ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2011 р. Справа № 5023/5738/11

вх. № 5738/11

Суддя господарського суду Рильова В.В.

при секретарі судового засідання Боброва Д.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 , за довіреністю №683 від 01.10.2009 р.; відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю від 21.08.2011 року, ОСОБА_3, за довіреністю від 21.08.2011 року, ОСОБА_4, за довіреністю від 21.09.2011р.;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу", м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Котельні лікарняного комплексу", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі у сумі 48501,87грн. та заборгованості по відшкодуванню комунальних послуг у сумі 707,04грн. , також позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 26865,00грн. та судові витрати покласти на відповідача.

05.08.2011р. на адресу суду через канцелярію від відповідача надійшла зустрічна позовна заява (вх.№ 14986), в якій ФОП ОСОБА_5 просить суд визнати недійсним договір оренди нерухомого майна від 07.09.2010р., укладений між сторонами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.08.2011р. відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви відповідача.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду Ухвалу господарського суду Харківської області від 05 серпня 2011 року у справі 5023/5738/11 залишено без змін.

08.08.2011р. позивач, звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій збільшує суму позову та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі в сумі 48501,87грн., відшкодуванню комунальних послуг у сумі 2835,42грн та матеріальну шкоду в сумі 26865,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.10.2011 року було прийнято заяву позивача про збільшення суми позову до розгляду судом. Задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено на "19" жовтня 2011 р. о 10:00.

17 жовтня 2011 року на адресу суду через канцелярію від позивача надійшли витребувані судом документи (вх.19893), які долучаються до матеріалів справи.

19 жовтня 2011 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 10 години 30 хвилин 21 жовтня 2011 року.

Представник позивача у судовому засіданні 21 жовтня 2011 року позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення суми позову та просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та просить суд в задоволені позову відмовити. Відповідач зазначив, що позивач порушив умови договору, так як передав приміщення неналежної якості та з його вини відповідач не мав можливості використовувати його за призначенням. Надав клопотання (вх.32558), в якому просить суд долучити до матеріалів справи фотографії та відеозйомку, на підтвердження наявності грибка та вологості у приміщенні. Суд долучає надані документи до матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

07 вересня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Котельні лікарняного комплексу(позивачем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (відповідачем) був укладений договір оренди нерухомого майна (Договір), відповідно до умов якого, орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення (надалі - Майно), загальною площею 162,8кв.м. (згідно з планом-схемою, який додається та є невідємною частиною цього договору), розміщених за адресою: м. Харків, вул. Соціалістична,74-А. Майно передається в оренду з метою надання перукарських послуг населенню та інших видів діяльності суборенди. (п.1.1. Договору)

Згідно з п.2.1. Договору, Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі Майна.

На виконання зазначеного вище пункту Договору, між сторонами 07.09.2010р. був складений та підписаний акт прийому-передачі нежитлового приміщення . (арк.спр. 14).

Пунктом 4.2. Договору, орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Крім того, п.3.1. Договору, визначений розмір орендної плати, що визначається за згодою сторін та становить 10 000,00 грн. на місяць у т.ч. ПДВ- 1666,67 грн.

Згідно з п. 3.2. Договору орендна плата сплачується щомісяця в порядку попередньої оплати 1 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 5.3. Договору орендар зобов'язаний протягом 10 днів з моменту прийняття об"єкта перерахувати орендну плату за поточний та наступний місяці.

Відповідно до п.10.1. Договору, він діє з 07.09.2010 року до 07.09.2012 року включно.

Позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення орендної плати за період з вересня 2010 року по червень 2011 року в сумі 48501,87 грн. та комунальних витрат в сумі 2835,42 грн., посилається на те, що договір оренди діяв до 10.06.2011 року.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що приміщення йому було передано позивачем в стані непридатному для використання під перукарські послуги, у зв"язку з чим позивач порушив умови договору оренди щодо передачі приміщеня належної якості.

Тому згідно п.1.ч.1 статті 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якого, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору відповідач відмовився від зобов"язань в односторонньому порядку.

Проте такі посилання відповідача суд вважає необгрунтованими виходячи з наступного.

Законом встановлено, що згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1.п.1 статті 611 Цивільного кодексу України одностороннє припинення зобов"язань можливе якщо це встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 651 Цивільного кодексу Укараїни передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Також статтею 784 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо:1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Відповідачем не надано доказів звернення до суду з вимогою про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку.

