РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2011 р. Справа № 10/1(02-2)/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Бригінець Л.М.

суддів Щепанська Г.А.

суддів Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Риштун О.М.

розглянувши апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_1 ОДПІ на ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.01.11 р.

у справі № 10/1(02-2)/2011/5003 (суддя Даценко М.В. )

за заявою Державного підприємства "ОСОБА_1 спиртовий завод"

за участю представників сторін:

кредитора - ОСОБА_2 (дов.б/н від 09.09.2010р.)

боржника - ОСОБА_3 (дов. №1618 від 12.03.2011р.)

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.01.2011р.(суддя Даценко М.В.) у справі № 10/1(02-2)/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства "ОСОБА_1 спиртовий завод" відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 ОДПІ в сумі 9980156грн.

Ухвалу мотивовано тим, що заявлені ОСОБА_1 ОДПІ вимоги на суму 9276320грн. є конкурсними, так як виникли до порушення провадження у справі № 10/47-08, відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження праві про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає (п. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Не погоджуючись з винесеною ухвалою ОСОБА_1 ОДПІ подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу, прийняти нове рішення та задоволити вимоги ОСОБА_1 ОДПІ.

Апелянт зазначає, що за результатами перевірки ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод" за період з 01.10.2002 року по 31.12.2003 року складено акт №78/23-05459157 від 24.05.2004 року, яким визначено зобов'язання на суму 9 276 320 грн., з яких борг - 4 638 160 грн. та штрафні санкції - 4 638 160 грн.

ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод" звернувся з позовом до Господарського суду Вінницької області до ОСОБА_1 ОДПІ у справі №11/406-04 про скасування податкових повідомлень-рішень на суму 9 276 320 грн. 14.05.2008 року позовні вимоги ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод" задоволено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2009 року в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ОДПІ відмовлено. Постановою Вищого адміністративного суду України від 11.10.2010 року касаційну скаргу ОДПІ задоволено.

Відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України рішення касаційної інстанції вступає в закону силу з моменту його проголошення.

Таким чином, податкові зобов'язання винесені ОСОБА_1 ОДПІ на загальну суму 9276320 грн. є узгодженими на дату вступу в законну силу рішення Вищого адміністративного суду України.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України „Про погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року , із змінами та доповненнями, зазначено, що що податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Враховуючи наявність боргу ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод" перед державним бюджетом в жовтні 2010 року, відповідно до закону України „Про державну податкову службу в Україні" №509-ХП від 04.12.1990 року , із змінами та доповненнями, який визначає статус, функції та правові основи діяльності податкової служби, законодавцем закріплено функцію в пункті 11 статті 10 цього Закону - звертатися до судів із заявами до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами. Тільки наявність боргу є правовою підставою звернення податкової служби до суду.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що податкове зобов"язання нараховане ОСОБА_1 ОДПІ ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод", на момент порушення провадження у справі №10/47-08 про банкрутство, оскаржувалося в судовому порядку.

Отже, наявність боргу ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод" перед державним бюджетом підтверджено, ОСОБА_1 ОДПІ є кредитором у розумінні частини шостої статті 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", із змінами та доповненнями.

Кредитори з вимогами щодо сплати штрафів, пені за грошовими зобов'язаннями, виходячи зі змісту частини 1 статті 14 Закону про банкрутство, також вправі пред'явити свої вимоги до боржника. Таким чином, у вирішенні питання про склад вимог за податками і зборами (обов'язковими платежами) при порушенні справ про банкрутство суди мають виходити з того, що суми пені, штрафів та інших штрафних чи фінансових санкцій враховуються окремо.

В апеляційній скарзі наводяться і інші обгрунтування щодо вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши копії наявних матеріалів справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, апеляційний господарський суд дійшов висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огліду на таке.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 21.03.2008р. за заявою боржника порушено провадження у справі про банкрутство ДП „ОСОБА_1 спиртовий завод".

Ухвалою місцевого господарського суду від 27.08.2008р. затверджено реєстр вимог кредиторів, в т.ч. вимоги ОСОБА_1 ОДПІ в сумі 3967067грн.76коп. з них обов'язкові платежі 3826589,56 грн. - третя черга, неустойка 140478,20 грн. - шоста черга.

Матеріали справи свідчать, що 07.12.2010р. ОСОБА_1 ОДПІ подано до господарського суду Заяву про збільшення вимог на суму 9980156грн., яку просить включити до реєстру вимог кредиторів

У відповідності із ч. 1 чт. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов"язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також, документи, що їх підтверджують.

Згідно ч.2 ст. 14 Закону , вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частиною 8 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" право заявити додаткові майнові вимоги до боржника, у межах строку, встановленого у ст. 14 цього Закону, надається лише кредитору за заявою якого порушено провадження у справі про банкрутство.

З заяви ОСОБА_1 ОДПІ про збільшення вимог вбачається, що податкове зобов"язання в сумі 9276320грн.(акцизний збір 7643050грн.; 1633270грн. - податок на додану вартість), визначено ОСОБА_1 ОДПІ у податкових повідомленнях-рішеннях: - №/0 від 26.05.2004 року на загальну суму 7643050 грн.

- Податкове зобов'язання на суму - 357 000 грн. -податок на додану вартість , визначене ОСОБА_1 ОДПІ у податковому повідомленні-рішенні - №/0 від 30.06.2010 року, з яких - 297 500 грн. - повний борг (квітень 2010 року) та- 59 500 грн. штрафні фінансові санкції, згідно акту перевірки - №275/2320-05459157 від 30.06.2010 року за період з 01.04. по 30.04.2010 року.

- Податкове зобов'язання на суму - 346 836 грн. - податок на прибуток, визначене ОСОБА_1 ОДПІ у податковому повідомленні-рішенні -/3 від 02.06.2010 року, з яких - 231 955 грн. - основний борг 3квартал 2008 року в сумі 220993 грн.; за 4 квартал 2008 року в сумі 10962грн. та- 114 881 грн. штрафні фінансові санкції, згідно акту перевірки № 412/23-05459157 від 22.12.2009 року за період з 01.04.2008р. по 30.09.2009р.

Зазначене свідчить, що частина вимог виникла до порушення справи про банкрутство (конкурсні вимоги), інша частина вимог виникла після порушення справи про банкрутство (поточні вимоги).

Отже, положення ч. 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає, що після опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство, всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов"язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із ст. 14 Закону про банкрутство.

Стаття 14 Закону про банкрутство не містить ніяких виключень щодо порядку та строку звернення конкурсних кредиторів з письмовими заявами до боржника та розпорядника майна про визнання грошових вимог. Відтак, посилання скаржника як на поважну причину пропуску звернення з вимогами до боржника на те, що за позовною заявою боржника до ОСОБА_1 ОДПІ розглядався спір у господарському суді Вінницької області та Вищому адміністративному суді про скасування податкових повідомлень-рішень в сумі 9276320грн., до уваги не може бути прийнято.

Місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про відмову визнання додаткових вимог ОСОБА_1 ОДПІ в заявленій сумі та розмежував конкурсні і поточні вимоги податкової інспекції.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. ( ч. 2 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ).

Поточні вимоги можуть пред"являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. ( п.1 ст. 23 Закону про банкрутство).

Враховуючи викладене, Рівненський апеляційний господарський суд не вбачає підстав у розумінні ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.01.2011р. у справі № 10/1(02-2)/2011/5003 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОДПІ - без задоволення.

2. Матеріали справи № 10/1(02-2)/2011/5003 повернути до господарського суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Бригінець Л.М.

Суддя Щепанська Г.А.

Суддя Демидюк О.О.