ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" вересня 2011 р. Справа № 5019/1925/11

Суддя Войтюк В.Р. розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнеекопродукт"

про стягнення в сумі 1 452 грн. 17 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 за дов. від 10.08.2011 р.

Від відповідача : не з'явився

Суть спору: Державне підприємство "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнеекопродукт" про стягнення заборгованості за надані згідно договору № 126-5 від 21.03.11 р. послуги у розмірі 1 326 грн. 71 коп., 82 грн. 82 коп. пені, 15 грн. 92 коп. інфляційних нарахувань, 5 % річних у розмірі 26 грн. 72 коп.

У судовому засіданні 26 вересня 2011 року представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог в частині нарахування пені, 5% річних, інфляційних нарахувань (в порядку ст.22 ГПК України), відповідно до якої просить стягнути з відповідача 82 грн. 26 коп. пені, 26 грн. 53 коп. 5% річних, 10 грн. 61 коп. збитків, завданих внаслідок інфляції (а.с.26), а також суму основного боргу у розмірі 1 326 грн. 71 коп..

Оскільки заяву подано до прийняття рішення у справі, вона відповідає вимогам ст. 22, ГПК України, - господарський суд прийняв її до розгляду.

Представник відповідача в судове засідання 26 вересня 2011 року не з'явився, відзиву на позов не подав, вимог не заперечив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви без участі відповідача відповідно до ст.75 ГПК України.

У результаті розгляду матеріалів справи господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнеекопродукт" 21 березня 2011 року уклали договір № 126-5 про надання послуг, згідно якого Виконавець (позивач) в період дії даного Договору зобов'язується надавати послуги: проведення випробувань продукції на відповідність нормативним документам ( в подальшому по тексту іменовано "Послуги"), а Замовник (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити вказані Послуги в порядку визначеному чинним Договором ( а.с. 5).

Розрахунки за чинним Договором здійснюються Замовником шляхом перерахування на банківський рахунок Виконавця грошових коштів в розмірі, визначеному у "Рахунку на оплату", наданому Виконавцем Замовнику. Строк здійснення розрахунків Замовником з Виконавцем становить 3 (три) банківських дні з моменту надання Виконавцем Замовнику "Рахунку на оплату" ( пп. 2.1. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.11 року (пп.6.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими особами Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнеекопродукт" і скріплений відбитками печаток сторін.

На виконання умов вказаного Договору позивачем надано відповідачу послуги у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами Актом № 11ОУ-05558 здачі-приймання робіт (а.с.6) на загальну суму 1 326 грн. 71 коп..

Рахунок на оплату № 11 СФ-06794 від 21 березня 2011 року наданий позивачем відповідачу 21 березня 2011 року ( а.с. 25).

Оплата за отримані від позивача послуги відповідачем не проведена і за ним, станом на день розгляду справи, рахується заборгованість в сумі 1 326 грн. 71 коп.

Згідно п. 4 Договору позивач нарахував відповідачу 82 грн. 26 коп. пені, 26 грн. 53 коп. 5% річних, 10 грн. 61 коп. збитків, завданих внаслідок інфляції згідно розрахунку (а.с.27).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (ст.901 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 903 ЦК України, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строк та в порядку, що встановлено договором.

У відповідності до ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Докази виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в матеріалах справи відсутні.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (ч.2 ст.625 ЦК України).

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки прострочення відповідача по оплаті отриманих послуг мало місце, то позовні вимоги про стягнення 1 326 грн. 71 коп. боргу, 82 грн. 26 коп. пені, 26 грн. 53 коп. 5% річних, 10 грн. 61 коп. збитків, завданих внаслідок інфляції згідно розрахунку є підставними та підлягають задоволенню за обґрунтованим розрахунком позивача.

На відповідача покладаються витрати по сплаті держмита та судові витрати на підставі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 46-49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівнеекопродукт" (34500, Рівненська область, Дубенський район, с.Сатиїв, вул. Млинівська, 11, код 30504532) на користь Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (33028, м.Рівне, вул.Замкова, 31, код 02568294) 1 326 грн. 71 коп. боргу, 82 грн. 26 коп. пені, 26 грн. 53 коп. 5% річних, 10 грн. 61 коп. збитків, завданих внаслідок інфляції згідно розрахунку, 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Р.Войтюк

Повний текст рішення оформлено та підписано 29.09.2011р.