ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2011 року Справа № 5005/5079/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Кузнецової І.Л., Науменка І.М.,

секретар судового засідання: Литвин А.П.

представники сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: ОСОБА_1 представник, довіреність №2 від 27.01.2011 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Нікопольський ремонтний завод»на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 року у справі №5005/5079/2011

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Метспецсплав», м.Харків

до закритого акціонерного товариства «Нікопольський ремонтний завод», м.Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 363 287 грн.

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Метспецсплав»(далі по тексту ТОВ «Метспецсплав») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з закритого акціонерного товариства «Нікопольський ремонтний завод»(далі по тексту ЗАТ «Нікопольський ремонтний завод») на свою корись 121 461 грн. 04 коп. заборгованості за поставлений товар, 14 940 грн. інфляційних втрат, 5 220 грн. 3% річних, 221 666 грн. 40 коп. пені та понесених судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011року у справі №5005/5079/2011 (суддя Подобєд І.М.) позов задоволено частково, стягнуто з ЗАТ «Нікопольський ремонтний завод»на користь ТОВ «Метспецсплав»121 461 грн. 04 коп. основного боргу, 14 940 грн. збитків від інфляції, 5 211 грн. 17 коп. 3% річних, 1 416 грн. 12 коп. витрат по сплаті державного мита, 83 грн. 19 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням ним норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 року у справі №5005/5079/2011 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Метспецсплав»відмовити та покласти на позивача судові витрати по справі.

Скаржник зазначає, що:

- судом першої інстанції помилково визначений момент настання у відповідача грошового зобов'язання за договором, тому інфляційні збитки та 3% річних стягнуто з нього у неналежному розмірі;

- місцевим господарським судом не прийнято до уваги, що свої зобовязання за укладеним між сторонами договором позивач, в свою чергу, виконав лише 14.09.2009року, в момент заміни неякісної продукції, поставленої відповідачу за видатковою накладною №РН-0000208 від 19.08.2009 року.

Позивач проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечує, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в її задоволенні відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників відповідача, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства та на предмет повноти зясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Між позивачем - ТОВ «Метспецсплав»та відповідачем - ЗАТ «Нікопольський ремонтний завод»укладений договір поставки продукції виробничо-технічного призначення № 040609/ЗНРЗ від 04.06.2009 року (далі по тексту договір), за умовами якого постачальник (позивач у справі) зобовязався поставити (передати у власність) покупцю (відповідачу у справі) продукцію в асортименті, кількості, одиницях виміру, за ціною, в порядку і строки, визначені договором в специфікаціях, що є його невідємними частинами, а покупець, в свою чергу, зобовязався прийняти продукцію та її сплатити.

Специфікацією № 2 від 06.08.2009 року до договору сторони домовились про постачання позивачем в строк до 25.08.2009 року партії продукції виробничо-технічного призначення на загальну суму 260 050 грн. 01 коп., яка складається з ферохрому 025 у кількості 6 600 кг, марганцю металевого Мн95 у кількості 150 кг та нікелю Н-2 гранульованого у кількості 500 кг. (а.с.44).

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу продукції на загальну суму 228 728 грн. 38 коп., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000203 від 10.08.2009 року (а.с.20).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно п.4.1 договору розрахунки здійснюються покупцем на умовах 100% передплати за кожну конкретну партію продукції на підставі рахунків на оплату даної партії продукції, наданих постачальником.

Сторонами узгоджено, що оплата продукції по специфікації №2 від 06.08.2008 року до договору здійснюється наступним чином: за ферохром 025 (ДСТУ 4757) з відстрочкою 10 банківських днів, за марганець металевий Мн 95 (ДСТУ 4750) та нікель Н-2 гранульований (ДСТУ 849) шляхом 100% передоплати.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України (п.1 ст.693 Цивільного кодексу України).

Оскільки такі формулювання як «п.1 - відстрочка 10 банківських днів»та «п.2, п.3 - 100% передплата»не передбачають конкретний строк оплати продукції та підстав або умов настання початку перебігу цих строків, то при оплаті продукції по специфікації №2 від 06.08.2009 року до договору слід керуватися приписами п.2 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

29.11.2010 року позивачем надісланий на адресу відповідача лист-попередження №2/11 від 22.11.2010 року з вимогою відносно сплати спірної заборгованості, який отриманий останнім 15.12.2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27).

Таким чином строк оплати поставленої позивачем продукції у відповідача настав з 15.12.2010 року по 21.12.2010 року.

