ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2011 року Справа № 6/5005/5992/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Антоніка С.Г.,

секретар судового засідання: Алексєєв О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №03-10/1 від 03.08.2010 року, строк дії якої скінчився 19.06.2011 року,

від відповідача: не зявився,

від третьої особи: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АМО»на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 року у справі №6/5005/5992/2011

за позовом субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю «АМО», м.Дніпропетровськ

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн Машинері», м.Київ

про визнання лізингової угоди недійсною

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 року субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 (далі по тексту СПД-ФО ОСОБА_2М.) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання лізингової угоди № ОЕМ02_39694_22 від 03.09.2008 року, укладеної між сторонами, недійсною та покладення на відповідача понесених судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 року у справі №6/5005/5992/2011 (суддя Коваленко О.О.) позовні вимоги задоволено: визнано недійсною лізингову угоду № ОЕМ02_39694_22 від 03.09.2008 року, укладену між СПД-ФО ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "АМО" (далі по тексту ТОВ "АМО"); стягнуто з ТОВ "АМО" на користь СПД-ФО ОСОБА_2 85 грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 року у справі №6/5005/5992/2011 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог СПД-ФО ОСОБА_2 відмовити.

Скаржник зазначає, що:

- посилання позивача на ті обставини, що у відповідача не виникло право власності на обладнання, яке передавалося у лізинг, є необгрунтованим, не доведеним належними та допустимими доказами;

- вина відповідача з приводу нереєстрації обладнання, що є предметом лізингу за оспорюваним договором, згідно з вимогами чинного законодавства відсутня, оскільки за його умовами саме на СПД-ФО ОСОБА_2 було покладено такий обов'язок;

- висновок місцевого господарського суду про порушення відповідачем у спірних взаємовідносинах сторін вимог п.1 ч.2 ст.10 Закону України „Про фінансовий лізинг" є безпідставним;

- позивачем не надано доказів висловлення відповідачу заперечень щодо фактичного непередання йому обумовленої лізинговою угодою техніки після складання акту прийому-передачі обладнання; лізингові платежі сплачувались позивачем до грудня 2008 року.

Позивач та третя особа на виклик суду двічі не зявились, відзив на апеляційну скаргу не надали, про час і місце проведення судових засідань повідомлені судом належним чином (а.с.104, 106, 110, 111).

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства та на предмет повноти зясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Між позивачем - СПД-ФО ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «АМО»укладена лізингова угода № ОЕМ02_39694_22 від 03.09.2008 року (далі по тексту лізингова угода), відповідно до якої лізингодавець (відповідач у справі) прийняв на себе зобовязання передати лізингоодержувачу (позивачу у справі) у користування гусеничний екскаватор 330 LC (базова машина JS 330 LC з двигуном ISUZU) (далі по тексту предмет лізингу), у кількості 1 шт., в технічному стані - новий, строком на 36 календарний місяців, за плату, розмір та строки здійснення якої визначені сторонами у додатку 1.1 до лізингової угоди (графік лізингових платежів).

З моменту підписання сторонами додатку 3 до лізингової угоди (акту прийому-передачі обладнання) від 08.09.2008 року (а.с.23) предмет лізингу вважається отриманим лізингоодержувачем у лізинг від лізингодавця (п.2.1 лізингової угоди). З цієї ж дати, згідно п.2.3 лізингової угоди, починається строк лізингу обладнання.

Позов СПД-ФО ОСОБА_2 мотивований тим, що документів про реєстрацію та проходження обовязкового технічного огляду предмета лізингу відповідачем йому передано не було, що позбавило можливості позивача належним чином використовувати предмет лізингу в своїй господарській діяльності. Крім того, позивач зазначає, що в акті прийому-передачі предмета лізингу не вказано його індивідуальних ознак, які б дозволили відрізнити його від іншого аналогічного майна; що в тексті лізингової угоди відсутні будь-які дані відносно того, що відповідач є власником даного обладнання.

З огляду на вищезазначені обставини позивач вважає, що лізингова угода має бути визнана недійсною в судовому порядку, з чим колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.12 Закону України «Про фінансовий лізинг»предмет лізингу підлягає реєстрації у випадках і в порядку, передбачених законом.

