КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2011 № 10/84

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від прокуратури міста Києва ОСОБА_2 прокурор відділу

від прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 начальник відділу

від позивача ОСОБА_4 за дов. № 252 від 10.06.2011,

ОСОБА_5 - за дов. № 99 від 24.01.2011

від відповідача 1) не зявився;

2) ОСОБА_6 за дов. № 502 від 27.07.2011

від третьої особи не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур»

на рішення господарського суду Чернігівської області від 29.08.2011

у справі № 10/84 (суддя Мурашко І.Г.)

за позовом Першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі

Фонду державного майна України

до 1) Виконавчого комітету Чернігівської міської ради;

2) Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної

інвентаризації»

про визнання недійсним рішення виконкому Чернігівської міської ради в частині

оформлення права власності на обєкт нерухомості

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Чернігівської області звернувся до господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради та Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» про визнання недійсним рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 № 275 в частині надання дозволу на оформлення свідоцтва на право власності Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», на комплекс будівель, що знаходяться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103: адмінбудівля (Е1), ангар 9К-10, будинок автостанції (Н-2), будівля допоміжних послуг (Б2), вагончик (М1), вагончик (3-1.3), вагончик (І-1, І1-1,15-1), гараж (Ж1), киснева (П-1), майстерня (В-1), навіси (Ж1-1, Ж-2), приміщення ресторану та адмінприміщення, склад гараж майстерня (Г-1), склад гараж майстерня(Д-1, Д1-1, Д2-1, Д3-1), спальний корпус (А-5), цех (Л-1) ( далі-спірні будівлі) та про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 23.11.2000року на зазначені будівлі, виданого ЗАТ по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур».

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 29.08.2011 у справі

№ 10/84 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 275 від 20.11.2000 в частині надання дозволу на оформлення свідоцтва на право власності Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103, на комплекс будівель адмінбудівля (Е1), ангар 9К-10, будинок автостанції (Н-2), будівля допоміжних послуг (Б2), вагончик (М1), вагончик (3-1.3), вагончик (І-1, І1-1,15-1), гараж (Ж1), киснева (П-1), майстерня (В-1), навіси (Ж1-1, Ж-2), приміщення ресторану та адмінприміщення, складгаражмайстерня (Г-1), складгаражмайстерня (Д-1, Д1-1, Д2-1, Д3-1), спальний корпус (А-5), цех (Л-1).

Визнано недійсним свідоцтво на право власності від 23.11.2000, видане Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» на будівлі, що знаходяться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103: адмінбудівля (Е1), ангар 9К-10, будинок автостанції (Н-2), будівля допоміжних послуг (Б2), вагончик (М1), вагончик (3-1.3), вагончик (І-1, І1-1,15-1), гараж (Ж1), киснева (П-1), майстерня (В-1), навіси (Ж1-1, Ж-2), приміщення ресторану та адмінприміщення, складгаражмайстерня (Г-1), складгаражмайстерня (Д-1, Д1-1, Д2-1, Д3-1), спальний корпус (А-5), цех (Л-1).

Стягнуто з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради в доход державного бюджету 42,50 грн. державного мита.

Стягнуто з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради в доход державного бюджету 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» в доход державного бюджету 42,50 грн. державного мита.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» в доход державного бюджету 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Укрпрофтур» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 29.08.2011 у справі № 10/84 та прийняти нове, яким позовні вимоги позивача залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, а також при невідповідності висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи та про права та обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі, а тому підлягає скасуванню.

Заступник прокурора Чернігівської області у письмових запереченнях на апеляційну скаргу проти її доводів заперечує, вважає рішення суду законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, про що зазначив у письмових поясненнях по справі, апеляційну скаргу вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, та таким, що підлягає залишенню без змін.

