РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

07 грудня 2011 року Справа № 14/5025/1494/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Юрчук М.І. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Довгалюк О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Прокурора Старосинявського району на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.10.11 р. у справі № 14/5025/1494/11 (суддя Ю.В. Гладюк)

за позовом Прокурора Старосинявського району в інтересах держави в особі Старосинявської районної державної адміністрації смт. Стара Синява

до Приватного підприємства "Подолянське"

про стягнення в сумі 113 533, 398 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність в справі)

від прокурора: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Старосинявського району (надалі Прокурор) в інтересах держави в особі Старосинявської районної державної адміністрації смт. Стара Синява (надалі Позивач) звернувся в господарський суд Хмельницької області з позовною заявою (а.с. 2-5) до господарського суду Хмельницької області до Приватного підприємства "Подолянське" (надалі Відповідач), в якій просить звільнити самовільно зайняті земельні ділянки не витребуваних паїв за межами населеного пункту на території Заставецької сільської ради Старосинявського району, площею 103 га., шляхом приведення їх у попередній стан; стягнути з Відповідача на користь Позивача заподіяну шкоду в розмірі 113 533 грн. 398 коп.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2011 року (а.с. 47-50), з підстав, вказаних в цьому рішенні, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням господарського суду першої інстанції Прокурор звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду (а.с. 60-62), в якій просить (з підстав вказаних у даній апеляційній скарзі) рішення господарського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2011 року у даній справі скасувати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу (а.с. 68-70), в якому з підстав, вказаних в цій апеляційній скарзі, просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник Відповідача підтримав доводи висвітлені у відзиві на апеляційну скаргу.

В судове засідання від 7 грудня 2011 року представник Позивача та Прокурор не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи Позивач та Прокурор повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 66, 67). Жодних заяв чи клопотань, в тому числі з вказівкою причини такої неявки Позивачем та Прокурором не подавалося.

Враховуючи вищеописане та приписи статей 101, 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників Прокурора і Позивача, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, розглянувши матеріали та обставинами справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що 19 травня 2011 року головним спеціалістом Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства Відповідача за наслідками якої складено акт перевірки (а.с. 13; надалі Акт). В даному Акті головним спеціалістом Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, вказано про встановлення того, що Відповідач в особі директора ОСОБА_2 самовільно використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані паї), площею 103 га., а саме посіяно сільськогосподарські культури на території Заставецької сільської ради.

Головним спеціалістом Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, при перевірці дотримання вимог земельного законодавства Відповідачем, відносно ОСОБА_2 (керівника підприємства відповідача) складено протокол про адміністративне правопорушення № 14/0012 (а.с. 24) та винесено припис № 14/0023 (а.с. 23; надалі - Протокол) з вимогою усунути порушення в тридцяти денний термін.

Крім того, 25 травня 2011 року головним спеціалістом Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель винесено постанову № 12 (а.с. 26), якою справу про адміністративне правопорушення, що вчинив ОСОБА_2 закрито, а матеріали справи передано до прокуратури Старосинявського району.

Дослідивши наявну в матеріалах справи, постанову Прокурора від 22 червня 2011 року (а.с. 25), колегія суду зазначає, що відносно ОСОБА_2 порушено адміністративне провадження за статтею 53 - 1 Кодексу про адміністративні правопорушення України. В той же час, колегія суду звертає увагу на те, що Протокол, на підставі якого встановлений факт адміністративного правопорушення за цією постановою не вказаний. Постанову направлено для виконання начальнику відділу Держкомзему в Старосинявському районі.

15 липня 2011 року державним інспектором відділу Держкомзему у Старосинявському районі винесено постанову № 14/0017 (а.с. 17), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 531 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Колегія суду зауважує, що Протокол, яким встановлений факт правопорушення в цій постанові також не вказаний...

Також, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, колегія апеляційного суду констатує факт відсутності в них належних і допустимих доказів (в розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України) того, що між Позивачем та Відповідачем укладались якісь договори оренди...

Апеляційний господарський суд зауважує, що колегія апеляційного господарського суду зауважує, що аналіз статей 224, 225 Господарського кодексу України вказує на те, що відшкодування завданих збитків може здійснюватися лише за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань або установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності у випадку існування між сторонами господарських 9договірних) відносин. При цьому, у випадку коли сторони перебувають у договірних відносинах, але заподіяння шкоди не пов'язане з виконанням зобов'язання, що випливає з цього договору сторона не може вимагати відшкодування завданих збитків, а повинна вимагати відшкодування позадоговірної шкоди...

З огляду на вищевказане, та те, що суду не доведено і існування між Позивачем і Відповідачем договірних (господарських) відносин суд констатує, що Прокурором правильно визначено предмет спору по майновій вимозі, як стягнення шкоди...

Водночас, Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що: самовільне зайняття земельних ділянок, це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації.

