ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2011 року Справа № 5005/1717/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Голяшкіна О.В.,

секретар судового засідання Гузоватий О.І.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №34 від 01.01.2011 року,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №14/7201 від 11.04.2011 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011 року у справі №5005/1717/2011

за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 68 192 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2010 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця»(далі по тексту ДП «Придніпровська залізниця») звернулось з позовною заявою до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»на свою користь штрафу в розмірі 68 192 грн. 40 коп. за невиконання плану перевезень та понесених судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011року у справі №5005/1717/2011 (суддя Подобєд І.М.) в звязку з приведенням діяльності відповідача у відповідність з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», що призвело до змін у його найменуванні, замінено відповідача у справі відкрите акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»його правонаступником публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»(далі по тексту ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»); позов задоволено; стягнуто з ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»на користь ДП «Придніпровська залізниця»68 192 грн. 40 коп. штрафу; 681 грн. 92 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення спору, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011 року у справі №5005/1717/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог залізниці відмовити.

Скаржник зазначає, що:

- місцевим господарським судом не досліджено, чи відбулось надолуження недовантаження, допущеного протягом декади, що відповідно до ст.107 Статуту залізниць України є підставою для звільнення вантажовідправника від сплати штрафу;

- суд безпідставно залишив поза увагою клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки, пославшись на його необґрунтованість.

Позивач проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, заперечує, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в її задоволенні відмовити та рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини, повязані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України «Про транспорт», Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт»встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі по тексту Статут залізниць України), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється місячне планування перевезень.

Місячне планування перевезення вантажів здійснюється залізницями відправлення на основі поточних або довгострокових договорів про організацію перевезення вантажів та замовлень відправників. (ч.1 ст.18 Статуту залізниць України).

Між позивачем - ДП «Придніпровська залізниця»та відповідачем відкритим акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»укладений договір №ПР/ДН-2-07-1807/НЮп від 10 грудня 2007 року (далі по тексту договір), предметом якого є надання залізницею (позивачем у справі) вантажовідправнику (відповідачу у справі) послуг, повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

До обовязків вантажовідправника, відповідно до п.2.1 договору, входить предявлення залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів мають надаватися згідно Правил перевезень вантажів.

Залізниця, в свою чергу, згідно п.2.2 договору, зобовязалась приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, повязані з перевезенням вантажів.

Договором сторонами заплановані перевезення вантажів на червень 2010 року по станції Інгулець Придніпровської залізниці.

Відповідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобовязання, у відповідності із ст.611 Цивільного кодексу України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Підстави, з яких вантажовідправник несе відповідальність за невиконання плану перевезень вантажів, передбачені ст.106 Статут залізниць України. Документом, який підтверджує виконання плану перевезень, є облікова картка, яку, відповідно до ст.20 Статуту залізниць України, ведуть працівники станції і підписують начальник станції та вантажовідправник. Відповідальність за невиконання плану перевезень сторони несуть щодо кожної номенклатури плану, тобто таку відповідальність визначають за кожною обліковою карткою окремо. Нарахування штрафу за невиконання плану перевезень проводиться після закінчення місяця.

Як вбачається із наданих позивачем облікових карток, декадних заявок, накопичувальної картки №07079030 матеріалами справи підтверджується той факт, що з вини відповідача план перевезень на червень 2010 року в повному обсязі не виконаний, в звязку з чим позивачем нараховано відповідачеві штраф в сумі 68192грн. 40 коп.

Відповідно до ст.107 Статуту залізниць України вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі надолуження недовантаження, допущеного протягом декади.

На вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду (ухвала від 05.07.2011 року у справі №5005/1717/2011) доказів такого надолуження відповідачем не надано, в матеріалах справи вони відсутні.

Оскільки відповідачем належними доказами у відповідності із ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено обставин, передбачених ст.107 Статут залізниць України, які б звільнили його від сплати штрафу за невиконання плану перевезень, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Щодо зменшення розміру неустойки слід зазначити, що по-перше, у відповідності із п.1 ст.550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; по-друге, ст.233 Господарського кодексу України, на яку посилається скаржник, передбачає можливість (не обовязковість) такого зменшення у виняткових випадках, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, порівняно із збитками кредитора та у разі, коли порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Вказана норма не є імперативною та застосовується за визначених у законі умов на розсуд суду. При цьому суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, а також виходити з інтересів сторін, що заслуговують на увагу. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу, повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду. Відмова у задоволенні клопотання сторони щодо зменшення розміру неустойки не є порушенням місцевим господарським судом норм матеріального (п.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України) та процесуального (п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України) права.

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним, належним чином дослідженим обставинам справи, вимогам чинного законодавства, тому Дніпропетровський апеляційний господарський суд підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011 року у справі №5005/1717/2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя О.В. Голяшкін

(Повний текст постанови складено 09.08.2011р.)