у розмірі 23952,24грн. Вказуючи про здійснення відповідачем часткового розрахунку, позивач зазначає, що всього заборгованість складає 30414,68 грн. (розрахунок, а.с.11). Зазначає, що відповідач безпідставно відмовився від підписання накопичувальних карток, оформлених та пред"явлених позивачем для оплати нарахованої суми за утримання ділянки землі, зайнятої під"їздною колією та спорудами відповідача у межах смуги відведення залізниці за вказаний період, що підтверджується актами загальної форми, складеними за результатами такої відмови та накопичувальними картками.

Позивачем також подано додаткові пояснення (а.с.107-111).

В засіданні суду представник позивача підтримав доводи позовної заяви у повному обсязі та просить задовольнити позов.

Відповідач подав письмові заперечення на позовну заяву (вих.№27/09 від 26.09.11р., а.с.58-60), відповідно до яких позовну заяву не визнає повністю. Відповідач, зокрема, заперечує отримання додаткової угоди, про направлення якої вказує позивач, вказує, що з прізвищем ОСОБА_4 (зазначений в повідомленні про вручення поштового відправлення, на яке посилається позивач) взагалі в ДП "Попільнянський Агрозахист" ніхто не працював. Єдиний працівник зі схожим прізвищем колишній охоронець на підприємстві ОСОБА_4 був звільнений ще 01.07.2009 р., а тому отримати кореспонденцію позивача, як стверджує останній, з проектом додаткової угоди 01.10.2009 р., в будь-якому разі не міг. Відповідач вказує, що йому невідомо ні про направлення позивачем додаткової угоди, ні про факт отримання її від імені підприємства, ні про особу, яка могла б отримати вказану кореспонденцію. Вважає, що позивачем не дотримано вимог п.3.4 розділу 3 Порядку укладення договорів про експлуатацію під"їздних колій і договорів про подачу та збирання вагонів, а тому додаткова угода є неукладеною та не породжує для відповідача прав та обов"язків. Крім того, вказує, що позивачем не надано жодного доказу виконання робіт (надання послуг) як по договору від 01.09.2006 р. №2175, так і по договору №275/356 від 16.06.2009 р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надання залізницею послуг.

Відповідачем надано додаткові заперечення (а.с.119-121), в яких наголошено також на тому, що Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього Збірника (наказ Мінтрансу України від 15.11.1999 р. №551), на який посилається позивач, з 01.05.2009 р. втратив чинність. Після цього, між сторонами у справі укладено договір №275/356 про організацію перевезень вантажів та надання залізницею послуг (передбачений Правилами розрахунків за перевезення вантажів ст.62 Статуту). У відповідності до п.2.2.2. договору №275/236, сторонами передбачено, що залізниця зобов"язана "…надавати "вантажовідправнику" додаткові послуги, пов"язані з перевезенням вантажів, в т.ч. за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору". Водночас, в п.2 додатку №1 до договору №275/356, де вказано підкод 014 "Утримання ділянок землі у смузі відведення" відсутня ставка збору за вказаний вид послуг (її розмір).

Представники відповідача в засіданні суду проти позовної заяви заперечили, вважають позов безпідставним та просять відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору на подачу та забирання вагонів при станції Попільня Козятинської дирекції ДТГО "Південно-Західна залізниця", укладеного між ДТГО "Південно-Західна залізниця" та Дочірнім підприємством "Попільнянський Агрозахист", терміном дії з 01.09.2006 року до 31.08.2011 р., за номером №2175 (а.с.12-13), на умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під"їздної колії, яка належить власнику, та примикає до станції Попільня ДТГО "Південно-Західна залізниця" через стрілку №11 до станційної колії №3 обслуговується локомотивом залізниці.

Відповідно до п.3 договору №2175 у межах смуги відведення залізниці під"їздною колією і спорудами власника зайнято ділянку землі площею 1925 кв.м.

У відповідності до п.14 вказаного договору власник сплачує залізниці плату:

- за подачу, забирання вагонів згідно Тарифного керівництва №1,

- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами,

- за складуваня вантажів або примиканні під"їздних колій у смузі відведення згідно Тарифного керівництва №1,

- за маневрову роботу згідно Тарифного керівництва №1,

- інші збори і плати згідно тарифного керівництва №1.