Згідно пункту 5.3 Наказу Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 року № 110 "Про затвердження Методичних рекомендацій": при визначенні розміру шкоди (збитків), заподіяних юридичній або фізичній особі (власнику чи користувачу земельної ділянки), слід враховувати, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (стаття 22 Цивільного кодексу України); збитками у даному випадку визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу дії частини 4 статті 1166 Цивільного кодексу України: шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Рівненський апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що нарахування шкоди, в даному випадку здійснено відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року та Методичних рекомендацій щодо застосування вказаної Методики, затверджених наказом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 року № 110 (надалі Методика).

Відповідно до пункту 8 Методики: розподіл коштів (у відсотках), які мають отримати держава, територіальна громада, юридична чи фізична особа внаслідок відшкодування заподіяної їм шкоди, повинен здійснюватись відповідно до порядку, затвердженого Держземагентством за погодженням з Мінфіном, Мінекономіки та Мінприроди.

Крім того, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суду наголошує на тому, що Прокурором а ні місцевому, а ні апеляційному суду не надано будь-якого обґрунтування стягнення шкоди (як Прокурор зазначає заподіяної державі) не в дохід Державного бюджету України, а на користь Позивача... Крім того Позивачем та Прокурором не доведено погіршення стану земельної ділянки та відповідно необхідності додаткових витрат на її відновлення... Також, суд апеляційної інстанції констатує, що Прокурором не визначений характер збитків (реальні збитки чи упущена вигода), що позбавило суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції можливості визначити належні підстави позову (визначитись з предметом доказування)...

Рівненський апеляційний господарський суд зауважує, що при застосуванні до спірних правовідносин статті 1166 Цивільного кодексу України, Прокурору необхідно було довести, яке саме цивільне право районної державної адміністрації (неприбуткової організації; з огляду на те, що Прокурор просить стягнути розмір шкоди не в доход Державного бюджету України, а на користь саме Позивача) порушено Відповідачем на заявлену суму збитків.

Колегія апеляційного господарського звертає увагу Прокурора на те, що аналогічна позиція відображена в листі Вищого Господарського суду України від 1 січня 2010 року „Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, повязаних із земельними правовідносинами.

Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що відповідно до статті 157 Податкового кодексу України: органи державної влади та місцевого самоврядування відносяться до неприбуткових організацій.

Відповідно, наявність упущеної вигоди (тобто не отриманий прибуток), як одна із складових шкоди, в даному випадку виключається. Наявність інших складових шкоди, як зазначено вище не доведено.

Згідно пункту 4.1 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12 грудня 2003 року N 312 (надалі Порядок): державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства; у разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що при виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор: з'ясовує обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; установлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства; установлює, чи є в діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства, ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину; обстежує земельну ділянку і встановлює, чи завдана юридичними чи фізичними особами шкода земельним ресурсам унаслідок їхньої господарської та іншої діяльності.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку при проведенні всіх видів перевірок державний інспектор складає акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Також даним пунктом визначено, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства (далі - акт) складається за результатами перевірки: якщо виявлено чи не виявлено порушення земельного законодавства; при усуненні чи не усуненні раніше виявлених порушень у строк, установлений у приписах (у тому числі і в повторно виданих приписах); при неможливості встановити особу порушника.

Пунктом 5.3 Порядку обумовлено, що: акт складається у двох примірниках; перший примірник акта залишається у державного інспектора, який проводить перевірку, другий - вручається або надсилається керівнику юридичної особи чи фізичній особі, які перевірялись; при проведенні спільних перевірок з іншими органами контролю, копія акта надається цим органам; при врученні акта юридичній чи фізичній особі особисто в примірнику акта, який залишається в інспектора, робиться відмітка про дату вручення акта та ставиться підпис особи, яка його отримує; у разі надсилання акта поштою на примірнику акта, який залишається в інспектора, робиться відповідна відмітка; акт надсилається з повідомленням про вручення; копія акта може бути надана іншим зацікавленим державним органам, громадянам чи громадським організаціям на їх запит.

В силу дії пункту 5.4 Порядку, в акті державний інспектор зазначає: дату та місце складання акта; посаду та прізвище інспектора (інспекторів), який (які) проводив (проводили) перевірку; посади та прізвища осіб, які були залучені до перевірки; посаду та прізвище представника юридичної особи чи прізвище фізичної особи, які були присутні при перевірці; місцезнаходження юридичної чи фізичної особи, які перевіряються; місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується; категорію земель та склад угідь; цільове призначення та фактичний стан використання (освоєння) земельної ділянки; наявність документів, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою; обставини порушення земельного законодавства; суть порушення з посиланням на акти чинного законодавства, вимоги яких порушені.

Згідно пункту 5.5 Порядку: акт підписується державним інспектором (інспекторами), який (які) проводить (проводять) перевірку, представником юридичної особи чи фізичною особою, що використовують земельні ділянки, свідками (за їх наявності).

Крім того, пунктом 5.6 Порядку передбачено, що: в акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів); на плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Враховуючи усе вищеописане, Рівненський апеляційний господарський суд констатує факт, що Акт (а.с. 13), не відповідає вимогам чинного законодавства України щодо його оформлення.

Так, дослідивши Акт, колегія суду приходить до висновку, що перевірка проводилась за відсутності представника особи, яка вчинила правопорушення.

