ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" квітня 2011 р. Справа № 14/28

Суддя Василишин А.Р. розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РІФ

до відповідача 1 Комунального підприємства Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації

до відповідача 2 Ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю Кода

до відповідача 3 Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк Рівненська обласна філія

до відповідача 4 Колективного підприємства Сарненський завод продовольчих товарів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1 ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2 ОСОБА_2

про визнання права власності на обєкт нерухомого майна.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю РІФ з вернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації, ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю Кода, Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк Рівненська обласна філія, Колективного підприємства Сарненський завод продовольчих товарів про визнання права власності на придбаний обєкт нерухомості цех мінеральної води, який знаходиться в м. Сарни Рівненської області по вул. Белгородський, 31. Треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

1 квітня 2011 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, через канцелярію господарського суду Рівненської області, подала зустрічну позовну заяву, в якій просить залучити її як третю особу з самостійними вимогами на предмет спору та визнати за нею право приватної власності на цех мінеральної води, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Сарненський район, м. Сарни, вул. Белгородська, 31.

Згідно частини 1 статті 26 Господарського процесуального кодексу України: треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін.

Частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України: підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що іншими законодавчими актами не передбачено, що сторонами у господарському процесі може бути фізична особа, що не є підприємцем, за виключенням корпоративних спорів, спорів щодо приватизації та при подачі заяви кредитора у справі про банкрутство.

З поданої суду позовної заяви вбачається, що позов подано фізичною особою ОСОБА_2 без статусу субєкта підприємницької діяльності, а відтак не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України: суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Крім того, суд зауважує, що частиною 1 статті 26 Господарського процесуального кодексу України передбачено подачу позовної заяви, а зустрічної позовної заяви.

Подачу зустрічного позову передбачено статтею 60 Господарського процесуального кодексу України, якою зокрема визначено, що відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

На підставі вищевикладеного в прийняті зустрічної позовної зави ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України, державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством.

Пунктом 2 частини 1 статті 8 декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито передбачено, що сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках повернення заяви (скарги) або відмови в її прийнятті, а також відмови державних нотаріальних контор або виконавчих комітетів міських, селищних і сільських Рад народних депутатів у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно пункту 8 розяснення Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Арбітражного процесуального кодексу України N 02-5/78 від 4 березня 1998 року (з змінами та доповненнями), застосовуючи статтю 47 ГПК, необхідно виходити з того, що господарський суд самостійно чи за заявою сторони в ухвалі, рішенні чи постанові, а в тих випадках, коли процесуальні документи не виносилися - у відповідній довідці зазначає обставини, які є підставою для повного або часткового повернення державного мита. Така довідка за заявою сторони видається господарським судом першої інстанції.

Керуючись ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 62 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2.

2. Зустрічну позовну заяву та додані до неї документи повернути ОСОБА_2.

3. Видати ОСОБА_2 довідки на повернення державного мита сплаченого по квитанції № 65 від 1 квітня 2011 року в сумі 230 (двісті тридцять) грн. 00 коп. та на повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу сплачених по квитанції № 67 від 1 квітня 2011 року в сумі 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп..

Суддя Василишин А.Р.