РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2011 р.
Справа № 3/5025/1405/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Гулова А.Г.

суддя
Маціщук А.В. ,

суддя
Петухов М.Г.

при секретарі
Кравчук О.В.

за участю представників сторін: < Текст
>

від позивача: Федорова Д.В. -
представника за дорученням від 04.03.2011р.
№8

від відповідача: не з'явився

< Текст >

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хмельницькхлібопродукт",
м.Хмельницький

на рішення господарського суду
Хмельницької області

від 28.09.11 р. у справі № 3/5025/1405/11 (суддя
Вибодовський О.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
група", м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Хмельницькхлібопродукт",
м.Хмельницький

про стягнення 95106,50 грн. збитків (згідно
заяви про уточнення позовних вимог)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 28.09.2011р. у
справі №3/5025/1405/11 задоволено позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
група" до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Хмельницькхлібопродукт" про стягнення
95106,50 грн. збитків (згідно заяви про
уточнення позовних вимог).

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 95106,50 грн. збитків, 951,06 грн.
витрат по сплаті державного мита та 236
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржене рішення скасувати та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, зокрема, наступне:

- судом не враховано приписи п.5.1
договору №281010/1 від 28.10.2010р., згідно
якого договір діє до 31.12.2010р., тобто
після закінчення цього строку
відповідач не був зобов"язаний
дотримуватись положень п.1.1 договору, а
тому відсутні підстави для стягнення
збитків, спричинених втратою,
недостачею чи пошкодженням товару, що
сталися після 31.12.2010р.;

- суд не врахував порушення позивачем
п.4.4 договору щодо оплати вартості
наданих відповідачем послуг до моменту
переоформлення товару третім особам чи
до моменту відгрузки товару та п.4.1
договору, згідно якого замовник
зобов"язаний сплатити виконавцю за
послуги згідно їх вартості, що
визначена п.6.1 договору, на підставі
актів виконаних робіт, однак позивач
відмовився підписати акт виконаних
робіт та оплатити виставлений
відповідачем рахунок №7 від 31.01.2011р.

Позивач у письмовому відзиві №472 від
08.11.2011р. на апеляційну скаргу та його
представник у судовому засіданні
заперечили проти її доводів та вимог,
вважаючи рішення господарського суду
Хмельницької області від 28.09.2011р.
законним та обґрунтованим. Просять
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в засідання
суду не з"явився, про причини неявки суд
не повідомив.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції та той факт, що неявка в
засідання суду представника
відповідача, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
перегляду оскарженого судового акту,
судова колегія розглянула апеляційну
скаргу за відсутності представника
відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши повноту
з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
відповідність висновків, викладених у
рішенні місцевого господарського суду,
обставинам справи, правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскарженого рішення, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріали справи,
28.10.2010р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
група" (замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Хмельницькхлібопродукт" (виконавець)
укладено договір відповідального
зберігання зерна №281010/1 (далі - договір),
згідно п.1.1 якого замовник передає на
відповідальне зберігання, а виконавець
зобов'язується прийняти, обробити і
зберігати товар, переданий йому
замовником, а також повернути його
останньому в цілості та збереженні по
першій вимозі замовника (а.с.10).

Пунктами 2.1 договору сторони погодили,
що на зберігання передається товар -
соя, врожаю 2010 року.

Згідно п.2.3 договору обсяг переданого
товару встановлюється на основі
товарно-транспортних накладних, які
підтверджуються реєстрами із вказаним
обсягом та якістю, оформлені сторонами
договору.

Відповідно до п.3.2 виконавець
зобов'язується зберігати товар
замовника відповідно до інструкції по
зберіганню.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що
виконавець зобов'язаний приймати всі
заходи, необхідні для зберігання
товару по обсягу та якості.

Як погоджено п.5.1 договору, договір
вступає в силу з моменту його
підписання повноважними
представниками сторін, проставлення
печаток юридичних осіб і діє до 31.12.2010р.,
а в частині взаєморозрахунків - до
повного виконання сторонами своїх
зобов"язань.

На виконання умов договору позивач
згідно складської квитанції №514 від
28.10.2010р. передав відповідачу на
зберігання зерно сої врожаю 2010р. вагою
2000т та згідно складської квитанції №579
від 30.12.2010р. - 204 т (а.с.11,12).

Як зазначає позивач, протягом грудня
2010р. на його вимогу відповідачем зі
зберігання повернено 2146,520 тон зерна
сої.

