РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2011 р. Справа № 9/135/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Саврій В.А. ,

судді Маціщук А.В.

секретар судового засідання Василейко Н.М.

за участю учасників судового процесу:

від позивача -не з"явився

від відповідача -не з"явився

прокурора - зайчук І.П.., посвідчення №65 від 01.09.11р.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - не з"явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідача-Дочірнього підприємства "Зернятко" на рішення господарського суду Вінницької області від 30.09.11р. у справі №9/135/2011/5003

за позовом Прокурора Піщанського району Вінницької області в інтересах держави в особі Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області смт.Піщанка

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Зернятко»с.Жовтневе

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 управління Держкомзему у Вінницькій області м.Вінниця

про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди в розмірі 8481,55 грн., заподіяної її самовільним використанням

Рішенням господарського суду Вінницької області від 30.09.2011р. у справі №9/135/2011/5003 (суддя Балтак О.О.) задоволено позов Прокурора Піщанського району Вінницької області в інтересах держави в особі Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області до ОСОБА_1 підприємства «Зернятко»про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди в розмірі 8481,55 грн., заподіяної її самовільним використанням.

Відповідно до прийнятого судом рішення Дочірнє підприємство «Зернятко»зобов'язано повернути Піщанській районній державній адміністрації Вінницької області самовільно зайняті земельні ділянки під проектними дорогами, загальною площею 7,4 га. із земель сільськогосподарського призначення на території Городищанської сільської ради, Піщанського району, Вінницької області з приведенням її у придатний для використання стан. А також стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Зернятко»на користь державного бюджету Піщанського району Вінницької області 8481,55 грн.- шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Вінницької області від 30.09.11р. у справі №9/135/2011/5003 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Рішення господарського суду Вінницької області від 30.09.11р. у справі №9/135/2011/5003 та прийняти нове рішення, яким задоволені позову відмовити повністю.

Скаржник також зазначає, що під час розгляду спору судом порушено норми матеріального та процесуального права а саме, неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи.

На виконання ухвали від 03.11.2011р. позивач надав письмовий відзив на апеляційну ска-ргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 16.11.2011р. прокурор заперечив проти доводів скаржника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення -без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесу-ального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Прокурор Піщанського району Вінницької області в інтересах держави в особі Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області заявив позов до ОСОБА_1 підприємства "Зернятко" про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди в розмірі 8481,55 грн., заподіяної її самовільним використанням.

31 березня 2011р. державними інспекторами з контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_2 управління Держкомзему у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на території Городищанської сільської ради, Піщанського району, Вінницької області, в процесі проведення якої встановлено, що Дочірнє підприємство "Зернятко" (с. Жовтневе, Менський район, Чернігівська область) на території Городищанської сільської ради, Піщанського району, Вінницької області самовільно використовує земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення під проектними дорогами, загальною площею 7,4 га, як ріллю в єдиному масиві разом з орендованими земельними частками (паями), за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу зазначених земельних ділянок у власність або надання у користування (оренду), а також за відсутності вчиненого правочину щодо даних ділянок. За результатами вищезазначеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.03.2011р. та акт обстеження земельної ділянки за № 27 від 31.03.2011р.

31.03.2011р. у зв'язку з виявленими порушеннями земельного законодавства державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_2 управління Держкомзему у Вінницькій області ОСОБА_3 із залученням державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель відділу Держкомзему у Піщанському районі Вінницької області ОСОБА_4 в присутності керуючого Піщанським відділенням ОСОБА_1 підприємства "Зернятко" ОСОБА_5 складені протокол про адміністративне правопорушення №00250, постанова про накладення адміністративного стягнення №232-03-31/19 та видано припис за №00282, якими на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. та зобов'язано в тридцятиденний термін усунути виявлене порушення земельного законодавства.

Зважаючи на наведене, за самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем - Дочірнім підприємством "Зернятко" заподіяна державі в особі Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області шкода у розмірі 8481,55 грн., що підтверджується розрахунком розміру шкоди від 01.04.2011р.. Дана шкода нарахована відповідно до Методики визначення розміру шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007р. №963.

Відповідно до розрахунку від 01.04.2011р. розмір шкоди, заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельної ділянки, загальною площею 7,4 га обраховано за формулою Шс = Пс * Нп * Кф * Кі

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки становить - 7,4 га.

Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, грн./га - 914.

Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4 становить - 1.

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 рік та наступні роки, що визначається відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 р. № 783 індексується щорічно і становить - 1,254

Заподіяна шкода становить 7,4 га * 914 * 1 * 1,254 = 8481,55 грн.

З метою досудового врегулювання спору, Головне управління Держкомзему у Вінницькій області письмовим повідомленням № 31 від 01.04.2011р. повідомляло відповідача про необхідність відшкодувати шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки в сумі 8481,55 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Положеннями статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1, 3 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно п. б ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

За правилами статтей 90, 95, 156 Земельного кодексу України власники земельних ділянок і землекористувачі мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Згідно із ст.211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть, зокрема, цивільну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Верховний Суд України в пунктах 12 і 16 постанови Пленуму від 16.04.2004р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями встановлено до постанови пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2) роз'яснив, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статтей 22; 1166, 1192 ЦК України, ст. 156 ЗК України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Стаття 1166 ЦК України, якою встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачає презумпцію вини правопорушника.

Відповідно до ч.6 ст.225 Господарського кодексу України Кабінетом Міністрів України можуть затверджуватися методики визначення розміру відшкодування збитків у сфері господарювання.

В силу ч.2 ст.157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - "Методика"), а наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007р. № 110 - Методичні рекомендації щодо застосування зазначеної Методики (далі "Методичні рекомендації").

Згідно із ст.22, 1166 ЦК України, п.5 Методичних рекомендацій збитками (шкодою), заподіяними самовільним зайняттям земельної ділянки, визнаються:

- витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що користування відповідачем земельною ділянкою під проектними дорогами, загальною площею 7,4 га., як ріллею в єдиному масиві разом з орендованими земельними частками (паями) із земель сільськогосподарського призначення на території Городищанської сільської ради, Піщанського району, Вінницької області слід оцінити як самовільне.

Отже, позовні вимоги прокурора та Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про повернення Дочірнім підприємством "Зернятко" самовільно зайнятої земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення під проектними дорогами, загальною площею 7,4 га., яка самовільно використовується як рілля в єдиному масиві разом з орендованими земельними частками (паями), з приведенням її у придатний для використання стан та відшкодування шкоди в сумі 8481,55 грн., завданої самовільним зайняттям земельної ділянки на користь державного бюджету Піщанського району Вінницької області є обгрунтованими, правомірними, відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

Доводами апеляційної скарги, зокрема, посилання скаржника на відсутність законодавчо врегульованого поняття "проектні дороги" та недоліки у складанні плана-схеми земельної ділянки, яка є самовільно зайнятою, не спростовується висновку суду першої інстанції про самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки він ґрунтується правильній юридичній оцінці доказів, у тому числі матеріалів перевірки, проведеної за участю керівника філії відповідача ОСОБА_5, яким матеріали перевірки підписано без зауважень.

Та обставина, що постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 26.05.2011р. у справі №2а-755/2011 дії державного інспектора з контролю за використанням і охороною, земель ОСОБА_3 визнані неправомірними колегією суддів не приймається до уваги, оскільки не впливає на юридичну кваліфікацію дій відповідача, який використовує земельну ділянку без правових підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спросовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства «Зернятко» на рішення господарського суду Вінницької області від 30.09.2011р. у справі №9/135/2011/5003 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу №9/135/2011/5003 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Маціщук А.В.

15767/11