РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2011 р. № 2699

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Огороднік К.М., судді Мельник О.В., судді Коломис В.В.,

при секретарі Кульчин Л.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю,

ОСОБА_2 - за довіреінстю,

відповідачів - не з'явились,

третіх осіб - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на ухвалу господарського суду Рівненської області від 03.12.10 р. № 2699

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до Постійно діючого третейського суду при асоціації "Діловий Захід"

до Приватного підприємства "Веприк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3

про встановлення факту нікчемності договору купівлі-продажу № 38-11а від 10.10.2006 року, визнання третейської угоди від 28.10.2007 року недійсною, скасування рішення третейського суду від 12.11.2007 року, визнання права державної власності на об`єкт нерухомості, витребування майна з чужого незаконного володіння

В судовому засіданні 10.01.2011 року відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Постійно діючого третейського суду при асоціації "Діловий Захід" до приватного підприємства "Веприк", у відповідності до якого просить:

- встановити факт нікчемності договору купівлі-продажу № 38-11а від 10.10.2006 року приміщення гноєсховища, будівлі зерносховища, будівлі корівника, укладеного між ВАТ "Рівненський завод високовольтної апаратури" та ПП "Веприк",

- визнати недійсною третейську угоду від 28.10.2007 року, укладену між ПП "Веприк" та ОСОБА_3,

- скасувати рішення постійно діючого третейського суду при асоціації "Діловий Захід" від 12.11.2007 року по справі зав позовом ОСОБА_3 до ПП "Веприк",

- визнати право власності на приміщення гноєсховища, будівлі зерносховища, будівлі корівника за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області,

- витребувати майно з чужого незаконного володіння ПП "Веприк".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.12.2010 року позовну заяву повернуто без розгляду на підставі ст. 51 Закону України "Про третейські суди", п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийняти апеляційну скаргу до провадження, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скарга мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2010 року було поновлено пропущений строк для подання апеляційної скарги, вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.01.2011 року о 16 год. 00 хв., про що сторони у справі були повідомлені належним чином.

В судове засідання 10.01.2011 року зявилися уповноважені представники позивача. Представники позивача у судовому засіданні підтримали свої вимоги, викладені в апеляційній сказі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулось до господарського суду Рівненської області із позовною заявою в якій, зокрема, просило скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Діловий Захід" від 12.11.2007 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.12.2010 року заяву в цій частині було повернуто позивачу на підставі ст. 51 Закону України "Про третейські суди" та з урахуванням рекомендації президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами Закону України "Про третейські суди" від 11.04.2005 року № 04-5/639.

Ухвала мотивована тим, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Діловий Захід" від 12.11.2007 року не було додано належним чином завіреної копії вказаного рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 51 Закону України „Про третейські суди рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Частиною 4 ст. 51 вказаного Закону передбачено, що заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Відповідно до п. 1.7 та п. 1.8 рекомендацій президії Вищого господарського суду від 11.04.2005 року № 04-5/639 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами Закону України "Про третейські суди" заява про скасування рішення третейського суду подається в письмовій формі й підписується повноважною особою підприємства чи організації (у розумінні частини першої статті 1 ГПК України) або його (її) представником. У заяві має бути зазначено: найменування господарського суду, до якого вона подається, повне найменування третейського суду, який прийняв рішення зі справи, його поштову адресу, повне найменування або прізвище, ім'я та по батькові особи, яка подала заяву, її поштову адресу, відомості про рішення третейського суду, яке оскаржується (номер, дата, сторони, предмет і причини спору, зміст резолютивної частини), відомості про наявність передбачених Законом підстав скасування рішення третейського суду, вимога про скасування рішення третейського суду, перелік документів, що додаються до заяви. У заяві можуть бути зазначені й інші відомості, якщо вони мають значення для розгляду цієї заяви (номери телефонів, факсів, адреси електронної пошти сторін та третейського суду тощо). До заяви про скасування рішення третейського суду повинні бути додані: оригінал або копія такого рішення. Відповідна копія має бути завірена: для постійно діючого третейського суду - головою цього суду або нотаріусом, для третейського суду ad hoc - у нотаріальному порядку. Господарському суду необхідно ретельно перевіряти зміст такої угоди на предмет її відповідності вимогам статті 12 Закону, маючи на увазі, що недодержання передбачених цією статтею правил тягне за собою недійсність третейської угоди, документ чи документи, що підтверджують надіслання копії заяви іншій стороні (сторонам) у справі (поштова квитанція, фіскальний чек, повідомлення про вручення, розписка тощо), довіреність чи інший документ, який підтверджує повноваження особи на підписання заяви, інші документи, якщо вони мають значення для розгляду питання про скасування рішення третейського суду, тобто обґрунтовують вимоги про таке скасування (судові рішення, акти, листи, інші письмові матеріали, що містять відомості про обставини, викладені в заяві).

При цьому, у рекомендаціях президії Вищого господарського суду України від 11.04.2005 року № 04-5/639 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами Закону України "Про третейські суди" зазначено, зокрема, що недодержання умов подання заяви про скасування рішення третейського суду тягне за собою наслідки у вигляді повернення заяви, якщо заява не відповідає вимогам, зазначеним у пунктах 1.7 і 1.8 цих рекомендацій (п. 1.9.2).

Крім того, у листі Вищого господарського суду від 12.03.2009 року № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що недодержання умов подання заяви про скасування рішення третейського суду тягне за собою наслідки повернення заяви (підпункт 1.9 пункту 1 рекомендацій), при цьому зазначене повернення не може здійснюватися з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України. Відповідні процесуальні дії мають вчинятись із застосуванням норм Закону України "Про третейські суди", які передбачають оскарження рішення третейського суду (стаття 51 цього Закону) та з посиланням на неї, а також з урахуванням рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 11.04.2005 року № 04-5/639 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами Закону України "Про третейські суди".

Крім того, суд звертає увагу, що при позовну заяву в частині вимог було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України. При цьому ухвала суду мотивована тим, що позивачем порушено правила обєднання позовних вимог, оскільки зазначені позовні вимоги мають різні підстави виникнення, вони ґрунтуються та підтверджуються різними доказами, відповідно спільний розгляд цих вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін, що суттєво утруднить вирішення спору у строки визначені чинним законодавством.

Вказаний у статті 63 ГПК України перелік підстав повернення позовної заяви є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Вказаним пунктом ст. 63 ГПК України передбачено дві підставі повернення позовної заяви:

- якщо порушено правила поєднання позовних вимог;

- якщо об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути обєднано кілька вимог, звязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві, зокрема, вимоги до одного й того ж відповідача за умови, що ці вимоги повязані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

При цьому, навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, місцевий суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Наявні матеріали позовної заяви свідчать про обємність позовних вимог, а тому сумісний розгляд вищевказаних об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору у строки визначені чинним законодавством.

Крім того, позивач у позовній заяві об'єднав в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства. Зокрема, позивач просив суд визнати недійсною третейську угоду від 28.10.2007 року, укладену між ПП "Веприк" та ОСОБА_3, однак вказана вимоги не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

За таких обставин судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позовну заяву в частині вимог слід повернути позивачу разом із доданими до неї документами без розгляду на підставі до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції ретельно дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку, прийняв законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами процесуального права, а тому, ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 03.12.2010 року № 2699 залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області - без задоволення.

2. Матеріали повернути до Господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Коломис В.В.