РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року Справа № 5004/74/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М. , суддя Дужич С.П.

при секретарі Снічук І.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: представник ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз" на рішення господарського суду Волинської області у справі № 5004/74/11 від 17.03.11р. (суддя Костюк С.В.)

за позовом ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз"

до відповідача ОСОБА_7 акціонерного товариства "Луцьке АТП 10701"

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.05.11р. змінено склад суду. У звязку із перебуванням у відпустці судді Іоннікової І.А. визначено колегію суддів у складі суддів Юрчука М.І. (головуючий), ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням господарського суду Волинської області у справі № 5004/74/11 від 17.03.11р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у судових засіданнях позивачем не доведено, яким чином чиняться перешкоди орендодавцем щодо переданого у оренду майна орендарю.

Окрім того позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, якби порушення такого права було підтверджено належними та допустимими письмовими доказами.

За недоведеністю таких обставин позивачу і відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 17.03.11р. у справі 5004/74/11 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування, посилається на те, що посадові особи орендодавця всупереч умов договору чинять перешкоди у користуванні орендованим майном, а саме перекривають транспортним засобам ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД доїзд до орендованих приміщень. На підтвердження здійснення цих перешкод відповідач додає акти про перешкоджання в користуванні орендованим майном від 17.11.2010р., 24.11.2010р., 26.11.2010р. постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03 грудня 2010 року за №9264.

Даною постановою встановлено, що акціонер ПрАТ «Луцьке АТП 10701» ОСОБА_4 підтвердив факт перекриття заїзду на територію ВАТ «Таксосервіс», пояснивши, що транспорту належного ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД не заборонено заїзд для виконання мети договору №02 від 01.01.2002 року, а саме використання приміщення майстерні площею 356 кв.м. під стоянку автомобілів, їх ремонту і технічного обслуговування, здійснення перед рейсових медичних оглядів водіїв та щоденного контролю технічного стану автомобілів, а не для їх між рейсового відстою. Зазначена постанова є чинною та ніким не оскаржувалась.

Також не погоджується апелянт із висновком суду першої інстанції, що орендодавцем надавалися передрейсові медичні огляди водіїв орендаря, згідно діючого законодавства, здійснювався щоденний контроль технічного стану автомобілів орендаря до жовтня 2010р. Зазначену обставину за відсутністю будь - яких доказів про надання таких послуг місцевий господарський суд визнав встановленою, що суперечить ч.2 ст. 104 ГПК України.

Послуги стосовно передрейсових медичних оглядів водіїв орендаря, щоденного контролю технічного стану автомобілів орендаря орендодавцем не надавалось.

Також у апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема положення ст. 796 ЦК України.

ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД надало суду ряд доказів на підставі яких, господарський суд Волинської області повинен був дійти висновку, що посадовими особами ПрАТ «Луцьке АТП 10701» чиняться перешкоди у користуванні орендованим майном.

В зв'язку з цим висновок суду про те, що на даний час товариству не вчиняються дії по перешкоджанню користування орендованим майном згідно договору оренди від 01.01.2002р. є безпідставним.

До початку судового засідання по розгляду апеляційної скарги по суті позивачем через уповноваженого представник надано суду доповнення до апеляційної скарги.

У доповненні апелянт зазначає, що оскільки відповідач не чинить перешкод у користуванні позивачу майном ні на момент пред'явлення позову ні на даний момент, і це твердження відповідача, то і відсутній предмет спору.

Позивач підтверджує той факт, що відповідачем не чиняться перешкоди в користуванні майном з січня 2011 року. Такі перешкоди чинились згідно договору оренди приміщень №02 від 01.01.2002 року в листопаді грудні 2010року. Фактично на момент пред'явлення позову був відсутній предмет позову, що і повинно було б бути встановлено судом першої інстанції.

На думку позивача справа за позовом ТОВ «Санрайз»ЛТД підлягає припиненню в силу п.1-1 ст. 80 ГПК України, чого не зробив суд першої інстанції.

