ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" грудня 2011 р. Справа № 5004/2210/11

за позовом приватного підприємства «АВА 2006», м. Шепетівка

до відповідача приватного підприємства «Кратон», м. Володимир-Волинський

про стягнення 106341,83 грн.

Суддя Шум М.С.

За участю представників сторін:

від позивача н/з

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. №208/12 від 19.12.2011р.)

Суть спору: позивач - приватне підприємство «АВА 2006»просить суд стягнути з відповідача приватного підприємства «Кратон»103339,83 грн. в т.ч. 85231,10 грн. заборгованості за виконані роботи, 14888,86 грн. інфляційних нарахувань, 6221,87 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 29.11.2011р. розгляд справи відкладено на 20.12.2011р. на 10 год. 00 хв.

В судове засідання 20.12.2011р. представник позивача не зявився, ухвала суду від 29.11.2011р. повернута органом звязку без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання»(а.с. 40,41).

Згідно з п. 15 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 р. N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 р." у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно із законом, і дана особа своєчасно не повідомила про це господарський суд, інших учасників процесу, то всі наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, надісланий судом і повернутий органом зв'язку з позначкою За закінченням терміну зберігання з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення позивача про судовий розгляд справи.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні просить суд в задоволенні позову відмовити. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що договір від 06.05.2009р. є укладеним, оскільки договір не містить волевиявлення ПП «Кратон»про що свідчить відсутність печатки підприємства і підпису уповноваженої особи. В преамбулі договору зазначено, що його укладало з автозаправкою по вул. Млинівській, з однієї сторони, та ПП «АВА2006»з іншої сторони. Як наслідок даний договір взагалі не може стосуватися відповідача по даній справі. Первинний документ АКТ Ф-2 за травень 2009р. на який посилається позивач не відповідає вимогам до первинних документів, оскільки не містить печатки підприємства, розшифровки підпису (посаду особи, відповідальну за здійснення господарської операції), посилання на довіреність, яка уповноважує особу на підписання такого документу.

Умовами договору від 10.06.2009р. не погоджено усіх істотних умов, відтак договір є неукладеним. Відсутня в договорі назва підприємства (контрагента), яке укладає договір. Відсутній і затверджений зі сторони відповідача кошторис, який є обов'язковим для договорів даного виду, тобто невизначена сторонами ціна у договорі. Первинний документ акт Ф-2 за червень 2009р. на який посилається позивач не відповідає вимогам до первинних документів, оскільки відсутня печатка підприємства, розшифровка підпису (посаду особи, відповідальну за здійснення господарської операції), посилання на довіреність, яка уповноважує особу на підписання такого документу.

Також відповідач вказує на неправильність розрахунків пені, інфляційних втрат, 3% річних, а також зазначає, що ст. 625 ЦК України не регулює стягнення пені.

Ухвалами суду від 02.11.2011р. та від 29.11.2011р. зобовязано позивача надати суду: пояснення з причин відсутності на актах Ф-2 розшифровки підпису особи замовника та печатки юридичної особи; кошторис за договором від 10.06.2009р., а також зобовязано надати в судове засідання надати оригінали долучених до справи документів. Крім того зобовязано позивача обгрунтувати дату виникнення зобовязань щодо оплати вартості виконаних робіт за кожним договором; додатково обґрунтувати нарахування пені та застосування при цьому ст. 625 ГПК України; обґрунтований розрахунок інфляційних нарахувань, 3% річних по кожному договору окремо з зазначенням періоду і датами виникнення зобовязань. Явка представників сторін в судове засідання визнана обовязковою.

Однак вимоги ухвал суду від 02.11.2011р. та від 29.11.2011р. позивачем проігноровано.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Тому позивач, звертаючись до суду з позовом, зобовязаний обґрунтувати його підставність належними доказами, тобто такими, які мають значення для справи. Лише у випадках, передбачених ст. 35 ГПК України, сторона може бути звільнена від доказування.

Водночас частиною першою статті 33 ГПК передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а статті 38 і 65 названого Кодексу уповноважують господарський суд в разі недостатності доказів витребувати їх, у тому числі в порядку підготовки справи до розгляду.

Відсутність витребуваних судом пояснень та доказів, унеможливлює розгляд справи по суті та прийняття рішення у справі за наявними у ній доказами.

До того ж згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Слід зазначити, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями позивача.

Крім того, статтею 69 ГПК України встановлено строк вирішення спору, який становить не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Клопотань про продовження терміну розгляду справи на адресу суду від сторін не надходили.

Явка позивача у судове засідання визнана обовязковою. Позивач не навів не лише поважних, але й жодних причин неможливості явки в судове засідання та виконання вимог ухвали суду.

У відповідності до пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України у випадку, коли позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору, господарський суд наділений повноваженнями залишити позов без розгляду.

За таких обставин спір підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Разом з тим від позивача на адресу суду 20.12.2011р. о 12 год. 14 хв. факсограмою надійшло клопотання №18 від 20.12.2011р. про відкладення розгляду справи (а.с. 43-44). Дане клопотання судом не розглядалося, оскільки останнє надійшло на адресу суду після розгляду справи. Розгляд справи розпочато 20.12.2011р. о 10 год. 00 хв. та завершено о 10 год. 30 хв., що зафіксовано в протоколі судового засідання.

Керуючись п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Позов залишити без розгляду.

Суддя М. С. Шум