РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

31 серпня 2011 року Справа № 04/95-40

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Дужич С.П., суддя Юрчук М.І.

при секретарі Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги позивача та відповідача 1 на рішення господарського суду Волинської області у справі № 04/95-40 від 31 травня 2011 року (суддя Філатова С.Т.)

за позовом підприємця ОСОБА_1

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю М.Ж.К.

до відповідача 2 Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна

третя особа на стороні відповідача 1, без самостійних вимог Луцька міська рада

про стягнення в сумі 39 946 грн. 00 коп..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 220 від 26.09.2002р.);

від відповідача 1: ОСОБА_3 (дов. № 1345 від 08.07.2011р.).

від відповідача 2: не з'явився.

від третьої особи: ОСОБА_4 (дов. № 11-8/4824 від 16.11.2010р.).

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернулася в господарський суд Рівненської області з позовною заявою (том 1, а.с. 2-4) до Товариства з обмеженою відповідальністю М.Ж.К. (надалі Відповідач 1) та Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна (надалі Відповідач 2) в якій просить: стягнути з Відповідача 1 на свою користь 16 190 (шістнадцять тисяч сто дев'яносто) грн. 00 коп. спричиненої шкоди; стягнути з Відповідача 2 на свою користь 23 756 (двадцять три тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.. Судові витрати, витрати на експертизу та витрати на послуги адвоката Позивач просить покласти на Відповідача 1 та Відповідача 2.

Рішенням господарського суду Волинської області від 9 червня 2011 року по даній справі (том 2, а.с. 178-184) з урахуванням додаткової ухвали від 1 червня 2011 року (том 2, а.с. 188), з підстав, вказаних у цьому рішенні, позов задоволено частково: стягнуто з Відповідача 1 на користь Позивача 11 429 грн. збитків, 586 грн. 92 коп. витрат на оплату послуг адвоката, 114 грн. 29 коп. витрат по сплаті державного мита та 69 грн. 26 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у позові про стягнення з Відповідача 1 - 530 грн. відмовити; в позові до Відповідача 2 про стягнення 23 756 грн. Відмовити; у стягненні з Відповідача 1 та Відповідача 2 - 960 грн. 72 коп. витрат по проведенню експертизи відмовлено; стягнуто з Позивача в доход Державного бюджету України - 0 грн. 95 коп. недоплаченого державного мита.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

14 лютого 2008 року Позивач уклала договір страхування серії КГ № 00817 (том 1, а.с. 13-17; надалі - Договір страхування) з Відповідачем 2, яким передбачено перелік страхових випадків: пошкодження, загибель або втрата застрахованого майна внаслідок - вогню, стихійні лиха, вода та інші.

22 лютого 2008 року, 1 квітня 2008 року, 18 квітня 2008 року відбулись підтоплення приміщення магазину по пр. Соборності, 14а, що належить ОСОБА_1

Місцевий суд в своєму рішенні врахував те, що статтею 989 Цивільного кодексу України, статтею 21 Закону України Про страхування, визначені обовязки страхувальника, зокрема, при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Статтею 991 Цивільного кодексу України, статтею 26 Закону України Про страхування обумовлено право страховика відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Місцевим судом встановлено, Позивачем була повідомлена недостовірна інформація про кількість збитків за останні 2 роки, які сталися внаслідок випадків Страхового покриття «Вода», а саме зазначено 2, тоді як лише по справі господарського суду Волинської області № 2/145-40 (том 1, а.с. 108, 117-118), Позивач звернувся до Відповідача 1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23 756 грн. внаслідок підтоплення, що відбулись 19 липня 2007 року, 23 жовтня 2007 року, 21 листопада 2007 року, 10 січня 2008 року рішенням господарського суду Волинської області від 20 вересня 2007 року в справі № 04/108-40 за позовом Позивача стягнуто з Відповідача 1 - 9 148 грн. збитків, завданих внаслідок підтоплення 20 березня 2007 року.