Представники відповідача -1 та третьої особи у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача-1 та третьої особи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, відзиви на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, що були присутні у судовому засіданні, судова колегія встановила наступне:

20 листопада 2000 року Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради (відповідач-1 у справі) було винесено рішення № 275 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості», відповідно до пункту 1 якого Комунальному підприємству «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (третя особа у справі) було доручено оформити свідоцтво на право власності Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» (правонаступником якого є відповідач-2 у справі) на обєкти нерухомості турготелю «Брянск» по вул.Шевченка,103.

На виконання вищезазначеного рішення № 275, 23.11.2011 відповідачу-2 було видано свідоцтво про право власності на спірні будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, Перший заступник прокурор та позивач вважають, що відповідачем-1 прийнято рішення № 275 від 20.11.2000 з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 4.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, яке перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Держбуду України № 121 від 09.06.1998, а тому, у відповідності до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прокурор та позивач просять суд визнати рішення відповідача-1 за № 275 від 20.11.2000 незаконним з підстав невідповідності його вищезазначеним нормам чинного законодавства. Прокурор з посиланням, зокрема, на Постанови Верховної ради України № 2268 від 10.04.1992, № 3943 від 04.02.1994, Закон України «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» від 10.09.1991, та зазначає, що вказаним рішенням було порушено інтереси держави, про що прокуратура Чернігівської області дізналась після перевірки, проведеної за завданням Генеральної прокуратури України від 17.06.2011.

Згідно статті 1 Закону Союзу Радянських Соціалістичних Республик (СРСР) «Про професійні спілки, права та гарантії їхньої діяльності» від 10.12.1990, професійна спілка (профспілка) є добровільною громадською організацією, яка об'єднує трудящих, зв'язаних спільними інтересами за родом їхньої діяльності як у виробничій, так і в невиробничій сферах, для захисту трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів. Професійні спілки СРСР очолювались Всесоюзною центральною радою профспілок (ВЦРСП), яка обиралась на всесоюзному зїзді, за участю делегатів від профсоюзів всіх союзних республік, у тому числі Української РСР.

Після розпаду СРСР та проголошення незалежності Україною, Верховною радою України з метою збереження майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, була прийнята Постанова № 2268 від 10.04.1992, якою до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, Фонду державного майна України було тимчасово передано майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій. Постановою Верховної ради № 3943 від 04.02.1994, тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно було визнане загальнодержавною власністю (пункт 1).

Профспілки СРСР до 1990 року були загальносоюзною громадською організацією. В єдиній системі профспілок колишнього Союзу РСР Укрпрофрада представляла республіканську організацію і мала статус юридичної особи.

Таким чином, спірний обєкт обєкти нерухомості турготелю «Брянськ» за адресою вул. Шевченка, 103 у місті Чернігові, - є майновим комплексом громадської організації колишнього Союзу РСР, що розташований на території України. Про належність спірного обєкту до майна загальносоюзної громадської організації колишнього Союзу РСР також свідчить Договір про закріплення прав по володінню, користуванню і розпорядженню профспілковим майном від 18.11.1990, укладений керівниками Загальної Конфедерації Профспілок СРСР і Федерації незалежних профспілок України у м. Москва, на який посилаються сторони.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідачів про те, що оскаржуваним рішенням не порушені права, на захист яких прокурор звернувся до суду з позовом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Прокурор заявив позов саме в інтересах держави, зазначивши згідно чинного законодавства орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах. Позов обґрунтований порушенням інтересів держави в частині правового регулювання порядку та законності винесення відповідачем-1 рішення, яким відповідачу-2 надано дозвіл на оформлення свідоцтва на право власності на будівлі, які були побудовані в 1977 році на кошти профсоюзної (громадської) організації колишнього Союзу РСР, - а ні порушенням інтересів органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах (в даному випадку ФДМУ). Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.02.2009 у справі 11/6618. А тому, суд не погоджується з твердженням відповідача-2 про те, що в разі порушення строків звернення до суду позивачем, звернення з позовом до суду прокурора, має наслідком застосування судом позовної давності незалежно від того, коли саме прокурор дізнався про факт порушення оскаржуваним рішенням інтересів держави.

