РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2011 р. Справа № 5019/1661/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

суддів Дужич С.П.

ОСОБА_1

при секретарі Ткач Ю.В.

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Рівненської області від 30.08.11 р. у справі № 5019/1661/11

за позовом Приватного підприємця-фізичної особи ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін""

про стягнення в сумі 100 000 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (дов. № 2308 від 11.05.10 р.)

від відповідача: ОСОБА_4 (дов. № 3 від 05.01.11 р.)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 (надалі Позивач) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовною заявою (а.с. 2-3) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" (надалі Відповідач), в якій просить стягнути заборгованість в сумі 100 000 грн. 00 коп..

Рішенням господарського суду Рівненської області від 30 серпня 2011 року (а.с. 55-56), з підстав, вказаних у даному рішенні, у позові відмовлено.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції Позивач , звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 64-67) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних в цій апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Рівненської області від 30 серпня 2011 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов повністю.

В судовому засіданні Позивач підтримав доводи висвітлені в апеляційній скарзі.

Не погоджуючись з доводами викладеними в апеляційній скарзі Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу (а.с. 88), в якому з підстав, вказаних у цьому відзиві, просить суд залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Водночас, 16 листопада 2011 року в Рівненський апеляційний господарський суд надійшло клопотання Позивача про призначення експертизи (а.с. 113) з приводу відповідності підписів ОСОБА_5 (колишнього Генерального директора Відповідача) на Договорі та на акті здачі-приймання наданих послуг по Договору від 1 грудня 2009 року підписам цієї особи... Дослідивши подане клопотання суд апеляційної інстанції відхилив його, оскільки на думку колегії в даному випадку визначення відповідності цих підписів не потребує спеціальних знань і суд в змозі самостійно оцінити їх автентичність.

В судовому засіданні Відповідач підтримав доводи висвітлені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, розглянувши матеріали та обставинами справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що 1 лютого 2009 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 4/09 про надання інформаційно консультаційних послуг (а.с. 4-5; надалі ОСОБА_6).

ОСОБА_6 підписано повноважними представниками Позивача та Відповідача та скріплений печатками даних юридичних осіб (колегія суду прийшла до висновку, що з боку Відповідача ОСОБА_6 підписано колишнім Генеральним директором Відповідача ОСОБА_5 підпис на Договорі є схожим (тотожним) на підпис даної особи в заяві від 15 листопада 2011 року (а.с. 112), наказі № 41 від 28 березня 2008 року (а.с. 116), накладній від 12 серпня 2009 року (а.с. 117) та доповідній записці (а.с. 118); в свою чергу, пояснення ОСОБА_5 висвітлені у заяві (а.с. 112) щодо не підписання Договору та акту спростовуються поясненнями наданими колишнім юрисконсультом Відповідача ОСОБА_7 щодо підготовки ним для підписання даних документів та щодо підписання їх ОСОБА_5 (а.с. 104); на Договорі та акті присутні крім підписів ще й відбитки печаток Відповідача тотожність яких ніким не спростована; Відповідачем не подано жодних доказів порушення кримінальних справ щодо підробки документів, чи то викрадення печаток Відповідача, тощо.

Відповідно до вимог пункту 2 статті 180 Господарського кодексу України: господарський договір вважається укладеним якщо сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Згідно пункту 3 статті 180 Господарського кодексу України: сторони зобов'язані в будь-якому випадку погодити предмет, ціну та строк дії договору.

В силу дії статті 638 Господарського кодексу України: договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналізуючи вищеописану норму, колегія суду зауважує, що з практичної точки зору, можна констатувати, що надання належної форми договору, тобто результату досягнення згоди з усіх істотних умов, і є належною формою досягнення згоди з усіх істотних умов.

Відповідно до пункту 1.1 Договору: Відповідач в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання, а Позивач зобов'язується відповідно до завдання Відповідача надавати йому за плату інформаційно-консультаційні послуги, в обсязі та на умовах, визначених усною заявкою Відповідача (суд зауважує, що в даному пункті визначено предмет Договору, а саме надання Позивачем Відповідачу інформаційно-консультаційних послуг; дане в свою чергу спростовує висновки суду першої інстанції щодо відсутності в Договорі інформації про предмет Договору)

Згідно пункту 1.2 Договору: на підтвердження факту надання Позивачем Відповідачу послуг відповідно до умов цього Договору складається Акт здачі приймання.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що: за послуги, надані Позивачем, Відповідач сплачує вартість послуг на підставі підписаного Акту здачі приймання наданих послуг, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, протягом 10 банківських днів після підписання Акту здачі приймання наданих послуг.