Колегія суддів вважає помилковим визначення місцевим господарським судом початку перебігу такого строку із розрахунку 10 банківський днів з моменту поставки продукції за умовами листа відповідача №02/3-1857 від 10.08.2009 року, яким було гарантовано оплату товару на зазначених умовах з огляду на наступне.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 12.2 договору передбачено, що всі доповнення, зміни та додатки (в тому числі специфікації), до договору мають юридичну силу та являються невідємними частинами договору, якщо вони укладені в письмовій формі та підписані повноважними представниками сторін. Всі документи, що повязані з виконанням договору, є його невідємними частинами.

Відповідно п.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Поняття гарантії визначено у ст.560 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Вищезазначений лист під визначення гарантії в розумінні ст.560 Цивільного кодексу України не підпадає, у ньому відсутнє посилання на договір, він є лише пропозицією однієї із сторін щодо зміни умов договору без відповіді позивача щодо цієї пропозиції, внаслідок чого відсутні підстави вважати його невідємною частиною договору, якою по суті змінюються умови оплати товару.

Позивач посилається на часткову оплату відповідачем отриманої продукції, до стягнення ним предявлений борг в розмірі 121 461 грн. 04 коп.

Сторонами не подано доказів оплати відповідачем позивачу зазначеної суми, тому колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом правомірно задоволений позов в частині стягнення з відповідача заборгованості, що є предметом позову у справі.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У раз порушення зобов'язання, згідно ст.611 Цивільного кодексу України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем інфляційні збитки за період: серпень 2009 року грудень 2010 року складають 14 940 грн., 3% річних за 522 дні станом на 31.01.2011 року 5 220 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних колегія суддів вважає обґрунтованими, але такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки позивачем невірно визначений період їх нарахування, першим днем прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання за договором є 22.12.2010 року, про що зазначено вище.

Таким чином інфляційні збитки підлягають стягненню за січень 2011 року, 3% річних за період з 22.12.2010 року по 31.01.2011 року (в межах предявленого позивачем строку).

З огляду на вищенаведене господарський суд Дніпропетровської області повинен був при вирішені спору звернути увагу на вищенаведені обставини та переглянути розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, наведений у позовній заяві, у бік зменшення цих сум, а саме стягнути з відповідача за період затримки сплати заборгованості 3% річних у розмірі 409 грн. 31 коп., інфляційних збитків у розмірі 1 214 грн. 61 коп.

Пунктом 7.2 договору сторонами узгоджено, що за порушення строку розрахунків покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ яка діє на момент прострочення від неперерахованої суми за кожен день прострочення, але не більше 0,5% від суми недоплати.

Нарахована позивачем сума пені за період з 31.01.2010 року по 31.01.2011року становить 221 666 грн. 40 коп., що підлягає коригуванню наступним чином: 121 461грн. 04коп. * 7,75% * 41 день (з 22.12.2010 року по 31.01.2011року) / 365 днів = 1 057 грн. 37 коп.; та, оскільки, ця сума перевищує 0,5% від суми недоплати (607 грн. 30 коп.), стягненню підлягає 607 грн. 30 коп.

Колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки з посиланням на необґрунтованість поданого позивачем розрахунку суми пені, який не може бути покладений в основу судового рішення. В такому випадку господарський суд Дніпропетровської області мав самостійно визначитись із сумою, що підлягає стягненню та задовольнити позов в цій частині у належному розмірі.

Твердження скаржника на порушення позивачем своїх зобовязань за договором щодо вчасної поставки якісного товару з посиланням на видаткову накладну №РН-0000208 від 19.08.2009 року, колегія суддів прийняти до уваги не може, оскільки це не стосується предмету позову у справі ,яким є заборгованість відповідача за отриманий від позивача товар по видатковій накладній №РН-0000203 від 10.08.2009року.

Відповідач не позбавлений можливості у встановленому законом порядку звернутися до позивача з відповідним позовом щодо порушення останнім своїх зобовязань за договором.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Нікопольський ремонтний завод»задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 року у справі №5005/5079/2011 змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Нікопольський ремонтний завод»на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метспецсплав» 121 461 грн. 04 коп. заборгованості, 1 214 грн. 61 коп. інфляційних збитків, 409 грн. 31 коп. 3% річних, 607 грн. 30 коп. пені, 1 236 грн. 92 коп. витрат по сплаті державного мита, 80 грн. 33 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Метспецсплав»на користь закритого акціонерного товариства «Нікопольський ремонтний завод» 92 грн. 64 коп. витрат по сплаті державного мита за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати накази відповідно до вимог ст.ст.116, 117 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Науменко