Згідно статті 20 Закону України «Про прокуратуру», при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів, прокурор має право перевіряти підприємства та організації. Матеріалами справи підтверджено, що на виконання завдання Генеральної прокуратури України щодо перевірки додержання вимог чинного законодавства при оформленні права власності на майно, що перебуває у віданні Федерації профспілок України, у червні 2011 року Прокуратурою Чернігівської області було перевірено законність винесення оскаржуваного рішення відповідачем-1 та оформлення відповідачем-2 права власності на спірні будівлі. За таких обставин, а також враховуючи приписи статті 29 Господарського процесуального кодексу України щодо права прокурора самостійно підтримувати позов, заявлений в інтересах держави, і вимагати вирішення спору по суті незалежно від позиції позивача, суд вважає, що прокурором не порушено строків позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа,що звертається з позовом до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення права, а тому перебіг позовної давності для прокурора, який звертається до суду в інтересах держави, почався з моменту перевірки, проведеної у червні 2011 року.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності (пункт «б» частини 10).

Згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення, виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету підписуються міським головою (частина 6) Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10).

Порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, яке перебуває у власності юридичних і фізичних осіб, на час прийняття оскаржуваного рішення, був встановлений «Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, яке перебуває у власності юридичних і фізичних осіб» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України № 121 від 09.06.1998 (надалі - Інструкція).

Згідно пункту 1.3. Інструкції в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення, вона діє на всій території України і є обов'язковою для виконання всіма міністерствами, відомствами, місцевими органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності. Відповідно до вимог пункту 1.5. Інструкції, державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна (пункт 1.7). При цьому, державній реєстрації підлягають тільки ті об'єкти нерухомості, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об'єкти. ( пункт 1.8.).

Відповідно до вимог пункту 2.1. Інструкції, реєстрація провадиться на підставі правовстановлювальних документів, зазначених у додатку № 1 Інструкції (зокрема, договорів, свідоцтв про право власності, рішень судів, арбітражних судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, наказів органів Фонду державного майна з додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об'єктів акціонерним товариствам, дублікатів правовстановлювальних документів, виданих нотаріальними конторами, приватними нотаріусами, органами приватизації, державними архівами, тощо), які обовязково додаються до інвентаризаційної справи (підпункт «е»).

Згідно пункту 4.1. Інструкції, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування, зокрема: інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об'єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, за наявності відповідного рішення органу місцевої виконавчої влади, місцевого самоврядування, акта прийняття-передачі об'єкта (частини) інвестору; фізичним та юридичним особам, прийнятим у співзасновники підприємства, які внесли в статутний фонд цього підприємства об'єкт нерухомого майна; фізичним та юридичним особам при представленні договору про дольову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна, акта про прийняття об'єкта в експлуатацію та акта прийняття-передачі цього об'єкта дольовику; фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна, тощо.

Як вбачається з інвентарної справи № 17125 на спірні будівлі по вул. Шевченка,103 у м. Чернігові, у останній відсутні документи, визначені Інструкцією, які могли б бути підставою для оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна ЗАТ по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» на будівлі, що знаходяться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103: адмінбудівля (Е1), ангар 9К-10, будинок автостанції (Н-2), будівля допоміжних послуг (Б2), вагончик (М1), вагончик (3-1.3), вагончик (І-1, І1-1,15-1), гараж (Ж1), киснева(П-1), майстерня (В-1), навіси (Ж1-1, Ж-2), приміщення ресторану та адмінприміщення, склад гараж майстерня(Г-1), склад гараж майстерня(Д-1, Д1-1, Д2-1, Д3-1), спальний корпус (А-5), цех (Л-1).