Крім того, як вказує суд першої інстанції, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування, відповідно до умов пункту 2.7 Договору страхування (порушення експлуатаційних норм), на підставі листа Відповідача 1 про неналежну гідроізоляцію технічного поверху спричинена приховуванням Позивачем інформації про постійні підтоплення, судові спори та проблемні питання гідроізоляції технічного поверху, який знаходиться над торговими приміщеннями Позивача, що стало відомо страховику лише під час судового провадження.

Все вищевказане слугувало підставою для відмови у позові в частині позовних вимог до Відповідача 2.

Водночас, господарський суд Волинської області вважав підставною вимогу Позивача до Відповідача 1 про відшкодування заподіяної підтопленням шкоди у розмірі 11 429 грн., при цьому виходив з наступного.

Департаментом житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради 23 березня 2007 року укладений договір з Відповідачем 1 на надання послуг з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності м. Луцьк.

Вказаним договором на Відповідача 1 покладався обовязок вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, що виникли з вини споживача або відшкодування вартості цих робіт.

Місцевим судом встановлено, що згідно архітектурно-будівельних креслень, приміщення, що належить Позивачу на праві власності, є вбудовано-прибудованим і над вбудованою частиною знаходиться технічний поверх житлового будинку 14-а по пр. Соборності.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідач 1, знаючи про неналежну гідроізоляцію підлоги технічного поверху (висновок спеціаліста № 0-282 від 22 серпня 2008 року; том 1, а.с. 53-62), що спричиняло постійні підтоплення приміщень позивача, зачинив двері технічного поверху з «неналежно гідроізольованою підлогою»та всупереч пунктам 2.4.1, 2.8.2, 3.1.7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій не вирішив питання ремонту підлоги та запобігання аварійних ситуацій ні з власником замовником послуг, ні зі споживачами послуг.

Господарський суд Волинської області зазначає, що оскільки, після затоплення 9 січня 2010 року, відновлювальний ремонт не проводився, як в акті від 9 лютого 2010 року так і, відповідно, висновку експерта, враховані всі необхідні відновлювальні роботи в одному і тому же приміщенні для ліквідації наслідків затоплення як 9 січня 2010 року, так і 9 лютого 2010 року.

Суд першої інстанції вважає, що проведення ремонту іншими особами не позбавляє Відповідача 1 зобовязань щодо належного утримання технічного поверху.

Господарський суд наголошує на тому, що на власника в силу приписів статті 322 Цивільного кодексу України покладається обовязок утримання належного йому майна.

Будинок по пр. Соборності відноситься до комунальної власності. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради (надалі - Третя особа) виконавцем послуг з утримання будинку визначено Відповідача 1.

Суд встановив, що доказів належності технічного поверху Позивачу суду не надано, а тому і не доведений її обовязок утримувати і, зокрема, здійснювати гідроізоляцію підлоги технічного поверху.

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог до Відповідача 1.

Не погоджуючись із рішенням першої інстанції Позивач та Відповідач 1 звернулися до суду з відповідними апеляційними скаргами (том 3, а.с. 7; том 3, а.с. 18-20).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 3 серпня 2011 року (том 3, а.с. 64-65) залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Третю особу.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги Позивача (том 3, а.с. 7) щодо скасування рішення в частині відмови Позивачу в стягненні з Відповідача 2 грошових коштів в сумі 23 756 грн. 00 коп. і судових витрат, та заперечив проти апеляційної скарги Відповідача 1, з підстав, вказаних у: позовній заяві; апеляційній скарзі Позивача; клопотанні (том 3, а.с. 42); клопотанні (том 3, а.с. 74).

В судовому засіданні представник Відповідача 2 не заперечив проти доводів апеляційної скарги Позивача щодо скасування рішення в частині відмови Позивачу в стягненні з Відповідача 2 грошових коштів в сумі 23 756 грн. 00 коп. і судових витрат, та підтримав проти апеляційної скарги Відповідача 1 (том 3, а.с. 18-20), з підстав, вказаних у: апеляційній скарзі Відповідача 1.

Представник Відповідача 2 в судові засідання не з'явився. Водночас, Відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу Позивача (том 3, а.с. 54-56), в якому, з підстав наведених у відзиві, просив суд залишити апеляційну скаргу Позивача без задоволення, а рішення суду в частині відмови в частині вимог до Відповідача 2 - без змін.