Листами №27 від 21.02.2011р. та №60 від
28.03.2011р. ТОВ "Агропромислова група"
зверталося до ТОВ
"Хмельницькхлібопродукт" з вимогою
надати акт-розрахунок проведених робіт
для подальшої оплати (а.с.40-41, 42-43).

30.03.2011р. ТОВ "Агропромислова група"
надіслало ТОВ "Хмельницькхлібопродукт"
заявку на відвантаження №61 з вимогою
видати із зберігання зерно сої врожаю
2010 року в обсязі 57480 тон, що не було
повернуто за складськими квитанціями
№514 від 28.10.2010р. та №579 від 30.12.2010р.
(а.с.44-45). Зазначив також, що виборка
зерна буде відбуватися 11.04.2011р. -
вантажоодержувач - ТОВ "Техагроком" або
інша номінована особа.

20.04.2011р. ТОВ "Техагроком" (експедитор за
договором транспортного
експедирування №ТАК10-0401/21Э від 04.01.2010р.)
направило позивачу повідомлення №241, в
якому вказало про неможливість
організувати відвантаження, оскільки
зерна сої врожаю 2010р. в зерносховищах
відповідача не виявлено, та готовність
останнього відшкодувати вартість сої,
згідно гарантійного листа №37 від
19.04.2011р. (а.с.50).

12.04.2011р. відповідачем складено
акт-розрахунок, в якому визначені
втрати у вазі, які пов'язані із тривалим
зберіганням зерна, та встановлено, що
до повернення належить 28,390 тон зерна
сої (а.с.13). Вказаний акт-розрахунок
погоджений позивачем 13.04.2011р.

З огляду на викладене, відповідач видав
нову складську квитанцію на зерно №636
від 14.04.2011р., якою підтверджувалося
зберігання 28,390 тон зерна сої врожаю
2010р., що належить ТОВ "Агропромислова
група" (а.с.14).

19.04.2011р. відповідач видав гарантійний
лист №37, яким засвідчив неможливість
повернути зерно із зберігання та
погодився відшкодувати до 20.05.2011р.
вартість втраченого зерна за ціною
придбання з розрахунку 3350 грн. за 1 тону
зерна (а.с.15)

16.05.2011р. позивач надіслав відповідачу
претензію №1605 з вимогою сплатити
заборгованість в розмірі 95106,50 грн. з
розрахунку 3350 грн. за 1 тону зерна до
20.05.2011р. (а.с.53). Вказану претензію
відповідач отримав 19.05.2011р., про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, однак її вимог
не виконав.

За вказаних обставин, ТОВ
"Агропромислова група" звернулося до
господарського суду Хмельницької
області з позовом про стягнення з ТОВ
"Хмельницькхлібопродукт" 113560,00 грн.
збитків (а.с.2-5).

Після порушення провадження у справі
позивач подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог, згідно якої
просить суд стягнути з відповідача
95106,50 грн. збитків (а.с.52).

Як вже зазначалося, рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 28.09.2011р. позов задоволено
(а.с.56-57).

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Приписами ч.1 ст.193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовується відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Як встановлено ст.953 ЦК України,
зберігач зобов'язаний на першу вимогу
поклажодавця повернути річ, навіть
якщо строк її зберігання не закінчився.

Нормами ст.957 ЦК України встановлено, що
за договором складського зберігання
товарний склад зобов'язується за плату
зберігати товар, переданий йому
поклажодавцем, і повернути цей товар у
схоронності.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України "Про зерно
та ринок зерна в Україні" (далі - Закон)
зерновий склад зобов'язаний вживати
усіх заходів, передбачених цим
Законом, нормативно-правовими актами,
договором складського зберігання
зерна, для забезпечення схоронності
зерна, переданого йому на зберігання.

Відповідно до ст.32 Закону зерновий
склад зобов'язаний повернути
поклажодавцеві або особі, зазначеній
ним як одержувач, зерно у стані,
передбаченому договором складського
зберігання та законодавством.

У відповідності до положень п.4 ст.611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно зі ст.614 ЦК України, особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Відповідальність зберігача за втрату
(нестачу) або пошкодження речі
встановлена ст.950 ЦК України, згідно ч.1
якої за втрату (нестачу) або
пошкодження речі, прийнятої на
зберігання, зберігач відповідає на
загальних підставах.

