РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2011 р. Справа № 4/5004/114/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Щепанська Г.А.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Басюк Р.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 ( довіреність № 174/10 від 23.12.2010 р. ) представник Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

відповідача - ОСОБА_2 ( довіреність №378/01-5 від 05.05.2011р. ) представник ТОВ "Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія"

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія", м. Луцьк та Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

на рішення господарського суду Волинської області від 05.04.11 р.

у справі № 4/5004/114/11 (суддя Слободян П.Р.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія", м. Луцьк

про стягнення в сумі 13 572 296 грн. 24 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області у справі № 4/5004/114/11 від 05.04.2011р. частково задоволені позовні вимоги дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія" на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 11298310,73грн. основного боргу, 247477,77грн. пені, 346805,85грн. 3 % річних, 791094,12грн. інфляційні втрати, 25500,00грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідності до умов договору постачання природного газу №06/09-1509ТЕ-2 позивач дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" покладені зобовязання виконала та передала відповідачу ОСОБА_3 Енергетична компанія Луцьктеплоенерго, правонаступником якого є ОСОБА_3 Східноевропейька теплоелектрогенеруюча компанія, природний газ на загальну суму 31990310,73грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу за жовтень - грудень 2009р. та січень - вересень 2010р., в свою чергу в порушенням норм чинного законодавства та умов вищевказаного договору поставки зобовязання відповідача, щодо оплати поставленого природного газу виконані частково, внаслідок чого виникла заборгованість станом на момент звернення з позовом до господарського суду в сумі 11 298 310,73грн.

Разом з цим, господарський суд першої інстанції розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 3%, враховуючи приписи п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи важкий фінансовий стан товариства з обмеженою відповідальністю "Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія", що підтверджується неплатежами зі сторони єдиного споживача - ДКП «Луцьктепло»і внесення даного підприємства до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України № 147/1356 від 27.05.2008 року, а також не відповідністю діючих тарифів на послуги з теплопостачання фактичним витратам на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, що задоволення позовних вимог щодо стягнення пені в повному об'ємі, може привести до відключення товариства від постачання природного газу та відповідно залишення близько 40% мешканців міста без опалення та гарячого водопостачання прийшов до висновку про зменшення нарахованої позивачем пені та стягнення її в розмірі 30% від нарахованої суми 824925,93 грн., що становить 247477,77 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції позивач дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та відповідач ОСОБА_3 Східноевропейька теплоелектрогенеруюча компанія звернулись до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Поданою апеляційною скаргою позивач просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2011р. у справі №4/5004/114/11 в частині відмови в задоволенні пені, інфляційних та 3% річних та прийняти нове, яким позовні вимоги дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування, посилається на те, що господарський суд при вирішенні питання, щодо зменшення розміру пені повинен був обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, тобто суд повинен прийняти до уваги не лише негативні наслідки, які настануть у відповідача, а і негативні наслідки спричинені ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від прострочення виконання зобовязання відповідача, а також зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому позивач зазначає, що сума пені, яку ДК «Газ України» було заявлено до стягнення (824 925,93 грн.) становить лише 7,31% від суми основного боргу (11 298 310,73 грн.), тобто штрафні санкції не можуть бути визнані надмірно великими у порівнянні зі збитками кредитора. Також позивач стверджує, що здійснений ДК «Газ України» розрахунок інфляційних втрат за період з листопада 2009р. по грудень 2010р. в сумі 1 089 405,25 грн. є обґрунтованим та правомірним.

Поданою апеляційною скаргою відповідач просить рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2011р. у справі №4/5004/114/11 в частині відмови зменшення пені, яка підлягає до стягнення, до 3% на суму 222 729,99 грн. скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_3 «Східноєвропейська Теплоелектрогенеруюча компанія» на користь ДК „Газ України» НАК «Нафтогаз України» пені в розмірі 3%, що становить 24 599,19 грн. Крім того, апелянт, як на підставу скасування, посилається на те, що не вчасний розрахунок ОСОБА_3 «Східноєвропейська Теплоелектрогенеруюча компанія» перед ДК „Газ України» НАК «Нафтогаз України» виникає в силу того, що єдиний споживач продукції, яка виробляється підприємством є державне комунальне підприємство «Луцьктепло» систематично порушує умови договору на постачання теплової енергії, зокрема в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, посилаючись на низький рівень проплат за комунальні послуги основними споживачами населенням міста, при цьому Товариство не може вжити будь-яких примусових заходів по стягненню коштів, оскільки ДКП «Луцьктепло» відноситься до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України № 147/1356 від 27.05.2008р., тому можна вважати, що випадок прострочення відповідачем погашення заборгованості перед позивачем за природний газ є винятковим. Разом з цим, 16.06.2011р. надійшло від ОСОБА_3 «Східноєвропейська Теплоелектрогенеруюча компанія» доповнення до апеляційної скарги, в якому відповідач посилається на Закон України, від 12.05.2011р., № 3319-VI, що вступив в силу 4 червня 2011р. «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та зазначає, що у відповідності до пунктів 2.1., 2.2. вищевказаного закону, на умовах передбачених даним Законом підлягають списанню:

- заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих

підприємств, субєктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

- заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та

фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997р. по 1 січня 2011р., і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом. На підставі вищенаведеного відповідач у поданому доповненні до апеляційної скарги просить рішення господарського суду Волинської області від 05.04.11р. у справі №4/5004/114/11 скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча_компанія» на користь ДК „Газ України» НАК «Нафтогаз України» заборгованість в сумі 2 234 249,38грн. (розрахунок в доповненні до апеляційної скарги а.с. 221-223).