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що в графі "З актом ознайомлений" міститься прописом прізвище керівника Відповідача ОСОБА_2, проте підпис останнього відсутній... В той же час, суд констатує, що графа, де має бути вказано прізвище та посада представника особи, що перевіряється не заповнена. Аналогічно в Акті відсутня вказівка на присутність свідків (в акті зазначено, що він складений головним спеціалістом Держінспекції з контролю за використанням та охороною земель та землевпорядником Старосинявської селищної ради у присутності старшого ОУ ВПМ МДПІ та сільського голови, однак особи визначені як свідки в акті не вказані)...

Крім того, Рівненський апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у відомостях про вручення Акта особі, що перевіряється вказано, що Акт надіслано поштою державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель 25 травня 2011 року, а також підпис цього інспектора. Водночас, в Акті відсутній підпис представника Відповідача, відсутня дата вручення та відсутнє поштове повідомлення про його вручення...

Також, колегія апеляційного господарського суду констатує той факт, що Акт не містять відомостей про заподіяння шкоди земельним ресурсам, що в свою чергу, суперечить вимогам пункту 4.3 Порядку. При цьому колегія суду враховує, що відсутність цієї фіксації з чітким описом характеру заподіяної земельним ресурсам шкоди виключає можливість доведення в цілому факту заподіяння шкоди та відповідно визначення (нарахування) розміру шкоди.

Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що для здійснення розрахунку шкоди, необхідні відомості про те, яким чином проводилось обстеження земельної ділянки, як встановлювалась площа самовільно зайнятої земельної ділянки на місцевості, період самовільного зайняття ділянки, а також в який спосіб було встановлено особу порушника. Такі відомості в Акті відсутні.

Відповідно до пунктів 3.1, 4.3 Методичних рекомендацій від 12 вересня 2007 року № 110 (надалі Методичні рекомендації) підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Рівненський апеляційний господарський суд наголошує Прокурору та Позивачу на те, що акт обстеження земельної ділянки є невід'ємною частиною розрахунку розміру заподіяної шкоди, оскільки на підставі даного документу визначається площа, на якій заподіяно шкоду, уточнюються категорія земель за основним цільовим призначенням та фактичне використання земельної ділянки, характеристики ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

В свою чергу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суду звертає увагу на те, що акти обстеження земельних ділянок на час перевірки не складались.

Враховуючи вищеописані порушення, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що Акт перевірки не можна вважати належно оформленим, а тому він не є належним доказом у справі; відсутність актів обстеження земельних ділянок свідчить про відсутність правових підстав для здійснення нарахування шкоди. Таким чином, Прокурором та Позивачем здійснено розрахунок шкоди без наявності підстав на це (за відсутності акту обстеження земельної ділянки; при оформленому Акті з порушенням встановлених вимог щодо його оформлення).

Крім того, подаючи позов про стягнення шкоди на користь Позивача Прокурор не звернув увагу, що пунктом 3.1 та 4.3 Методичних рекомендацій обумовлено підстави для здійснення розрахунку розміру шкоди заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам...

Все вищевказане у даній судовій постанові приводить до висновку про законність та обгрунтованість рішення першої інстанції в цій частині.

Також, з огляду на усе вищеописане, колегія суду вважає доводи Прокурора, що висвітлені в апеляційній скарзі безпідставними, необгрунтованими і недоведеними належними та допустимими доказами, а тому до уваги їх не бере.

Що ж до вимоги про звільнення спірної земельної ділянки, то Рівненський апеляційний господарський суд вирішуючи позов в цій частині наголошує на тому, що, факт самовільного зайняття Відповідачем земельних ділянок встановлено Актом та складеним на його основі протоколом про адміністративне правопорушення... Однак, як встановлено вище у даній судовій постанові вказаний Акт не може використовуватись як належний і допустимий доказ у даній справі, в силу неналежного його оформлення. Також, в матеріалах справи відсутній інший належний і допустимий доказ необхідний для вирішення даного спору, а саму акт обстеження земельної ділянки.

Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що для встановлення факту здійснення самовільного зайняття земельних ділянок, в силу п. 3.1 Методичних рекомендацій, необхідна наявність чотирьох документів: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

В той же час, в матеріалах справи, як встановлено судом наявні лише два із них (які можуть використовуватись як доказ), які складені на підставі перших двох (один з яких неналежно оформлений, а інший взагалі відсутній).

Крім того, визначений прокурором в позові спосіб захисту в частині зобовязання привести земельну ділянку у попередній стан (за умови невизначеності цього стану) унеможливлює виконання такого рішення.

З огляду на усі вищеописані у даній судовій постанові обставини Рівненський апеляційний господарський суд констатує факт неможливості винесення судового рішення, котре, апріорі, не може бути виконане в установленому порядку...

Враховуючи усе вищеописане у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог Прокурора в цій частині, та про обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції в даній частині.

З огляду на усе вказане, Рівненський апеляційний господарський суд залишає оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу Прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 13 жовтня 2011 р. у справі № 14/5025/1494/11 залишити без змін, апеляційну скаргу Прокурора Старосинявського району - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.

17458/11