Збір за утримання ділянки землі, наданої залізницею в тимчасове користування підприємству для улаштування примикання під"їздної колії сплачується не пізніше як за 10 діб до початку звітного місяця. Збори і плати вносяться централізовано через Техпд-2.

Слід зазначити, що згідно з наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317 "Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги", з 01.05.2009 р. втратив чинність Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1), затверджений наказом Мінтрансу України від 15.11.1999 р. №551, зареєстрований у Мін'юсті України 01.12.1999 р. за №828/4121. Встановлено, що остаточний розрахунок платежів за перевезення вантажів, які відправлені до 30.04.2009р. виконується за Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1).

При цьому, новим Збірником тарифів не встановлено плату за утримання ділянки землі у межах смуги відведення.

В пункті 32 розділу ІІ Наказу Мінтрансу від 26.03.2009 р. № 317 "Про затвердження Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги"- встановлено перелік видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними тарифами (на підставі окремих договорів) (таблиця 5), в т.ч. інші послуги на прохання вантажовласників, що пов'язані з перевезенням вантажів, для яких не наведено готової плати у цьому Збірнику та перелік яких визначається Укрзалізницею.

Визначено, що розрахунки за роботи й послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються суб'єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. Вільні тарифи визначаються виходячи з кон'юнктури ринку, якості і споживчих властивостей робіт і послуг.

При реалізації послуг за вільними тарифами сторони визначають методи погодження тарифу: підписання протоколу за допомогою засобів зв'язку тощо виходячи з умов реалізації (терміновості реалізації та ін.).

Після введення в дію нового Тарифного керівництва №1, 16.06.2009 року між сторонами у справі укладено договір №275/356 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (а.с.14). Предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов"язаних із перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1. договору).

У відповідності до п.2.1.1. договору №275/356, відповідач має право, зокрема, отримувати від залізниці послуги, передбачені статутом залізниць України, даним договором, діючими Правилами перевезень, затвердженими наказом Міністерства транспорту України, діючим Тарифним керівництвом №1, затвердженим наказом Міністерства транспорту України та іншими нормативно-правовими актами та документами розпорядчого характеру, що регулюють питання, пов"язані з перевезенням та проведенням розрахунків.

Відповідно, пунктом 2.2.2. договору №275/356, залізниця зобов"язана приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження/вивантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов"язані з перевезенням вантажів, в т.ч. за вільними тарифами, перелік яких зазначається у додатку до цього договору.

У відповідності до додатку №1 до договору від 16.06.2009 р., сторонами досягнуто згоди про застосування переліку послуг, що надаються за вільними тарифами, згідно переліку у розділі 32 розділу 2 Збірника тарифів. Водночас, в п.2 додатку №1 до договору №275/356 "Таблиця ставок тарифів на послуги (роботи, операції) без ПДВ", де вказано підкод 014 "Утримання ділянок землі у смузі відведення" відсутня ставка (розмір) збору за вказаний вид послуг вчинено проштрих.

Таким чином, у відповідності до умов договору №275/356 від 16.06.2009 р. з додатком №1, дія яких встановлена в п.7.1. договору - три роки з моменту підписання сторонами, плата за утримання ділянок землі у смузі відведення не встановлена.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач вказував, що у відповідності до телеграми Державної адміністрації залізничного транспорту України від 30.04.2009 р. №ЦЗМ-14/703, в якій оголошено перелік видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними тарифами та визначені як складові договірного тарифу НР 9 "Інші послуги на прохання вантажовласників, що пов"язані з перевзенням вантажів для яких не наведено готової плати у Збірнику та перелік яких визначається Укрзалізницею", супровідним листом від 24.09.2009 р. №59-549 надіслав відповідачу 2 екземпляра додаткової угоди до договору №2175 від 01.09.2006 р. для підписання. Як зазначено у наданому позивачем супровідному листі, підписаний та скріплений печаткою 1 екземпляр додаткової угоди з тарифами погодження залізниці слід повернути у встановлений термін в Козятинську дирекцію залізничних перевезень (а.с.16).