Враховуючи наявність відзиву та закінчення строку розгляду апеляційних скарг, Рівненський апеляційний господарський суд вважає можливим розгляд справи без участі представника Відповідача 2, за наявними у справі матеріалами.

Також, в зв'язку з закінченням строку, а також в зв'язку з тим, що витребуваний доказ не є потрібним для вирішення спору, судом відхилено клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні представник Третьої особи заперечив проти позову Позивача до Відповідача 2 з підстав, вказаних у письмовому пояснені (том 3, а.с. 90-92).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Відповідача 2 слід задоволити, а апеляційну скаргу Позивача залишити без задоволення. При цьому колегія апеляційного суду виходила з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Позивач є власником нежитлового приміщення у м. Луцьк по пр. Соборності, 14-а, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 31 грудня 2004 року (том 1 а.с. 34).

22 лютого 2008 року, 1 квітня 2008 року, 18 квітня 2008 року, 9 січня 2010 року та 9 лютого 2010 року відбулися підтоплення приміщення Позивача в магазині Троянда за адресою: м. Луцьк по пр. Соборності, 14-а. Дане підтверджується відповідними актами (том 1, а.с. 9-12).

В поданій до суду позовній заяві Позивач розділив свої вимоги на дві частини... По факту підтоплень, що сталися 22 лютого 2008 року, 1 квітня 2008 року та 18 квітня 2008 року Позивач звернувся з позовом до Відповідача 2. По факту підтоплень, що сталися 9 січня 2010 року та 9 лютого 2010 року Позивач звернувся з позовом до Відповідача 1.

Щодо позовних вимог до Відповідача 2.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що 14 лютого 2008 року між Позивачем та Відповідачем 2 був укладений Договір страхування (том 1, а.с. 13-17) на загальну страхову суму 70 000 грн.. Визначений страховий випадок - вода, а саме: витікання рідини з водопровідних, каналізаційних, опалювальних і протипожежних систем внаслідок їх розриву або переповнення, у тому числі із сусідніх приміщень. Під витіканням рідини з водопровідних і каналізаційних труб, опалювальних, протипожежних систем слід розуміти витікання рідини через порушення встановлених норм експлуатації з стаціонарних систем водопостачання і каналізації; устаткування, безпосередньо з'єднаного з трубами систем водопостачання і каналізації; систем водяного або парового опалення; системи протипожежного водовідводу.

В силу дії статті 83 Закону України Про страхування, страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно ж до статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 989 Цивільного кодексу України, статтею 21 Закону України Про страхування, визначені обовязки страхувальника, зокрема, при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Водночас, статтею 991 Цивільного кодексу України, статтею 26 Закону України «Про страхування»обумовлено право страховика відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази апеляційним господарським судом встановлено, що Позивачем була повідомлена недостовірна інформація про кількість збитків що понесені ним за останні два роки, які сталися внаслідок випадків Страхового покриття «Вода», а саме зазначено 2 (два) такі випадки... В той же час, лише по судовій справі господарського суду Волинської області № 2/145-40, Позивач звернувся до Відповідача 1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23 756 грн. внаслідок підтоплень, що відбулись 19 липня 2007 року, 23 жовтня 2007 року, 21 листопада 2007 року, 10 січня 2008 року. А рішенням господарського суду Волинської області від 20 вересня 2007 року у справі № 04/108-40 за позовом Позивача до Відповідача 1 стягнуто з останнього 9 148 грн. збитків, завданих внаслідок підтоплення 20 березня 2007 року.

Таким чином, Позивач при укладанні даного Договору подав Відповідачу 2 недостовірну інформацію щодо кількості випадків збитків, за останні 2 роки...