Із посиланням на частину 3 статті 103 ГПК України, апелянт зазначає, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю і припинити провадження у справі.

Окрім того у доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновок місцевого господарського суду про те, що позивач не має права користуватись земельною ділянкою, необхідною для обслуговування приміщень, спростовується п.5.1. договору оренди, відповідно до положень якого передбачено, що орендодавець зобов'язується забезпечувати безперешкодне використання орендарем приміщень, що орендуються, видавати необхідні документи, які свідчать про укладення між сторонами даного договору, за власний рахунок усувати несправності, поломки та наслідки аварій комунікацій у приміщеннях, які стались не з вини орендаря.

Вважає, що в силу ч.1. ст. 796 ЦК України відповідно до положень якої одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму має право користуватись земельною ділянкою, яка знаходиться під будівлями, біля них і необхідна для проїзду до орендованих приміщень. Дане твердження підтверджуємо ст. 793 ЦК України будівлі та інші капітальні споруди є об'єктами нерухомості, які нерозривно пов'язані із землею і переміщення яких є неможливим без знецінення та зміни їх призначення.

У подальшому (у судовому засіданні 02.06.11р.) представник позивача відкликав вимогу про скасування рішення суду першої інстанції із підстав відсутності предмету спору та підтримав апеляційну скаргу у її первісній редакції на момент подання до апеляційного господарського суду.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Волинської області від 17.03.11р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 17.03.11р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз" - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами у даній справі існують договірні правовідносини щодо оренди приміщення.

01.01.2002р. між ВАТ «Таксосервіс» (орендодавець), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство (ПрАТ) «Луцьке АТП 10701»та ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД укладено договір оренди приміщень №02 (а.с. 7-8, т.1).

За умовами цього договору (п. 1.1.) орендодавець передає, а орендар приймає тимчасове володіння майстерні і споруди на території ВАТ «Таксосервіс» за адресою м. Луцьк, вул. Звязківців, 1, площею 356 кв.м., для використання під стоянку автомобілів, їх ремонту і технічного обслуговування, здійснення передрейсових медичних оглядів водіїв та щоденного контролю технічного стану автомобілів, а також офісні приміщення площею 106,2 кв.м., в адміністративному будинку за вищевказаною адресою (а.с. 7-8, т.1). Зазначена норма відображена у редакції примірника договору, що наданий позивачем.

Інших пунктів у розділі І Предмет договору не має.

Однак договір містить посилання на пункт 1.2. Так у пункті 4.1 договору зазначено, що за оренду приміщень і послуги, вказані у п. 1.1. та п. 1.2. даного договору, орендар щомісячно сплачує орендодавцю суму в розмірі 3000,00грн.

У примірнику договору від 01.01.2002р. № 02, який у судовому засіданні місцевого господарського суду наданий представниками відповідача, п. 1.1. викладений в іншій редакції (а.с. 128, т.1) орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння майстерні і споруди на території ВАТ «Таксосервіс» за адресою м. Луцьк, вул. Звязківців, 1, площею 356 кв.м., для використання під стоянку автомобілів, їх ремонту і технічного обслуговування, а також офісні приміщення площею 106,2 кв.м., в адміністративному будинку за вищевказаною адресою.

У цьому примірнику договору міститься у розділі 1. Предмет договору пункт 1.2.

В пункті 1.2. даного договору зазначено, що орендодавець надає орендарю послуги, що включають:

- передрейсові медичні огляди водіїв орендаря, згідно діючого законодавства;

- щоденний контроль технічного стану автомобілів орендаря.

У судовому засіданні суду першої інстанції судом встановлено, що послуги передбачені п. 1.2. договору надавались орендодавцю до жовтня 2010р.

Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що орендодавцем надавались послуги, що включають в себе перед рейсові медичні огляди водіїв орендаря, згідно діючого законодавства, здійснювався щоденний контроль технічного стану автомобілів орендаря по жовтень 2010 року є передчасним і необґрунтованим, оскільки не підтверджується жодними письмовими доказами.

Відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок проведення передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв транспорту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України від 05.06.2000р. N 124/345 результат проведеного передрейсового та післярейсового медичного огляду фіксується в Журналі передрейсового (післярейсового) медичного огляду водіїв (ф. N 137-2/о, додаток 3), після чого в шляховому листі ставиться штамп з висновком про придатність до керування транспортом.

Такого журналу (засвідченого витягу із нього) матеріали справи не містять. Не наданий він представниками відповідача і у судовому засіданні апеляційного суду.

Що стосується тих обставин, чи здійснювався щоденний контроль технічного стану автомобілів чи ні, апеляційний суд вважає зазначити таке.

Умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу; умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом; умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів є невід'ємними показниками під час розгляду пропозицій перевізників-претендентів при проведенні конкурсу на визначення переможця по наданні послуг перевезення пасажів на автобусних маршрутах.

Стороною відповідача апеляційному суду не надано (а у матеріалах справи відсутні такі письмові докази) підтвердження проведення щоденного технічного стану автобусів, що належать позивачу, чи ним експлуатуються технічним кваліфікованим персоналом (технічними кваліфікованими працівниками) відповідача.

Представниками відповідача не надано апеляційному суду також доказів того, що саме на території підприємства відповідача функціонує належним чином облаштована та сертифікована технічна станція чи пункт технічного обслуговування.

Із долучених до матеріалів справи чорно-білих копій із фотографічних зображень (а.с. 47, 48, 53, 54, 63, т.1) не прослідковується надання послуг проведення щоденного технічного стану автобусів.

Будь-яких задокументованих обставин надання таких послуг також суду апеляційної інстанції не надано (журнал відповідача про проведення щоденного технічного стану автобусів, шляховий лист із відміткою працівників відповідача про проведення щоденного технічного стану автобусів, тощо)

Також сторонами укладалися додаткові угоди до договору оренди від 01.01.2002р. № 02, пункти яких які містять покликання на пункт 1.2., примірника редакції договору відповідача: від 01.10.2002р. (а.с. 130, т.1), від 01.11.2006р. (а.с.132, т.1), від 01.06.2008р. (а.с.134, т.1).

Як у першому випадку (редакція договору позивача), так і у другому випадку (редакція договору відповідача) від імені орендодавця зазначені договори були підписані директором ВАТ «Таксосервіс» ОСОБА_10

Візуально ж підписи ОСОБА_10, і це встановлено судом першої інстанції, на примірниках договорів між собою відрізняються.

Незважаючи на існування двох редакцій договорів з приводу одного і того ж об'єкта оренди, орендодавцем 01.01.2002р. був переданий, а орендарем прийнятий об'єкт оренди, що засвідчується підписаним представниками сторін актом прийому-передачі приміщень. Цим актом засвідчується, що ВАТ «Таксосервіс» передав, а ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД прийняв майстерні і споруди площею 356 кв.м. та офісні приміщення площею 106,2 кв.м. згідно поповерхових планів, які також підписані сторонами і в яких вказані кімнати, що передаються в оренду.

Договором (як у примірнику в редакції позивача так і в примірнику редакції відповідача) сторони визначили права та обов'язки.

В пункті 5.1. договору передбачено, що орендодавець зобовязується забезпечувати безперешкодне використання орендарем приміщень, що орендуються, видавати необхідні документи, які свідчать про укладення між сторонами даного договору, за власний рахунок усувати несправності, поломки та наслідки аварій комунікацій у приміщеннях, які стались не з вини орендаря.

За умовами пункту 6.1. орендар зобовязується використовувати приміщення, що орендуються, за їх цільовим призначенням, своєчасно здійснювати орендні платежі, утримувати приміщення в належному стані і нести відповідальність за протипожежний стан, не здійснювати без письмової згоди орендодавця перебудови та удосконалення приміщень.

У судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представником позивача звернуто увагу колегії суддів на ту обставину, що чинність чи нечинність примірника договору оренди №02 від 01.01.2002р. у редакції позивача була предметом судового розгляду, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.11р.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2011 року по справі № 13264/11/9104 встановлено, що згідно п.1.1. договору №02 оренди приміщень від 01.01.2002 року орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове володіння майстерні і споруди на території ВАТ «Таксосервіс» за адресою: м. Луцьк, вул. Зв'язківців, 1, площею 356,0 кв.м., для використання під стоянку автомобілів, їх ремонту та технічного обслуговування, здійснення передрейсових медичних оглядів водив та щоденного контролю технічного стану автомобілів, а також офісні приміщення площею 106,2 кв.м. в адміністративному будинку за вищевказаною адресою.

Зазначена ухвала набрала законної сили.

Судом апеляційної інстанції адміністративної юрисдикції встановлено, що договір №02 оренди приміщень від 01.01.2002 року є чинним.

Із аналізу поданих сторонами договорів вбачається, що даний пункт міститься в редакції договору оренди наданій позивачем.

Відтак висновок місцевого господарського суду, що слід керуватися лише примірником договору, що наданий представниками відповідачем є помилковим.

Рівненським апеляційним господарським судом у межах доводів апеляційної скарги також встановлено, що об'єкт оренди, який є предметом договору оренди від 01.01.2002р. № 02 розміщений на земельній ділянці загальною площею 28567кв.м., яка передана ВАТ «Таксосервіс» в строкове платне користування для обслуговування адміністративних будівель і споруд автогосподарства строком на 5 років згідно договору оренди землі від 27.12.2006р. укладеного з Луцькою міською радою (а.с. 113-115, т.1). Розмір щомісячної орендної плати за земельну ділянку, починаючи з січня 2011р. становить 18863грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1095 від 28.02.2011р. (а.с. 127, т.1).

До договору оренди землі між сторонами підписано акт прийому-передачі земельної ділянки від 27.12.2006р. (а.с. 116, т.1).

В силу ст. 796 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

У пункті 29 договору оренди землі від 27.12.2006р. визначено, що орендар (ВАТ «Таксосервіс») має право на передачу орендованої земельної ділянки або її частини у суборенду без зміни цільового призначення за письмовою згодою орендодавця.

Місцевим господарським судом Волинської області встановлено, що ні у договорі оренди приміщень від 01.01.2002р. № 02 ні у додаткових угодах до нього не встановлено та не визначено розмір земельної ділянки наданої для користування орендарю - ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД. У свою чергу представниками сторін не надано суду першої інстанції доказів в підтвердження письмової згоди орендодавця - Луцької міської ради на передачу орендованої земельної ділянки у суборенду відповідачу.

Як зазначалося у даній постанові вище позивач у позовній заяві висуває вимогу, уточнену заявою від 01.03.2011р. № 59: усунути перешкоди в користуванні орендованим майном, шляхом зобовязання ПрАТ «Луцьке АТП 10701» надати цілодобовий прохід працівникам ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД, проїзд транспортних засобів ТОВ ВТП «Санрайз» ЛТД до орендованих приміщень відповідно до мети договору від 01.01.2002р. № 02 - використання під стоянку автомобілів, їх ремонту і технічного обслуговування, здійснення передрейсових медичних оглядів водіїв та щоденного контролю технічного стану автомобілів.

Чинним законодавством України, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, передбачені способи захисту порушеного права.

Позовна вимога не підпадає під жодний спосіб захисту порушеного права.

Окрім того як було встановлено місцевим господарським судом, і це підтверджено у суді апеляційної інстанції, на момент подання позовної заяви права орендаря у межах договору №02 від 01.01.02р. не порушувалися, дії по перешкоджанню користування орендованим майном згідно договору оренди від 01.01.2002р. не вчинялися.

Апелювання до суду апеляційної інстанції, що під час розгляду апеляційної скарги мало місце порушення прав щодо орендованого майна, колегією суддів відхиляється, оскільки знаходиться поза межами апеляційного розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду Волинської області від 17.03.11р. у справі №5004/74/11.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 17.03.11р. у справі №5004/74/11 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ВТП "Санрайз" - без задоволення.

Справу №5004/74/11 повернути господарському суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили..

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Дужич С.П.