Крім того відповідачем не надано доказів істотного порушення позивачем умов договору, оскільки за актом приймання - передачі майна від 07.09.2010р., позивач передав відповідачу приміщення у належному стані. Претензій щодо стану орендованого приміщення в актах не зазначено. До того ж, в матеріалах справи наявний висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/92653 від 26.11.2010р., проведений Ленінською районною санітарно - епідеміологічною станцією Державної санітарно - епідеміологічної служби Міністерства охорони здоров`я України, яким встановлено, що об`єкт експертизи - перукарня ФОП ОСОБА_6 за адресою: м. Харків, вул. Соціалістична, 74-а відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України і може бути використаний в заявленій сфері застосування.

Тому посилання відповідача у своєму листі позивачу від 01.03.2011 року про те, що ним були виявлені ознаки грибка на стінах та вікнах у листопаді 2010 року нічим не підтверджені, а навпаки спростовуються вищевказаними матеріалами справи.

Крім того, посилання відповідача на те, що причиною виникнення грибка є ушкоджений дах, внаслідок протікання якого відбулося ураження стін приміщення пліснявою і грибком та занадто висока вологість, і в цьому вбачається вина позивача, документально не підтверджено.

Згідно статті 776 Цивільного кодексу України ремонт поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач пртягом дії договору оренди не звертався до позивача з вимогою про ремонт приміщення або з претензією щодо пошкодження даху в приміщенні.

У висновку проведеному Ленінською районною санітарно - епідеміологічною станцією Державної санітарно - епідеміологічної служби Міністерства охорони здоров`я України немає ссилки на причину появи грибка та плісняви, лише зазначається підвищена вологість у приміщенні. У висновку також не зазначено причину виникнення вологості у приміщенні.

Тобто відповідач не довів вини позивача в тому, що він передав неналежної якості приміщення та самого факту того, що приміщення було передано неналежної якості. Матеріали справи свідчать про інше.

Тобто, обставин з якими закон пов"язує право відповідача в однобічному порядку достроково припинити договір немає.

Відповідно до п.10.3 Договору, за ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п.10.3.1. Договору, за ініціативою Орендаря договір може бути розірвано за письмовою заявою, поданою Орендодавцю за 90 (дев'яносто) днів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач направив позивачу лист від 01.03.2011 року про дострокове розірвання договору оренди. Позивач, отримавши від відповідача лист 10.03.1011р. погодився з пропозицією дострокового розірвання договору відповідно до п.10.3.1. Договору, а саме розірвати його з червня 2011 року, про що направив відповідачу відповідь.

Доказів того, що відповідач не погодився з позивачем і зверненувся до суду з позовом про розірвання договору оренди і прийнятого судом відповідного рішення не має. Крім того, доказів повернення приміщення відповідачем позивачу за актом приймання - передачі до суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що договір оренди припинився відповідно до п.10.3.1 договору 10.09.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 07.09.2010р. по 10.06.2011р. позивачем за договором оренди нарахована орендна плата відповідачу в розмірі 93 333,33 грн., в матеріалах справи підтверджено ,що відповідачем було сплачено по договору від 07.09.2010р. сусу в розмірі 44 831,46 грн.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов"язання за Договором виконав у повному обсязі, проте, відповідач в супереч умовам договору та діючому законодавству, обов'язки по сплаті орендної плати та комунальних послуг не виконував належним чином, оплата орендної плати здійснювалась орендарем несвоєчасно та не в повному обсязі, з урахуванням чого, за період з 07.09.2010р. по 10.06.2011р. заборгованість відповідача перед позивачем складає по орендній платі в сумі 48501,87грн., що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлені частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимоги ст.759 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Посилання відповідача на те, що санітарно-епідеміологічна станція заборонила проводити підприємницьку діяльність по наданню перукарських послуг в орендованому приміщенні, не є підставою для звільнення відповідача від сплати орендної плати, оскільки, відповідно до статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Доказів того,що орендар повернув приміщення позивачу в справі не міститься. Відповідно до положень статті 286 Господарського кодексу України розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об'єкта оренди. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до п.п. 4,6 статті 762 Цивільного кодексу України, наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Проте, відповідачем факту того, що виникнення плісняви та грибка, в орендованому ним приміщенні відбулося не у зв"язку з діяльністю відповідача, а з вини позивача, або з інших підстав, суду не доведено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 29.06.2011р. цінним листом з описом вкладення була направлена відповідачу вимога про оплату заборгованості по орендній платі, комунальним послугам, яка була залишена без відповіді та без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, суму заборгованості відповідачем не сплачено. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства та умов договору, суд знаходить що сума заборгованості за орендну плату, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі в розмірі 48 501,87 грн.

Відповідно до п.п.4.6. договору оренди повинен був укласти договори на надання комунальних послуг у повному обсязі із відповідними спеціалізованими організаціями.