Як вбачається з відзиву відповідача-1 на позовну заяву, останній приймав оскаржуване рішення на підставі акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту та матеріалів технічної інвентаризації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 за № 275 в частині надання дозволу на оформлення свідоцтва на право власності Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», на будівлі, що знаходяться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103 прийняте з порушенням вищезазначеного чинного законодавства України, за відсутності в поданих матеріалах для прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення правовстановлювальних документів, визначених Інструкцією як таких, що підтверджують право відповідача-2 на спірні будівлі, а тому у відповідача-1 були відсутні підстави для винесення 20.11.2000 оскаржуваного рішення № 275 щодо оформлення та видачі відповідачу-2 свідоцтва про право власності на спірний обєкт нерухомості на підставі якого в подальшому було зареєстроване право власності на спірні будівлі в БТІ за відповідачем-2.

Надані відповідачем-2 документи на підтвердження своїх прав на спірні будівлі не впливає на висновки суду щодо незаконності прийняття Виконкомом Чернігівської міської ради рішення № 275 від 20.11.2000, оскільки у межах позову, що розглядається судом не досліджується правомірність володіння відповідачем-2 спірними будівлями. Відповідачем-2 не надано суду доказів, які б підтвердили факт надання ним саме на час прийняття оскаржуваного рішення та отримання відповідачем-1 чи Комунальним підприємством «Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації» документів, які б підтверджували право відповідача-2 на спірні будівлі, що знаходяться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правило про належність доказів є обов'язковим для суб'єктів доказування.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачами не спростовано належним чином, факт відсутності у відповідача-1 на час прийняття оскаржуваного рішення документів, визначених чинним на той час законодавством України для прийняття рішення щодо оформлення свідоцтва про право власності відповідача-2 на спірні будівлі.

Факт самого існування цих документів за відсутності їх саме у відповідача-1 при прийнятті ним оскаржуваного рішення, висновків суду не спростовують та не досліджується судом, оскільки не спростовують факт прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення без дослідження документів, що підтверджували б права відповідача-2 на спірні будівлі.

Виходячи з вищевикладеного, а також з тотожності поняття «недійсність» та «незаконність», суд доходить висновку про незаконність винесення відповідачем 1 рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 за № 275 в частині надання дозволу на оформлення свідоцтва на право власності Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур», на спірні будівлі, що знаходяться за адресою м. Чернігів, вул. Шевченка, 103., яким доручено Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити свідоцтво про право власності Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» на ці обєкти нерухомості, оскільки при його прийнятті відповідачами були порушені вимоги вищезазначеного чинного законодавства.

На підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 № 275 Закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» було видано свідоцтво про право власності на обєкти нерухомості від 23.11.2000.

Свідоцтво про право власності є правовим актом індивідуальної дії, виданий у даному випадку органом місцевого самоврядування на підставі оскаржуваного рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 № 275, на підставі саме свідоцтва, у відповідача-2 виникло та на даний час існують конкретні права щодо володіння, користування та розпорядження відповідачем-2 спірними будівлями. Вимога про визнання свідоцтва про право власності на обєкти нерухомості від 23.11.2000 є похідною та повязаною з позовною вимогою про визнання незаконним рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 № 275, на підставі якого воно видане, а тому, може бути вирішено одночасно.

Оскільки судом встановлено, що рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.11.2000 № 275 прийнято з порушенням вимог законодавства України, то і відповідно не може бути дійсним свідоцтво про право власності на обєкти нерухомості від 23.11.2000, яке видано на підставі незаконного рішення.

Аналогічна позиція викладена у Постановах Вищого господарського суду України від 29.03.2005 у справі № 41/407, від 29.09.2009 у справі № 2/112 (ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 04.03.2010 відмовлено у порушенні провадження з перегляду), від 11.03.2010 у справі 30/95-09-3018.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» на рішення господарського суду Чернігівської області від 29.08.2011 у справі № 10/84 залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 29.08.2011 у справі № 10/84 залишити без змін.

Матеріали справи № 10/84 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Михальська Ю.Б.

Судді Тищенко А.І.

ОСОБА_1