Відповідно до пункту 1.3 Договору: вартість наданих послуг погоджується між Позивачем та Відповідачем за домовленістю, остаточний розмір виконаних робіт узгоджується між Позивачем та Відповідачем при складані Акту здачі приймання.

Колегія апеляційного суду зауважує, що в силу дії пунктів 1.3 та 1.4 Договору, після підписання акту здачі приймання наданих послуг по Договору та після визначення у ньому остаточного розміру виконаних робіт, дана сума відображає остаточну ціну Договору...

З огляду на вищевказане та з огляду на визначення в акті (а.с. 5) остаточного розміру виконаних робіт в розмірі 100 000 грн. колегія Рівненського апеляційного господарського суду констатує факт визначення Позивачем та Відповідачем ціни Договору в розмірі 100 000 грн. (дане, в свою чергу спростовує доводи місцевого господарського суду щодо відсутності такої істотної умови, як ціна договору).

Враховуючи усе вищеописане, колегія суду не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що ОСОБА_6 не містить інформації про ціну та предмет договору.

З усього вищенаведеного вбачається, що сторони досягли всіх істотних умов в укладеному Договорі, а тому, колегія апеляційного господарського суду не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що ОСОБА_6 є неукладеним, з підстав, вказаних у даному рішенні....

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме акт здачі-приймання наданих послуг № 1 від 1 грудня 2009 року (а.с. 5), колегія суду приходить до висновку, що Позивачем на виконання умов Договору, надані послуги Відповідачу (а саме: інформаційно-консультаційні послуги з питань ведення господарської діяльності...) на загальну суму 100 000 грн. 00 коп.. Акт здачі-приймання підписано повноважними представниками Позивача та Відповідача та скріплений печатками даних юридичних осіб (колегія суду прийшла до висновку, що з боку Відповідача ОСОБА_6 підписано колишнім Генеральним директором Відповідача ОСОБА_5 підпис на Договорі є схожим на підпис даної особи в заяві від 15 листопада 2011 року (а.с. 112), наказі № 41 від 28 березня 2008 року (а.с. 116), накладній від 12 серпня 2009 року (а.с. 117) та доповідній записці (а.с. 118); в свою чергу, пояснення ОСОБА_5 висвітлені у заяві (а.с. 112) щодо непідписання Договору та акту спростовуються поясненнями наданими колишнім юрисконсультом Відповідача ОСОБА_7 щодо підготовки ним для підписання даного акту та щодо його підписання ОСОБА_5 (а.с. 104); на акті присутній крім підпису ще й відбиток печатки Відповідача, тотожність якого ніким не спростована; Відповідачем не подано жодних доказів порушення кримінальних справ щодо підробки документів, чи то викрадення печаток Відповідача, тощо).

Усе вищевказане у даній судовій постанові спростовується запереченням Відповідача на позов та на апеляційну скаргу і вказує на безпідставність даних тверджень.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас, згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу дії статті 901 Цивільного кодексу України: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 903 Цивільного кодексу України: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором; у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату; якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зауважує, що в силу дії пункту 4.1 Договору та з огляду на дату підписання сторонами акту здачі приймання наданих послуг Відповідач мав сплатити Позивачу заборгованість за надані по Договору послуги в розмірі 100 000 грн. до 15 грудня 2009 року.

Доказів погашення заборгованості суду не подав.

Враховуючи усе вищевказане, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку про обгрунтованість та підставність вимог Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за надані на виконання Договору послуг в сумі 100 000 грн. 00 коп..

Водночас, Рівненський апеляційний господарський суд критично оцінює прийняття судом першої інстанції, як належні і допустимі докази нотаріально незасвідчені пояснення від імені бувшого керівника ОСОБА_5..

Враховуючи усе вищеописане у даній судовій постанові, колегія суду скасовує рішенням господарського суду першої інстанції, задовольняючи апеляційну скаргу Позивача. При цьому Рівненський апеляційний господарський суд виносить нове рішення, яким задовольняє позовні вимоги Позивача повністю... Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на Відповідача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 99,101,103 - 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 30.08.11 р. у справі № 5019/1661/11 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю (стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-механічний завод "Ісполін" (35604, Рівненська область, м. Дубно, вул. Грушевського, 134; код 33522271) на користь фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (35604, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Семидубська, 2/35; код НОМЕР_1) 100 000 грн. 00 коп. заборгованості, 1 000 грн. 00 коп. державного мита сплаченого за розгляд позовної заяви, 236 грн. 00 коп. інформаційно-технічних послуг та 560 грн. 00 коп. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.

16333/11