ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.11 Справа№ 5015/3900/11

За позовом: ОСОБА_1 «Агролайф», м. Яворів, Львівської області

До відповідача: ОСОБА_1 «Авітаком», м. Яворів, Львівської області;

Про: стягнення 214 003,00 грн.

Суддя Левицька Н.Г.

Секретар судового засідання Бурка С.М.

В судовому засіданні взяли участь представники:

Позивача: Арбітражний керуючий (ліквідатор ОСОБА_1 «Агролайф»-ОСОБА_2І.) Відповідача: не зявився;

Представнику роз'яснено права та обов'язки у відповідності до вимог ст. ст. 20,22 ГПК України, відводу щодо складу суду не поступало.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено ОСОБА_1 „Агролайф", м. Яворів, Львівської області до відповідача ОСОБА_1 «Авітаком», м.Яворів, Львівської області про стягнення 214003,00 грн. заборгованості по договору № 3 від 22.02.2006р. безпроцентної позики, 2140,00грн. державного мита, 236,00грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення судового процесу.

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлено ОСОБА_1 "Агролайф", м.Яворів, Львівської області до відповідача ОСОБА_1 "Авітаком", м.Яворів, Львівської обл. про стягнення 214003,00грн заборгованості по договору № 3 від 22.02.2006р. безпроцентної позики, 2140,00грн. державного мита, 236,00грн. - витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Обставини справи:

Ухвалою Господарського суду від 15.07.2011р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.07.2011р. Розгляд справи відкладався до 10.08.2011р. з причини неявки відповідача у судове засідання.

26.07.2011р. у судове засідання позивач подав усі документи, витребовувані ухвалою суду від 15.07.2011р.

Позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, відзиву на позов не подав, проти позовних вимог по суті не заперечив, вимог ухвал суду не виконав, правом на захист своїх прав не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи (ухвала надсилалась на адресу відповідача, що вказане у витягу ЄДР рекомендованим листом).

За таких обставин суд вважає, що справа, у відповідності до вимог ст.75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними у справі документами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оглянувши у судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться у матеріалах справи, судом встановлено наступне:

22 лютого 2006р. між підприємствами ОСОБА_1 "Агролайф" та ОСОБА_1 "Авітаком" було укладено Договір № 3 безпроцентної поворотної позики.

У відповідності до п.1.1. договору № 3 від 22 лютого 2006р. ОСОБА_1 "Агролайф (Позикодавець) зобов'язується надати ОСОБА_1 "Авітаком" (Позичальник) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі встановленому цим договором, а ОСОБА_1 "Авітаком" (Позичальник) зобов'язується повернути їх ОСОБА_1 "Агролайф" (Позикодавець) у визначений цим договором строк.

Згідно з п.п.4.1 даного Договору № 3 від 22.02.2006р. строк повернення позики визначений 01.01.2010р. Згідно з п.п.2.2. даного Договору сума позики складає 250000,00грн.

У відповідності до платіжних доручень, ОСОБА_1 "Агролайф" за період з 05.09.2008р. по 18.11.2008р. перераховано на рахунок ОСОБА_1 "Авітаком" суму коштів на виконання умов Договору № 3 від 22.02.2006р. у розмірі 239003,00грн., а саме: п/д № 1765 від 05.09.2008р. на суму 2683,00грн., п/д №1787 від 11.09.2008р. на суму 1110,00грн., п/д № 1785 від 11.09.2008р. на суму 1110,00 грн., п/д № 1799 від

12.09.2008р. на суму 48300,00грн., п/д № 1825 від 17.09.2008р. на суму 49000,00грн., п/д № 1826 від 17.09.2008р. на суму 31000,00грн., п/д № 1837 від 18.09.2008р. на суму 50000,00грн., п/д №1840 від 18.09.2008р. на суму 20000,00 грн., п/д № 1841 від 19.09.2008р. на суму 30000,00грн., п/д № 151 від 18.11.2008р. на суму 5800,00грн.

Згідно із Заявою про взаємне зарахування зустрічних однорідних вимог позивача у порядку ст. 601 ЦК України та ст.203 ГК України було проведено зменшення заборгованості відповідача перед позивачем на суму 25000,00грн.

Порушуючи умови договору відповідач не повернув наданих коштів по договору № 3 від 22 лютого 2006 року і відповідно сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент розгляду у справи у суді складає 214 003,00грн. (двісті чотирнадцять тисяч три гривні 00 копійок).

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (Боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (Кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому, зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема - Договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно статті 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести і підтвердити належними доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення на позов.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем, відповідно до умов Договору було здійснено оплату коштів на рахунок відповідача з 05.09.2008р. до 18.11.2008р. на суму 239003,00грн. Згідно із заявою про взаємне зарахування зустрічних однорідних вимог позивача у порядку ст. 601 ЦК України та ст.203 ГК України, було проведено зменшення заборгованості відповідача перед позивачем на суму 25000,00грн.

Заперечень щодо заявленої суми боргу чи доказів її погашення відповідач не надав, відтак в цій частині заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом

зобовязання(неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, документально підтвердженими і такими, шо підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати слід віднести на відповідача, в порядку ст.49 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене, керуючись вимогами ст.ст. 2, 33, 43, 47-1, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авітаком»(81000, Львівська область, м.Яворів, вул. Січових Стрільців,20, ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф»81000, Львівська область, м. Яворів, вул. Січових Стрільців,16, ,) - 214003,00грн. - основного боргу, 2 140,00грн. держмита та 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати відповідно до вимог ст.116 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду, в порядку встановленому розділом ХII ГПК України.

Суддя Н.Г. Левицька