ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2011 року Справа № 5005/5435/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Кузнецової І.Л., Герасименко І.М.,

секретар судового засідання: Заболотна О.В.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №20-600 від 27.12.2010 року,

ОСОБА_2, довіреність №20-605 від 27.12.2010 року,

ОСОБА_3, довіреність №20-546 від 21.12.2010 року,

від відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2011 року у справі №5005/5435/2011

за позовом відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, м.Запоріжжя

до державного підприємства Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ

про стягнення збитків у розмірі 1 705 грн. 78 коп.

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року відкрите акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»(далі по тексту ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з державного підприємства «Придніпровська залізниця»(далі по тексту ДП «Придніпровська залізниця») на свою користь збитків в розмірі 1 705 грн. 78 коп., що складають, за твердженням позивача, його витрати при виправленні навантаження у вагоні №65542235, порушення якого відбулося з вини працівників залізниці після прийняття вантажу до перевезення, внаслідок чого пошкоджене його розміщення та пакувальні засоби прокату чорних металів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2011року у справі №5005/5435/2011 (суддя Євстигнеєва Н.М.) в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2011року у справі №5005/5435/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що:

- суд необґрунтовано у рішенні відхиляє посилання ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»на ст.114 Статуту залізниць України, згідно якої залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість;

- Статтею 127 Статуту залізниць України регламентована матеріальна відповідальність залізниці, позивач внаслідок понесених додаткових витрат, повязаних з виправленням пакування та навантаження, недоотримав прибуток від реалізації цього вантажу на суму понесених витрат;

- 17.06.2011 року представником позивача до суду направлялась заява про відкладення розгляду справи та продовженням строку вирішення спору в звязку з неможливістю бути присутніми в судовому засіданні, яку суд не задовольнив, чим порушив права ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»на захист своїх прав та інтересів і лишив можливості надати додаткові докази по справі.

Відповідач на виклик суду не зявився, відзив на апеляційну скаргу не надав, про час і місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином (а.с.104).

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини, повязані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України «Про транспорт», Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт»встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі по тексту Статут залізниць України), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до п.1 ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст.924 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи 17.10.2010 року на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»здано до перевезення прокат чорних металів у вагоні №65542235 на станцію призначення Тбілісі-Тов. Вантаж.

18.10.2010 року ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»отримало телефонограму за №606 з проханням прийняти на комбінат вагон №65542235 під виправлення за рахунок станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

18.10.2010 року представниками залізниці та ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складений акт загальної форми ГУ-23, в якому зазначено, що 17.10.2010 року о 11год. 30 хв. станцією Запоріжжя-Ліве прийнято до перевезення вагон №65542235, який було розбито по станції Запоріжжя-Ліве, він прямує на завод під виправлення навантаження без обліку на простій. При огляді вагону 18.10.2010 року о 22 год. 00хв. у парку «Б»виявлено пошкодження розміщення вантажу та окремих елементів його пакувальних засобів.

Відповідно ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вартість затрат на вивантаження та завантаження прокату чорних металів які, згідно наданої ним калькуляції, складають 1 705 грн. 78 коп.

Приймаючи до уваги те, що доказів фактично понесених витрат у заявленому розмірі позивачем не надано (залізниця відшкодовує реальні збитки, тоді як позивачем поданий лише їх розрахунок та довідки №16/1086251 від 19.07.2011 року та №16/1088150 від 22.07.2011 року щодо вартості 1 кг пакувальної стрічки та одного пакувального замку для затягування металевої стрічки, підписані головним бухгалтером комбінату ОСОБА_4), як і не подано доказів зниження вартості вантажу внаслідок пошкодження засобів його пакування, та враховуючи, що уклавши із залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом залізниць України щодо меж відповідальності залізниці та погодився з ними, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

Посилання позивача на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права в звязку з незадоволенням клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору на 1 місяць, що призвело до неможливості надання додаткових доказів у справі колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторін добросовісно користуватися їх процесуальними правами. В процесі розгляду справи, в межах встановленого ст.69 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду спору, господарським судом двічі відкладався розгляд справи (ухвала від 17.05.2011 року та від 07.06.2011 року) та позивача двічі було зобовязано надати додаткові докази, які на вимогу суду подані не були.

Частиною 3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду продовжити строк розгляду спору не більше як на пятнадцять днів за клопотанням сторони у виняткових випадках, з урахування особливостей спору.

Як вбачається з матеріалів справи в обґрунтування поданого клопотання позивачем не подано відповідних доказів, зазначені в ньому обставини (зайнятість представника в іншому удовому процесі) не є винятковим випадком в розумінні вказаної норми, так як вірно зазначено місцевим господарським судом, представництво інтересів сторони не обмежено будь-яким певним колом осіб. До того ж, позивач в процесі розгляду справи не був позбавлений можливості додаткові докази надіслати у належним чином засвідчених копіях на адресу місцевого господарського суду, а подані ним докази на стадії апеляційного провадження не вплинули на результат вирішення спору.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2011 року у справі №5005/5435/2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Герасименко

(Повний текст постанови складено 15.08.2011р.)