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 08.02.11р. в частині задоволених позовних вимог залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги: позивача дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та відповідача ОСОБА_3 «Східноєвропейська Теплоелектрогенеруюча компанія» слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2011р. у справі №4/5004/114/11 - без змін виходячи з наступного.

23 вересня 2009 року між ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та ОСОБА_3 Енергетична компанія Луцьктеплоенерго, правонаступником якого є ОСОБА_3 Східноевропейька теплоелектрогенеруюча компанія () був укладений договір на постачання природного газу № 06/09-1509ТЕ-2.

Згідно пункту 1.1 статті 1 та пункту 2.1 статті 2 договору постачальник згідно з цим договором зобовязується передати у власність покупцю природний газ, за наявності його обсягів, а покупець зобовязується прийняти від постачальника та оплатити природний газ в обсязі до 12100,0 тис. куб. м. (а.с. 16 )

Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України свої зобовязання виконала і передала покупцю природний газ на загальну суму 31990310,73грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу за жовтень - грудень 2009р. та січень - вересень 2010р. (а.с. 27-38).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 договору поставки оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця; остаточний розрахунок за фактично спожиті та транспоновані обсяги газу здійснюються на підставі акта приймання передачі газу до 10 числа наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач оплату провів частково внаслідок чого виникла заборгованість станом на момент звернення з позовом в сумі 11298310,73грн.

Вказана сума заборгованості відповідачем не заперечується та не оскаржуться.

У відповідності до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма прописана в статті 193 Господарського кодексу України, згідно якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 7.2 статті 7 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору покупець зобовязується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з порушенням відповідачем умов договору, щодо оплати поставленого природного газу, позивачем нараховано пеню в сумі 824925,93грн. за період з 21.07.2010р. по 21.01.2011р., інфляційні втрати в сумі 1089405,25грн. за період листопад 2009 - грудень 2010р., 3% річних в сумі 359654,33грн. за період з 11.11.2009р. по 21.11.2011р.

При цьому, перевіривши правильність розрахунків, судом першої інстанції внесені зміни до нарахованих позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних з наступних підстав.

Позивач в позовній заяві зазначає, що розмір заборгованості відповідача в період з 11.04.2010 року по 29.04.2010 року (19 днів) становила 21 205 752,54грн., а в період з 30.04.2010 року по 10.05.2010 року (11 днів) становила 5 705 752,54грн. Однак, це не відповідає дійсності. 16.04.2010 року між ОСОБА_3 «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія» та ДК „Газ України" НАК «Нафтогаз України»було укладено договір № 14/10-145 про відступлення права вимоги. У відповідності до вищевказаного договору, у Позивача виникли зобовязання перед товариством на суму 20 000 000,00 грн. 20 квітня 2010 року ОСОБА_3 «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія»було вручено Позивачу (Вх. № 4753/2 від 20.04.2010 року) заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 20 000 000, грн.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, припиняються зобовязання Позивача перед Відповідачем на суму 20 000 000,00 грн., які виникли у відповідності до договору № 14/10-145 про відступлення права вимоги від 16.04.2010 року та припиняються зобовязання Відповідача перед Позивачем на суму 15 500 000,00 грн., які виникли у відповідності до договору на постачання природного газу № 06/09-1509-ТЕ-2 від 23.09.2009 року (а саме заборгованість по даному Договору є предметом розгляду даної судової справи) заліком однорідної зустрічної вимоги на дату подання цієї заяви.

Оскільки вищевказана заява про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 15 500 000,00 грн. була вручена Відповідачу 20 квітня 2010 року, відповідно і датою погашення заборгованості ОСОБА_3 «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія» перед позивачем є вищевказана дата, а не 30.04.2010р., як стверджує у своєму поясненні від 01.04.2011р. № 31/10-4406 позивач, оскільки будь які письмові заперечення стосовно дати зарахування зустрічної однорідної вимоги, відсутні.

А тому відповідно, розмір заборгованості Відповідача в період з 11.04.2010 року по 19.04.2010 року 9 днів) становила 21 205 752,54 гри., а в період з 20.04.2010 року по 10.05.2010 року (21 день) становила 5 705 752,54 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 346 805,85 гри., перевіривши правильність розрахунків апеляційний суд не вбачає підстав для їх зміни.

