РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року Справа № 7/121/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Дужич С.П. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Снічук І.О.

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Вінницької області від 07.09.11 р. у справі № 7/121/2011/5003

за позовом Козятинського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України як органу, уповноваженого державою управляти майном та здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і підпорядкованого йому Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

до Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_1 управління Державного казначейства України у Вінницькій області;

- ОСОБА_1 фінансове управління Вінницької обласної державної адміністрації;

- Козятинська міська рада.

про стягнення в сумі 582 332 грн. 40 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність в справі)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність в справі)

від Прокуратури: не з'явився

від третьої особи 1: - не з'явився

від третьої особи 2: - не з'явився

від третьої особи 3: - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Козятинський транспортний прокурор (надалі Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України як органу, уповноваженого державою управляти майном та здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і підпорядкованого йому Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (надалі Позивач) звернувся з позовною заявою (т. 1, а.с. 3-8) в господарський суд Вінницької області до Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області (надалі Відповідач) про стягнення з Відповідача 582 332 грн. 40 коп. заборгованості по розрахункам за надані залізницею послуги по перевезенню пільгових категорій громадян за період з 1 січня 2011 року по 31 травня 2011 року.

Ухвалою місцевого господарського суду від 19 липня 2011 року (т. 1, а.с. 1-2) до участі у розгляді даної справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_1 управління державного казначейства у Вінницькій області (надалі Третя особа 1).

Також, ухвалою господарського суду Вінницької області від 29 липня 2011 року (т. 1, а.с. 135-137) залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_1 фінансове управління Вінницької обласної державної адміністрації (надалі Третя особа 2) та Козятинську міську раду (надалі Третя особа 3).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 7 вересня 2011 року (т. 2, а.с. 134-138) з підстав, вказаних у даному рішенні, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, Прокурор звернувся з апеляційною скаргою (т. 3, а.с. 3-5) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних у даній апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Вінницької області від 7 вересня 2011 року у справі № 7/121/2011/5003 скасувати та припинити провадження у справі.

Прокурор вважає, що оспорюваний договір має публічно правовий характер, направлений на реалізацію управлінських функцій суб'єкта владних повноважень на розпорядження бюджетними коштами, а тому є адміністративним договором.

В судовому засіданні від 2 липня 2011 року Позивач підтримав доводи апелянта та погоджується з тим, що даний договір є адміністративним.

Відповідач не погоджуючись з доводами Прокурора, подав відзив на апеляційну скаргу (т. 3, а.с. 26-27), в якому, з підстав вказаних у даному відзиві, просить залишити рішення господарського суду Вінницької області від 7 вересня 2011 року без змін, а апеляційну скаргу Прокурора без задоволення.

В судовому засіданні від 2 липня 2011 року Відповідач підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу та наголосив на тому, що Відповідач стосовно Позивача владних повноважень не має, тому оспорюваний договір є господарським.

Третя особа 2 не погоджуючись з доводами Прокурора, подала заперечення на апеляційну скаргу (т. 3, а.с. 23), в якому просить рішення місцевого господарського суду від 7 вересня 2011 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім цього, Третя особа 2 просить, розглянути дану справу за відсутності його представника.

В судове засідання представники Третьої особи 1 та Третьої особи 3 не з'явились, жодних клопотань щодо відкладення розгляду справи від них не надходило.

Про дату, час та місце розгляду справи Третя особа 1 та Третя особа 3 повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 3, а.с. 20, 29).

Враховуючи вищеописане, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників Третьої особи 1 та Третьої особи 2 .

Заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, розглянувши матеріали та обставинами справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення скасувати повністю, виходячи з наступного.

Рівненським апеляційним господарським судом судом встановлено, що 15 грудня 2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян залізничним транспортом (т. 1, а.с. 15; надалі Договір).

Предметом вказаного Договору Позивач та Відповідач визначили регламентацію їх взаємовідносин щодо відшкодування коштів за перевезення пільгових категорій громадян, які здійснюються Позивачем за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно пункту 2.2 Договору: Позивач зобов'язувався здійснювати перевезення пільгових категорій громадян передбачених діючим законодавством України.