Відповідно до п.п.4.7 договору оренди у разі відшкодування затрат за комунальні послуги Орендодавець мав проводити попередню оплату за првилами постачання постачання послуг (опалення, електроенергія).

Оскільки орендар не уклав від власного імені договори на надання комунальних послуг, то фактично орендодавець ТОВ Котельні лікарняного комплексусплачував комунальні послуги за приміщення, а по результатам кожного місяця надавав рахунок, в якому визначався в грошовому виразі та в натуральних одиницях розмір наданих комунальних послуг, за період з 07.09.2010р. по 10.06.2011р. за 9 місяців нараховано за відшкодування комунальних послуг в розмірі 20173,00 грн., проте сплачено орендарем за період з 07.09.2010р. по 10.06.2011р. лише 14681,58 грн.

Таким чином, за період з 07.09.2010р. по 01.06.2011р. заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню комунальних послуг складає 2835,42грн.

На підставі вказаного, суд знаходить позовні вимоги про стягнення орендної плати в сумі 48 501,87 грн. та комунальних витрат в сумі 2835,42 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем до стягнення з відповідача заявлена сума матеріальної шкоди в розмірі 26865,00 грн. В обгрунтування зазначеної вимоги, позивач посилається на те, що при обстеженні стану орендованого приміщення по вул. Соціалістичній, 74-А в м.Харкові було виявлено, що діями орендаря спричинена шкода приміщенню, яка полягає в наступному: стіни значно забруднені та подряпані, потребують покраски пл. 378 м2; при встановленні своєї реклами Орендар пошкодив фасад будівлі 72 м2, необхідні витрати на демонтаж реклами; шпалери значно забруднені, подряпані, мають дірки, потребують заміни; зламана кришка від унітазу; плитка має дірки, поламана, 16 штук плитки потрубує заміни; ролет поламаний, потребує заміни; вхідні двері потребують заміни, в них зоблений отвір-вікно; в двох кімнатах відсутнє світло, електропроводка потребує ремонту.

Відповідно до п.4.5. Договору орендар зобов'язаний у разі розірвання договору оренди повернути Орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, по акту приймання-передачі, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати орендованого майна з вини Орендаря.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобовязання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди (позадоговірна шкода).

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди субєкту або субєктом господарювання.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, підставою для стягнення збитків є наявність в діях заподіювача шкоди складу цивільно-правової відповідальності: протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди, прямий причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та шкодою, наявність вини.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Позивач в підтвердження того, що приміщення на даний час змінено відповідачем та не відповідає тому стану, в якому було передано в оренду, суду не надав. Доказів того, що саме відповідачем було завдано шкоду орендованому ним приміщенню, суду також не надано.

Крім того позивачем не доведено наявності винних дій відповідача та не надано доказів того, що приміщення під час передачі в оренду відповідачу не мало викладених у дефектному акті ознак: стіни значно забруднені та подряпані, потребують покраски пл. 378 м2; при встановленні своєї реклами Орендар пошкодив фасад будівлі 72 м2, необхідні витрати на демонтаж реклами; шпалери значно забруднені, подряпані, мають дірки, потребують заміни; зламана кришка від унітазу; плитка має дірки, поламана, 16 штук плитки потрубує заміни; ролет поламаний, потребує заміни; вхідні двері потребують заміни, в них зоблений отвір-вікно; в двох кімнатах відсутнє світло, електропроводка потребує ремонту.

З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку, що позивачем по справі не доведено документально заподіяння збитків саме відповідачем, (що саме ці збитки заподіяні протиправними діями відповідача), не доведено в діях відповідача наявності складу цивільно-правової відповідальності та протиправності його поведінки, та немає прямого зв"язку між поведінкою відповідача та шкодою, завданою приміщенню.

Згідно зі ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вказаного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 26865,00 грн. не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, державне мито та витрати зі сплати інформаційно-технічного забезпечення покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 759, 762, 1192 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, статтями 193,198, 217, 230, 285 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 47-49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (63410, с.Красна Поляна, Зміївського району, Харківської області, вул.Перемоги, 28, Ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018, м.Харків, вул. Балакірєва,3, р/р 7 в АТ БАНК "Меркурій", МФО 351663, ) заборгованість по орендній платі в розмірі 48501,87 грн., заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг в розмірі 2835,42грн., державне мито в розмірі 513,37 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 154,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в частині стягнення суми матеріальної шкоди в розмірі 26865,00 грн. - відмовити.

Суддя Рильова В.В.

Повний текст рішення по справі 5023/5738/11 складено та підписано 26.10.2011 року.