Відповідно до ст.951 ЦК України збитки,
завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем: 1) у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; 2) у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість. Таким чином, приписами даної
правової норми встановлено, що збитки,
завдані втратою, відшкодовуються
зберігачем у розмірі вартості
втраченої речі.

Приписами ст.34 Закону встановлено, що
збитки, завдані поклажодавцеві
втратою, нестачею чи пошкодженням
зерна, відшкодовуються зерновим
складом: за втрату та нестачу зерна - у
розмірі вартості втраченого або
такого, що його не вистачає, зерна; за
пошкодження зерна - у розмірі суми, на
яку знизилася його вартість.

Відповідно до приписів ст.224 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкта права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, якби управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Частина 3 ст.225 ГК України передбачає
визначення розміру збитків на день
подання позову до суду про їх
відшкодування.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили,
що виконавець несе відповідальність за
втрату, недостачу чи пошкодження
товару в порядку, передбаченому п.3.6
договору.

Як встановлено п.3.6 договору, виконувач
зобов'язується повністю відшкодувати
замовнику втрати, які спричинені
втратою, недостачею товару, що сталися
з вини виконавця.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що відповідач не
виконав належним чином п.1.1 договору,
згідно якого виконавець зобов'язується
прийняти, обробити і зберігати товар,
переданий йому замовником, а також
повернути його останньому в цілості та
збереженні по першій вимозі замовника.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку про задоволення позову та
стягнення з відповідача на користь
позивача 95106,50 грн. збитків, виходячи із
вартості неповернутого позивачу зерна
сої у кількості 28390 тон по ціні 3350 грн.
за 1 тону, погодженій відповідачем у
гарантійному листі від 19.04.2011р. №37.

При цьому слід зазначити, згідно листа
ДП Держзовнішінформ" від 17.08.2011р.
№8/391(а.с.24) станом на 13.08.2011р.
орієнтований рівень цін на
внутрішньому ринку України на соєві
боби врожаю 2010 року складав 4300 грн. за 1
тону. Протягом першої декади серпня 2011
року коливання цін на соєві боби
знаходилися в межах 1-4%. Позивач
звернувся з позовом 08.08.2011р. Таким
чином, для обрахування збитків
застосовано ціну, меншу середнього
рівня.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено відсутність
його вини у спричинених збитках.

Щодо доводів відповідача про
відсутність підстав для стягнення
збитків, спричинених втратою,
недостачею чи пошкодженням товару, що
сталися після 31.12.2010р., тобто після
закінчення строку договору, слід
зазначити, що відповідно до ч.4 ст.631 ЦК
України закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору. Тим більше, 14.04.2011р.
відповідачем оформлено складську
квитанцію на зерно №636 від 14.04.2011р., де
зазначено, що відповідач
зообв"язується зберігати зерно до
запитання ТОВ "Агропромислова група"
(позивача у справі), а 19.04.2011р. надав
позивачу гарантійного листа №37, в
якому зазначив, що у зв"язку з
відсутністю можливості повернути
залишок належної ТОВ "Агропромислова
група" сої вагою 28390 кг за складською
квитанцією №636 від 14.04.2011р. гарантує в
строк до 20.05.2011р. відшкодувати її
вартість за ціною придбання з
розрахунку 3350 грн. за 1 тону зерна (а.с.13).

Судом не приймаються доводи
відповідача стосовно того, що судом не
враховано порушення позивачем п.п. 4.1,
4.4, 6.1 договору щодо оплати вартості
наданих відповідачем послуг у зв"язку
із зберіганням, оскільки відповідач, за
наявності підстав, не позбавлений
права вимагати від ТОВ
"Агропромислова група" відшкодування
вартості послуг, пов"язаних із
зберіганням, виходячи із умов договору.
Зустрічний позов відповідачем не
заявлявся, а тому порушені
відповідачем питання не були предметом
дослідження судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги,
спростовуються наведеним вище,
матеріалами справи та не ґрунтуються
на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду Хмельницької
області від 28.09.2011р. прийняте з повним
з'ясуванням всіх обставин, що мають
значення для справи, дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст.101,103,105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 28.09.2011р. у
справі №3/5025/1405/11 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ТзОВ
"Хмельницькхлібопродукт",
м.Хмельницький - без задоволення.

2. Справу №3/5025/1405/11 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Петухов М.Г.

01-12/16232/11

Віддрук. 4 прим.:

1 -до справи,

2,3 -сторонам,

4 -в наряд.