Відповідно до пункту 2.3 Договору: Відповідач зобов'язувався згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" за рахунок субвенцій з державного бюджету до місцевих бюджетів зобов'язувався щомісячно здійснювати Перевізнику відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян у приміському сполученні згідно умов Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 року № 1359 "Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян" та № 256 від 04.03.2002 року "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

При цьому пунктом 3.1 Договору передбачено, що: Позивач зобов'язується вести облік пільгових перевезень та подавати щомісяця Відповідачу до 25 числа наступного за звітним місяцем акти звіряння розрахунків по наданню населенню пільг Ф-3 пільга та облікові форми.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що: Відповідач щомісячно, на підставі поданих документів, забезпечує перевізнику своєчасне перерахування компенсаційних витрат по пільговому перевезенню окремих категорій залізничним транспортом при надходженні коштів з державного до міського бюджету в межах кошторисних призначень.

Відповідно до пункту 3.3 Договору: оплата проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача протягом п'яти банківських днів після надходження субвенцій з державного бюджету на рахунок Відповідача, відкритий в управлінні державного казначейства .

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України: господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України: майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно частини 1 статті 180 Господарського кодексу України: зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідач, Рівненський апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що: юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

В силу дії пункту 2 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України: місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

Згідно пункту 14 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України: адміністративний договір - двостороння або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Частиною 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що: вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України: спори, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів, мають публічно-правовий характер.

Враховуючи вищеописане, колегія суду приходить до висновку, що публічно-правовий спір, який виник з приводу укладання та виконання договору, зміст якого складають права та обов'язки сторін щодо реалізації владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суду звертає увагу на те, що вказаний договір укладений між сторонами на виконання (та згідно) умов Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року № 1359 та від 4 березня 2002 року № 256...

Проаналізувавши умови даного Договору, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що оспорюваний Договір є адміністративним.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що частиною 5 статті 9 Закону України від 4 липня 1996 року N 273/96-ВР "Про залізничний транспорт" встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи; збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг...

Враховуючи вищевказане, колегія суду констатує, що вступаючи в договірні правовідносини, Позивач діяв з метою реалізації владних управлінських функцій щодо виконання відповідної державної програми, спрямованої на захист інтересів окремих категорій громадян України.

Крім того, Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що однією із ознак, що дозволяють відрізнити адміністративний договір від господарсько-правового, є мета його укладання. Оскільки сфера функціонування адміністративного договору - це відповідна система державного управління на будь-якому ієрархічному рівні, то метою адміністративних договорів є реалізація функцій держави, а більш конкретно - реалізація повноважень того чи іншого органу. У свою чергу, мета господарсько-правових договорів - це задоволення потреб суб'єктів господарсько-правових відносин, отримання прибутку та відповідних (майнових чи немайнових) матеріальних благ - об'єктів господарського обороту.

Враховуючи вищеописане, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що мета укладення оспорюваного Договору позбавлена ознак, що притаманні меті господарсько-правових угод. Натомість зазначений Договір було укладено для виконання покладених на нього повноважень у сфері перевезення окремих категорій громадян. Вступаючи у договірні правовідносини, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, Позивач не мав за мету набуття майнового блага...

Колегія апеляційного господарського суду зауважує, що у відповідності до підпункту 1 пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до підпункту 7 пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що даний публічно-правовий спір повинен вирішуватися у адміністративному суді на підставі Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовна заява (апеляційна скарга) Прокурора про стягнення з Відповідача 582 332 грн. 40 коп. не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки є адміністративним спором.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України: господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи усе вищевказане у даній судовій ухвалі та керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Прокурора слід задоволити, а оскаржуване рішення скасувати. Прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі.

Усе вищевказане, в свою чергу, спростовує заперечення на апеляційну скаргу...

Керуючись п.1 ч. 1 статті 80, статтями 86, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Козятинського транспортного Прокурора задоволити.

Рішення господарського суду Вінницької області від 7 вересня 2011 року у справі № 7/121/2011/5003 скасувати повністю.

Прийняти нове процесуальне рішення, яким провадження у справі припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.

15579/11