Слід зазначити, що в розділі 3 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, встановлено Порядок укладання договорів про експлуатацію під'їзних колій і договорів про подачу та забирання вагонів.

У відповідності до п.3.4. Правил, затверджених наказом №644, оформлення договору про експлуатацію під'їзної колії та договору про подачу та забирання вагонів виконується в такому порядку:

проект договору розробляється залізницею. Підписаний у двох примірниках проект договору надсилається на підпис підприємству. Підприємство підписує і повертає залізниці проект договору у двадцятиденний термін. Цей термін обчислюється: у разі пересилки проекту договору з посильним - з дати розписки про отримання договору, у разі пересилки поштою - з дати календарного штемпеля поштового відділення в пункті знаходження адресата. Якщо при підписанні договору в підприємства виникнуть заперечення стосовно його умов, то незалежно від цього воно підписує договір, складає протокол розбіжностей і направляє його у двох примірниках залізниці одночасно з підписаним договором. Наявність розбіжностей оговорюється в договорі. У разі неповернення залізниці підписаного проекту договору у двадцятиденний термін, договір набирає чинності в редакції залізниці;

залізниця не пізніше ніж через 20 днів після отримання цього протоколу розбіжностей зобов'язана призначити день розгляду розбіжностей, про що вона має повідомити підприємство у десятиденний термін після отримання протоколу і не пізніше ніж за 10 днів до призначеної дати розгляду. Якщо залізниця у вказаний термін не призначить дату розгляду розбіжностей, договір набирає чинності в редакції підприємства. У випадку неприбуття представника підприємства у призначений термін для розгляду розбіжностей договір набуває чинності в редакції залізниці;

розбіжності, що залишилися неврегульованими, оформлюються новим протоколом і у двадцятиденний термін після дня їх розгляду передаються залізницею до господарського суду. Якщо в указаний термін розбіжності не будуть направлені до господарського суду, то договір набуває чинності в редакції підприємства.

Такий порядок оформлення поширюється на додаткові угоди до договору, на його продовження, доповнення або часткові зміни.

При цьому, згідно п.3.5. Правил, затверджених наказом №644, договір про експлуатацію під'їзної колії та договір про подачу та забирання вагонів підписується начальником залізниці або іншою уповноваженою ним посадовою особою. Якщо договір підписується уповноваженою посадовою особою за дорученням начальника залізниці, то в ньому робиться посилання на це доручення із зазначенням його номера та дати.

З наявної в матеріалах справи засвідченої позивачем копії додаткової угоди (а.с.17, 112) вбачається, що згідно проекту угоди в редакції залізниці, ДТГО "Південно-Західна залізниця" в особі першого заступника начальника залізниці, який діє на підставі довіреності та ДП "Попільнянський Агрозахист" домовились щодо змін істотних умов договору №2175 від 01.09.2006 р., а саме, викласти в новій редакції п.14 абзац 3 договору: За утримання ділянок землі у смузі відведення залізниці згідно Тарифного керівництва №1, сплачується не пізніше, як за 10 днів до початку звітного місяця, за ставками, визначеними калькуляціями за формулою: (П+К) х S,

де П - діюча ставка місцевого земельного податку за 1 кв.м.;

К - витрати залізниці на утримання 1 кв.м. землі в межах смуги відведення залізниці, розраховується залізницею один раз на рік та доводяться до відома підприємства шляхом вивішення оголошень в товарній касі станції (шляхом направлення повідомлень чи в будь-який інший спосіб виходячи з умов технології роботи станції;

S - площа земельної ділянки, зайнята під"їздною колією у межах смуги відведення, кв.м.

Всі інші абзаци залишаються без змін. Дана додаткова угода являється невід"ємною частиною договору, укладається у двох примірниках по одному для кожної сторони і діє з 01.09.2009 р. до закінчення терміну договору.