В той же час, договором передбачено, що: заявник гарантує істинність та точність всієї зазначеної інформації, а також те, що жодна інформація не була прихована,якщо вона логічно могла вплинути на рішення страховика щодо можливості та обсягу страхування; заявник усвідомлює, що подання ним свідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування може стати підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Рівненський апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду Волинської області, що відмова Відповідача 2 у виплаті страхового відшкодування, відповідно до умов пункту 2.7 Договору страхування (порушення експлуатаційних норм), на підставі листа Відповідача 1 про неналежну гідроізоляцію технічного поверху - спричинена приховуванням Позивачем інформації про постійні підтоплення та судові спори та проблемні питання гідроізоляції технічного поверху, який знаходиться над торговими приміщеннями Позивача (дані обставини стали відомі Відповідачу 2 лише під час розгляду даної судової справи).

Водночас, судова колегія наголошує на тому, що право страховика (в даному випадку Відповідача 2) відмовити у виплаті страхової суми в наслідок подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку (в даному випадку кількості збитків за останні два роки) в залежність від того, чи передували даній відмові інші відмови з цього ж страхового випадку (особливо з огляду на те, що Відповідачу 2 не було відомо на момент первинної відмови про порушення Позивачем при укладанні Договору страхування вищезазначених норм законодавства України)...

Даним спростовуються доводи Позивача, висвітлені в апеляційній скарзі.

З урахування усього вищевказаного, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, про підставність відмови місцевого господарського суду в задоволенні позову Позивача у цій частині... Відповідно, суд залишає апеляційну скаргу Позивача без задоволення, а рішення в частині відмови Позивачу стягнути з Відповідача 2 на користь Позивача 23 756 (двадцять три тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. - без змін.

Щодо позовних вимог до Відповідача 1.

Що ж до вимог Позивача до Відповідача 1 про стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача 16 190 (шістнадцять тисяч сто дев'яносто) грн. 00 коп. спричиненої шкоди в наслідок підтоплень, що сталися 9 січня 2010 року та 9 лютого 2010 року, то суд апеляційної інстанції не погоджується з частковим задоволенням даних вимог місцевим господарським судом.

За наслідками даних підтоплень комісією Відповідача 1 були складені відповідні акти від 9 січня 2010 року (том 1, а.с. 10зворот-11) та від 9 лютого 2010 року (том 1, а.с. 11-12).

Апеляційний суд зауважує, що з даних актів вбачається, що причиною цих підтоплень стало невиконання наявною гідроізоляцією технічного поверху свого призначення, а саме захисту від можливих протікань...

При цьому колегія суду наголошує на хибності посилання Позивача на наявність судового рішення по справі № 2/145-40 (постанова Рівненського апеляційного господарського суду в томі 3 на а.с. 43-49; постанова Вищого господарського суду України в томі 3 на а.с. 75-79), як на справу між тими ж сторонами і з тих же підстав...

Апеляційний суд звертає увагу на те, що випадки підтоплення приміщення Позивача, за якими винесено судове рішення по справі № 2/145-40, сталися в результаті: засмічення центральної каналізації, розриву труби, підтоплення приміщень каналізаційними водами... Аналогічні випадки (а саме засмічення центральної каналізації) відмічені в актах від 22 лютого 2008 року(том 1, а.с. 9) та 1 квітня 2008 року (том 1, а.с. 10)... Водночас, в справі № 04/95-40 Позивач не звертався з вимогою про стягнення шкоди за цими актами до Відповідача 1, а звернувся з позовом про стягнення страхового відшкодування до Відповідача 2... З огляду на вищевказане, а також з урахуванням того, що в справі № 04/95-40 наявний ще один відповідач за іншим предметом спору, ніж у справі № 2/145-40, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи Позивача щодо аналогічності справ (в тому числі й з огляду на причини підтоплень, вказаних у актах за 2010 рік по яких пред'явлено позов до Відповідача 1) та ідентичності сторін...

Слід зауважити, що факт, відмічений в актах від 9 січня 2010 року (том 1, а.с. 10зворот-11) та від 9 лютого 2010 року (том 1, а.с. 11-12), а саме невиконання наявною гідроізоляцією технічного поверху свого призначення, а саме захисту від можливих протікань підтверджується й іншими доказами... Зокрема, до такого висновку прийшов експерт ОСОБА_5 Роблячи висновок судової будівельної експертизи № 0673 від 29 грудня 2010 року по справі № 2/145-40 (дане експертне дослідження проводилося після вищевказаних затоплень). Дане також відображено й у висновку спеціаліста № О-282 від 22 серпня 2008 року (том 1, а.с. 53-55)...

Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України: майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд зауважує, що юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. Його елементи: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Суд зауважує, що в матеріалах справи наявний лист Товариства з обмеженою відповідальністю Троянда № 27 від 27 липня 2005 року (том 1, а.с. 75; даний лист виготовлений більш ніж через пів року після купівлі Позивачем приміщення Позивача, завдання шкоди якому одним із предметів розгляду даної справи), в якому відмічено наступне: Ст..4 приміщення по пр. Соборності 14 а являється вбудовано-прибудованим. Витрати по вбудованій частині просимо розбити пропорційно площі складських приміщень і кількості поверхів у житловому будинку. Просимо також врахувати, що над цією частиною розміщений технічний поверх житлового будинку, на якому було проведено гідроізоляцію підлоги силами власників магазину.

З даного листа вбачається, що до написання даного листа власниками магазину (одним з яких на момент написання листа вже був Позивач) було проведено гідроізоляцію підлоги...

В свою чергу, апеляційний суд наголошує на тому, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що саме невиконання наявною гідроізоляцією технічного поверху свого призначення, а саме захисту від можливих протікань і стало причиною підтоплень, що сталися 18 квітня 2008 року (акт в томі 1 на а.с. 10; за яким Позивач звернувся з позовною вимогою до Відповідача 2), 9 січня 2010 року (акт в томі 1 на а.с. 10Зворот-11; за фактом якого Позивач просить стягнути шкоду з Відповідача 1) та від 9 лютого 2010 року (акт в томі 1 на а.с. 11-12; за фактом якого Позивач просить стягнути шкоду з Відповідача 1).

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України: кожна сторона повинна довести ті факти, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На думку колегії суду, факт проведення власниками магазину Троянда гідроізоляції технічного поверху в комплексі з іншими доказами, які свідчать про невідповідність наявної ізоляції вимогам ДБН В.2.6-14-97, ДБН Д.2.4-8-2000 та вимогам будівельних норм СНиП 2.03.13-88 в частині влаштування необхідного ухилу, наявності місць відставання шару гідроізоляції від основи, відсутності бетонного плінтусу та виводів її в місцях примикання до стіни на висоту не менше 300мм свідчить про відсутність причинного зв'язку між шкодою яку зазнав Позивач та діями саме Відповідача 1, та спростовує вину Відповідача 1 у отриманні Позивачем шкоди від підтоплень, що сталися 9 січня 2010 року та від 9 лютого 2010 року...

Докази, які б свідчили про те, що неякісну гідроізоляцію технічного поверху зроблено Відповідачем 1 в матеріалах справи відсутні.

З огляду на усе вищезазначене колегія Рівненського апеляційного господарського суду приходить до висновку, про недоведеність причинного зв'язку між заподіянням шкоди Позивачу та поведінкою Відповідача 1.

Враховуючи усе вищевказане, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу Відповідача, та скасовує рішення господарського суду Волинської області в частині стягнення з Відповідача 1 11 429 грн. збитків (майнової шкоди), 586 грн. 92 коп. витрат на оплату послуг адвоката, 114 грн. 29 коп. витрат по сплаті державного мита та 69 грн. 26 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В цій частині суд апеляційної інстанції приймає нове рішення, яким у позові відмовляє. В решті рішення суд залишає без змін.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю М.Ж.К. - задоволити.

3. Рішення господарського суду Волинської області у справі № 04/95-40 від 31 травня 2011 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю М.Ж.К. 11 429 грн. майнової шкоди,, 114 грн. 29 коп. витрат по сплаті державного мита, 69 грн. 26 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 586 грн. 92 коп. витрат на оплату послуг адвоката скасувати, та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення господарського суду Волинської області у справі № 04/95-40 від 31 травня 2011 року - залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

6. Справу № 04/95-40 повернути на адресу господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.