Щодо розміру інфляційних втрат, то місцевим судом також вірно встановлено, що в розрахунку індексу інфляції наданого позивачем, який зазначений в позовній заяві, індекс інфляції нараховується на заборгованість, яка існувала на 15-е число місяця, незалежно від терміну її існування. Наприклад, за грудень 2009 року індекс інфляції нараховується на суму заборгованості 5 585 801,06 грн. за цілий місяць. (5 585 801,06 грн. х 100,9% = 5 636 073,27 грн. - в тому числі індекс інфляції 50 272,21 грн.), в той же час дана заборгованість існувала лише 1 день: виникла 15.12.09 року та була змінена в звязку з частковим погашенням відповідачем заборгованості 16.12.2009 року.

За січень 2010 року індекс інфляції позивач нараховував на суму заборгованості 8 849 061,35 грн. за цілий місяць. (8 849 061,35 грн. х 101,8% = 9 008 344,45 грн. - в тому числі індекс інфляції 159 283,10 грн.), в той же час дана заборгованість існувала лише 3 дні: виникла 15.01.10 року та була змінена в звязку з частковим погашенням Відповідачем заборгованості 18.01.2010 року.

Дана позиція підтверджується листом Верховного суду України від 03.04.1997 року № 62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ.»Зокрема, в даному листі вказується: ".... індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць».

Вищевказана заборгованість, на яку Позивачем було нараховано індекс інфляції: в грудні 2009) року в сумі 5 585 801,06 грн. існувала 1 день, а в січні 2010 року - 8 849 061,35 грн. - існувала, аж ніяк не є середньою за місяць.

Однак, Позивач нараховує індекс інфляції на вищевказану заборгованість за повний місяць, і розмір заборгованості, вказаний Позивачем при нарахуванні, складає всього кілька днів.

Аналогічна методика нарахування Позивачем індексу інфляції застосовується і в інші періоди.

Варто зазначити, що між товариством вже існує з позивачем спір щодо правильної методики врахування індексу інфляції. Так, в постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2010р. по справі № 6/92-38 вказується, що індекс інфляції - це показник, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат.

Крім того, вище вказаною постановою Вищого господарського суду України рекомендовано проводити нарахування індексуінфляції з наступного місяця, затим в якому мав бути здійснений платіж.

Виходячи з вищевикладеного розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів повинен становити 791 094,12грн.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Керуючись вищезазначеною нормою, суд першої інстанції частково задовольнив клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 3% та встановив пеню, що підлягає стягненню з відповідача в розмірі 247477,77грн.

Згідно поданої апеляційної скарги, відповідач не погоджується з висновком господарського суду, щодо часткового задоволення клопотання про зменшення розміру пені до 3% та зазначає, що не вчасний розрахунок ОСОБА_3 «Східноєвропейська Теплоелектрогенеруюча компанія» перед ДК „Газ України» НАК «Нафтогаз України» виникає в силу того, що єдиний споживач продукції, яка виробляється підприємством є державне комунальне підприємство «Луцьктепло» систематично порушує умови договору на постачання теплової енергії, зокрема в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, посилаючись на низький рівень проплат за комунальні послуги основними споживачами населенням міста, при цьому Товариство не може вжити будь-яких примусових заходів по стягненню коштів, оскільки ДКП «Луцьктепло» відноситься до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України № 147/1356 від 27.05.2008р.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи рівень виконання зобовязань відповідача, майновий стан та інтереси обох сторін, співвідношення нарахованої позивачем пені (яка становить7,31% від суми заборгованості) та встановленої суми для стягнення господарським судом, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає правомірним та доцільним зменшення розміру пені, однак суд, враховуючи також інтереси позивача не вбачає підстав для повного задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені до 3%.

Разом з цим, згідно доповнення до апеляційної скарги, відповідач посилається на Закон України, від 12.05.2011р., № 3319-VI, що вступив в силу 4 червня 2011р. «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та зазначає, що у відповідності до пунктів 2.1., 2.2. вищевказаного закону, на умовах передбачених даним Законом підлягають списанню:

- заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що

виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих

підприємств, субєктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

- заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та

фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997р. по 1 січня 2011р., і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом. На підставі вищенаведеного відповідач у поданому доповненні до апеляційної скарги просить рішення господарського суду Волинської області від 05.04.11р. у справі №4/5004/114/11 скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 «Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча_компанія» на користь ДК „Газ України» НАК «Нафтогаз України» заборгованість в сумі 2 234 249,38грн.

Щодо даного посилання відповідача, то суд залишає його без уваги, оскільки апеляційний господарський суд не наділений повноваженнями по списанню заборгованості зазначених в Законі підприємств, так як механізм процедури списання даної заборгованості потребує врегулювання на рівні Кабінету Міністрів України.

Також суд вважає безпідставними твердження, викладені в апеляційній скарзі позивачем, щодо встановлених судом першої інстанції сум штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязань відповідачем, оскільки дані твердження є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними розрахунками.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст.101,103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 05.04.2011р. у справі №4/5004/114/11 залишити без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноєвропейська теплоелектрогенеруюча компанія", м. Луцьк та Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ - без задоволення.

2. Справу №4/5004/114/11 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Щепанська Г.А.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Демидюк О.О.