Досліджуючи питання надсилання додаткової угоди відповідачу, отримання останнім даної угоди, та, відповідно, дотримання позивачем порядку укладення договорів, визначеного Правилами, затвердженими наказом №644, господарський суд встановив наступне.

В якості доказів надіслання додаткової угоди відповідачу позивач подає реєстр №1 кореспонденції від 28.09.2009 р. (а.с.113), який свідчить, що відправником ДН-" Козятинська дирекція залізничних перевезень надіслано кореспонденцію в смт.Попільня ДП "Попільнянський агрозахист", та фіскальний від 28.09.2009 р. №8524 (а.с.114). Слід зазначити, що із зазначених документів не вбачається яку саме кореспонденцію надіслано 28.09.2009р. відповідачу, зокрема, що надіслано саме додаткову угоду до договору №2175 від 01.09.2006 р. на подачу та забирання вагонів при станції Попільня, укладеного між ДТГО "Південно-Західна залізниця" та Дочірнім підприємством "Попільнянський Агрозахист".

Крім того, згідно додаткової угоди, укладена вона ДТГО "Південно-Західна залізниця" першим заступником начальника залізниці, а подані в якості доказів направлення додаткової угоди документи свідчать про надіслання кореспонденції відповідачу з ДН-2 Козятинської дирекції залізничних перевезень (м.Козятин), а не ДТГО "Південно-Західна залізниця" (місцезнаходження якого м.Київ - а.с.90), тобто, неналежним відправником, який не є стороною додаткової угоди, що не тільки не підтверджує надіслання саме додаткової угоди листом, докази направлення якого відповідачу надані позивачем, а навпаки, опосередковано вказує на протилежне.

Стосовно доказів отримання додаткової угоди відповідачем, в якості такого доказу позивачем подано повідомлення про вручення поштового відправлення - рекомендованого листа за №7251/5 (а.с.18). З вказаного повідомлення вбачається, що рекомендований лист відправлено з Козятина (Козятинська дирекція Південно-Західної залізниці) 28.09.2009р., на ім"я директору ДП "Попільнянський Агрозахист". У відповідній графі повідомлення зазначено, що рекомендований лист вручено 01.10.2009р. особисто за довіреністю (підкреслено) уповноважено (дописано) ОСОБА_4. При цьому, штемпель поштового відділення на повідомленні датований 06.10.2009 р.

У відповіді на запит суду щодо особи, яка 01.10.2009 р. отримала від імені ДП "Попільнянський Агрозахист" рекомендованого листа №7251/5, Житомирська дирекція Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта" повідомила, що згідно вимог пункту 122 Правил надання послуг поштового зв"язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. №270, заяви про внутрішні поштові відправлення приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання. Термін зберігання виробничих документів складає 12 місяців, а тому надати запитану судом інформацію не виявилось можливим (а.с.118).

Слід зазначити, що судом досліджено та встановлено, що жодна особа під прізвищем ОСОБА_4 не працювала на підприємстві відповідача у 2009 році, що вбачається з платіжних відомостей на видачу зарплати за 2009 рік (а.с.62-74). З поданих у справу доказів вбачається, що на підприємстві відповідача працював охоронець зі схожим прізвищем - ОСОБА_4, проте, будь-які підстави вважати, як стверджує представник позивача, що саме вказаний охоронець міг отримати листа з додатковою угодою від імені відповідача - відсутні, тим більше, що згідно тих же платіжних відомостей за 2009 рік, а також, наказу №5-к від 01.07.2009 р. про звільнення (а.с.61) та видаткового касового ордеру №67 від 03.07.2009р. (а.с.124), даний охоронець був звільнений за власним бажанням ще в липні 2009 року. Тобто, в будь-якому разі, як названий охоронець ОСОБА_4, так і ОСОБА_4, особа якого не встановлена, не міг бути уповноваженим представником відповідача у вересні-жовтні 2009 року, оскільки навіть не був його працівником.

Крім того, суд приймає до уваги, що кореспонденція, надіслана рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення за №7251/5 адресована саме директору ДП "Попільнянський Агрозахист". Директором ДП "Попільнянський Агрозахист" згідно наказу №7 від 26.04.2005 р. є ОСОБА_5 (а.с.92). Водночас, будь-яких доказів на підтвердження отримання рекомендованого листа №7251/5 належним адресатом - директором ДП "Попільнянський Агрозахист", суду не надано.

