ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" травня 2011 р. Справа № 5023/2040/11

вх. № 2040/11

Суддя господарського суду Бринцев О.В.

при секретарі судового засідання Невзгляд Н.О

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (адвокат) за договором б/н від 01.03.2011р.;

відповідача - ОСОБА_2 (юрисконсульт) довіреність № 68 від 17.01.11;

3-тя особа - не з"явився.

розглянувши справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

до

Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси і кредит" в о. філії "Слобожанське регіональне управління", м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

24.03.2011р. Позивач ФОП ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача ПАТ «Банк "Фінанси і кредит» в якій просить стягнути з відповідача 320.000,00 грн. матеріальних збитків та 10.000,00 грн. морального збитку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 1066, 1073 ЦК України, ст.193 ГК України. Позивач стверджує, що відповідач порушив п.п. 22.5, 22.8, 22.9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», норми Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004р. №22, виконавши платіжне доручення виготовлене і підписане нею (позивачем), але не подане нею (позивачем) до банку особисто.

В судовому засіданні 10.05.2011р. представник позивача підтримує позовні вимоги, надає витребувані судом документи.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, про призначення судової графологічної експертизи та про залучення речового доказу. Зазначені клопотання залишаються судом без задоволення з таких підстав.

Доказ, який позивач просить витребувати письмові пояснення ОСОБА_5 операціоніста банку, яка безпосередньо виконала переказ коштів на підставі спірного платіжного доручення від 28.02.2011р. №01/2, вже витребуваний ухвалою суду від 04.04.2011р. у даній справі. Вказана ухвала є чинною, а відтак підлягає виконанню усіма посадовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України. Тому потреба у повторному витребуванні тих самих доказів наразі відсутня.

Питання, які позивач пропонує зясувати за допомогою судового експерта не мають істотного значення для справи. Так позивач просить призначити судову графологічну експертизу «для встановлення належності ОСОБА_3 підпису, що здійснений на платіжному доручення від 01.03.2011р. на суму 20 грн». Між тим, спірний переказ коштів виконаний не на підставі вказаного документу, а на підставі іншого платіжного доручення від 28.02.2011р. №01/2. Належність підпису на ньому ОСОБА_3 визнається власне ОСОБА_3 в позовній заяві та прямо підтверджується її представником в судовому засіданні. Тобто, в даному випадку позивачем ініціюється спір про справжність доказу, котрий не має суттєвого значення у справі. Навіть встановлення нікчемності цього доказу експертним шляхом (або шляхом визнання його нікчемності відповідачем) істотно не вплине на оцінку правомірності дій відповідача саме по виконання спірного платіжного доручення від 28.02.2011р. №01/2. За таких обставин зясування в експертному порядку питання, про яке просить позивач, не відповідає принципу належності доказів господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст.34 ГПК України).

Диск CD «Ridata» з відеозаписом, котрий позивач просить залучити до справи в якості речового доказу не відповідає ознакам засобів доказування, визначеним ч.2 ст.32 ГПК України (письмові і речові доказі, висновки судових експертів, пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі). Відеозапис не визначений господарським процесуальним законом в якості законного засобу доказування на відміну від цивільного (ч.2 ст. 57 ГПК України) та адміністративного (ст. 146 КАС України) процесуального законів. Останніми прямо передбачено відеозапис в якості належного засобу доказування в цивільному та адміністративному судочинстві, порядок встановлення його справжності чи фальшивості, а також порядок відтворення відеозапису, фіксування його перегляду тощо.

Докази, одержані з порушенням закону, не приймаються господарським судом. Як роз'яснюється в постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Отже відсутність у ГПК України норм, які передбачають можливість використання відеозапису в якості засобу доказування унеможливлює долучення до матеріалів справи наданого позивачем диску CD «Ridata». Адже це не відповідає вимогам Конституції України та принципу допустимості доказів обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Відмовляючи в задоволенні цього клопотання суд також приймає до уваги, що позивачем не надано цей відеозапис з самого початку разом із позовною заявою, більш того, про існування такого відеозапису в позовній заяві навіть не згадується. Суд зауважує, що про існування цього відеозапису позивачем вперше заявлено в четвертому судовому засіданні у справі після фактичного обговорення усіх обставин справи та дослідження усіх наявних у справі доказів. Такі дії позивача вступають у суперечність із його твердженнями про високу доказову силу цього відеозапису. Такі обставини, разом із існуванням сучасних технічних засобів, які в будь-який час дозволяють виготовлення різного роду відеозаписів датованих будь-якою датою дає підстави для сумніву у справжності пропонованого позивачем запису.

Також суд, зауважує, що представник позивача в судовому засіданні виявився неспроможним відповісти на питання про те, чим може бути підтверджено кваліфікацію осіб, котрі здійснили відеозапис (в т.ч. під час настройки дати, часу відеозаписувальної апаратури), чим може бути підтверджено якість самої апаратури, відповідність її вимогам, які ставляться до такого роду відеозаписувальної апаратури тощо. Також представником позивача не надано пояснень стосовно того на якій відеовідтворюючій апаратурі та за допомогою яких програмних засобів суд, на його, представника позивача, думку, має здійснювати відтворення відеозапису; яким чином фіксувати його зміст. Наразі можливість цього не передбачена не тільки ГПК України, як зазначалося вище, а й кошторисом суду.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.05.2011р. проти задоволення позову заперечує, надає документи витребувані судом.

Третя особа в призначене судове засідання свого повноважного представника не направила, витребуваних судом документів не надала. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та інше.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, а також неявку особисто позивача, явка якої була визнана обовязковою, неявку третьої особи та необхідність витребування додаткових документів по справі, які мають суттєве значення для повного, всебічного та обєктивного дослідження усіх матеріалів справи та фактичних обставин спору, вважає доцільним відкласти розгляд справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Розгляд справи відкласти на "23" травня 2011 р. о 14:30

2. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, площа Свободи 5, 8-й підїзд, 3-й поверх, кабінет № 315.

3. В задоволенні клопотаннь позивача про витребування доказів, про призначення судової графологічної експертизи та про залучення речового доказу відмовити.

4. Зобов"язати сторони виконати вимоги попередніх ухвал суду в повному обсязі. Крім того:

Позивача

- інформацію про повернення чи неповернення 3-ю особою помилково зарахованих коштів, одержаних від позивача;

- наявність чи відсутність виог позивача до 3-ї особи про повернення помилково зарахованих коштів.

Відповідача

- інформацію про подальший рух коштів зарахованих на рахунок 3-ї особи та докази на її підтвердження;

5. Зобов"язати 3-ю особу надати суду:

- пояснення по суті спору з документами в обґрунтування своєї правової позиції у справі;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо третьої особи станом на квітень 2011 року;

- договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги від 01.02.2011р. №1.

- пояснення про наявність чи відсутність підстав для утримання одержаних коштів або для повернення їх позивачеві.

6. Усім учасникам судового процесу забезпечити явку своїх представників у судове засідання з належним чином оформленими повноваженнями.

7. Явку позивача - ОСОБА_3, в судове засідання визнати обов"язковою.

Попередити сторони, що у разі неявки їх представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами або залишити позов без розгляду.

Суддя Бринцев О.В.

/Справа №5023/2040/11/