Правилами державної реєстрації та обліку великотоннажних автомобілів та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, затвердженими наказом Держнаглядохоронпраці України вiд 01.07.2004 року №163 та зареєстрованими 15.07.2004 року в Міністерстві юстиції України за № 888/9487, що діяли на момент укладання спірної угоди (далі по тексту Правила) був встановлений єдиний на території України порядок державної реєстрації, обліку та видачі реєстраційних документів і номерних знаків на великотоннажні автомобілі та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування.

Ці Правила були обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб, які є власниками технологічних транспортних засобів, реалізували або експлуатували їх.

До переліку типів технологічних транспортних засобів, що підлягали реєстрації та обліку територіальними органами Держнаглядохоронпраці України, відповідно додатку 1 до п.3 Правил, входили екскаватори колісні гусеничні.

Пунктом 6 Правил передбачено, що технологічні транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами.

Власники технологічних транспортних засобів були зобовязані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання, тимчасового ввезення на територію України або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційного документа (п.7 Правил).

Експлуатація технологічних транспортних засобів, незареєстрованих у територіальних органах Держнаглядохоронпраці України, заборонялась (п.8 Правил).

Законом передбачена можливість вчинення певних дій не особисто фізичною або юридичною особою, а його представниками.

Згідно п.2 Правил представники власників транспортних засобів виконують обовязки і реалізують права цих власників у межах наданих ним повноважень. Свідоцтво про державну реєстрацію та номерний знак можуть видаватися іншій особі за дорученням, засвідченим у встановленому порядку (п.22 Правил).

Відповідно ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Пунктом 7.1 лізингової угоди передбачено, що лізингоодержувач за власний кошт реєструє обладнання згідно з вимогами чинного українського законодавства.

Отже, саме на позивача за умовами лізингової угоди покладено обовязок щодо реєстрації гусеничного екскаватора.

На вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду (ухвала від 08.09.2011 року) позивачем, у відповідності зі ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, належними доказами не доведено вчинення дій (звернення до відповідача з питанням надання йому довіреності та всіх необхідних документів для реєстрації обладнання , що є предметом лізингу за лізинговою угодою) для належного виконання ним умов лізингової угоди у відповідності з її п.7.1.

Твердження позивача стосовно того, що обладнання не визначене індивідуальними ознаками, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в додатку 5.1. до лізингової угоди (специфікація обладнання) зазначені модель обладнання, його характеристики та комплектація (а.с.26).

Порушень відповідачем п.1 ч.2 ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг», відповідно до якого лізингодавець зобов'язаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору, не вбачається, оскільки обладнання, зазначене в додатку №3.1 до лізингової угоди (акт його прийому-передачі) відповідає обладнанню, зазначеному у її додатку №5.1 (специфікація обладнання).

Щодо права власності відповідача на предмет лізингу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно п.1 ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

В матеріалах справи міститься договір поставки №2479 від 04.09.2008року гусеничного екскаватора JS 330 LC, укладений між відповідачем та третьою особою у справі; угода про розірвання зазначеного договору від 17.08.2009 року, пунктом 2 якої передбачено, що покупець (відповідач у справі) здійснює повернення продавцю (третій особі у справі) поставленого останнім за договором №2479 від 04.09.2008 року, гусеничного екскаватора JS 330 LC в кількості однієї одиниці, виробництва фірми JCB Англія, протягом трьох банківських днів від дня підписання цієї угоди; платіжні доручення, відповідно до яких позивачем перераховувались на розрахунковий рахунок відповідача певні суми в якості оплати за лізинговою угодою на підставі рахунків, в яких, в свою чергу, вказано, що відповідач є постачальником за лізинговою угодою.

Оцінивши докази в їх сукупності Дніпропетровський апеляційний господарський суд не вбачає підстав вважати, що відповідач в момент дії оспорюваного договору не був власником предмету лізингової угоди.

За змістом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 Цивільного кодексу України, а саме зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Також дійсність правочину може заперечувати одна із сторін або інша заінтересована особа на підставах, встановлених законом (оспорюваний правочин).

Колегія суддів вважає, що позивачем, у відповідності, із ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не доведено обставин на які він послався як на підставу позовних вимог, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, у відповідності із ст.104 Господарського процесуального кодексу України, воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АМО» задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області 05.07.2011 року у справі №6/5005/5992/2011 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АМО»42 грн. 50 коп. витрат по сплаті державного мита за перегляд справи апеляційною інстанцією.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати наказ відповідно до вимог ст.ст.116, 117 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя С.Г. Антонік

(Повний текст постанови складено 21.10.2011р.)