За таких обставин, позивачем не доведено належними доказами дотримання визначеного порядку укладення договорів та вступу в дію додаткової угоди в редакції залізниці.

Також, судом прийнято до уваги, що в Правилах розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, в розділі 2 встановлено Порядок розрахунків за перевезення вантажів залізницями через розрахункові підрозділи залізниць. Відповідно до п.2.1. Правил розрахунків за перевезення вантажів, розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг. Згідно п.2.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів, розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і відправником (одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1).

Відповідно до п.3.1. додатку 1 до пункту 2.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів, розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається Вантажовласником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів. Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін і зазначається в доповненні до цього договору.

З огляду на вищевикладене, враховуючи укладення сторонами після втрати чинності Тарифним керівництвом №1, яким передбачалась плата за утримання ділянок землі у смузі відведення, нового договору - за №275/356 від 16.06.2009 р. з додатком №1, відповідно до нових діючих Правил, затверджених наказом №644, в додатку до №1 якого зазначалась така послуга як утримання ділянок землі у смузі відведення, проте, плата за таку послугу не передбачалась, господарський суд погоджується із доводами відповідача про те, що додаткова угода із встановленням вільного тарифу за додаткову послугу - утримання ділянки землі у смузі відведення - мала бути укладеною до договору №275/356 від 16.06.2009 р., а не договору №2175 від 01.09.2006 р. Такого висновку суд дійшов також з урахуванням наступного. У позовній заяві позивач зазначав про часткову сплату відповідачем наданих залізницею послуг з утримання ділянки землі в межах смуги відведення, надаючи, при цьому, відповідні докази (а.с.24-31). Проте, з наданих позивачем документів вбачається, що посилання в них містяться саме на договір від 16.06.2009 р., а не на договір №2175, додаткову угоду до якого, за твердженням позивача, слід вважати укладеною сторонами.

Слід зазначити, що при вирішенні спорів між залізницею та суб"єктами господарювання з приводу надання додаткових послуг та їх оплати, господарські суди повинні враховувати, що залізниця має довести замовлення відповідачем цих додаткових послуг, наявність між сторонами договірних відносин та погодження відповідних тарифів, а також подати докази надання таких послуг.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності до ст.14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено принцип свободи договору, а саме, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з вищевикладених встановлених обставин справи, додаткова угода або окремий договір на виконання телеграми Укрзалізниці сторонами не укладались, підстави вважати укладеною додаткову угоду до договору №2175 від 01.09.2006 р. на подачу та забирання вагонів при станції Попільня, укладеного між ДТГО "Південно-Західна залізниця" та Дочірнім підприємством "Попільнянський Агрозахист" - відсутні, а отже, відсутня домовленість сторін щодо надання додаткової послуги з утримання ділянки землі в межах смуги відведення та розміру плати за вказану послугу. При цьому, за відсутності погодження сторонами як надання відповідачу послуг з утримання ділянки землі в межах смуги відведення, так і вільних тарифів на вказану послугу, надані позивачем накопичувальні картки з актами загальної форми, складених про відмову відповідача від підписання накопичувальних карток, не можуть слугувати доказами надання таких послуг.

Вказане виключає наявність у відповідача зобов"язань щодо оплати додаткових послуг, наданих залізницею, плата за які не встановлена чинним між сторонами договором.

Таким чином, оскільки норами чинного законодавства, зокрема, і господарським кодексом України, Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, Правилами обслуговування залізничних під"їздних колій та Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, не передбачено обов"язку відповідача здійснювати оплату за утримання позивачем смуги відведення, обов"язковість надання відповідної послуги саме позивачем відповідачу і споживання відповіачем послуги з утримання ділянок землі у смузі відведення також не передбачена нормами чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі не є законним та обгрунтованими, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ляхевич А.А.

Повний текст рішення підписано 21.10.2011 р.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (прост.)

3 - відповідачу (прост.)