ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2011 р.
Справа №18/2749/11

за позовом Приватного підприємства
"Приватна охоронна асоціація "Вікінг",
вул.Сумгаївська,17, оф.45, м.Черкаси, 18024;
адреса для кореспонденції:
вул.Гагаріна, б.47, кв.19, м.Черкаси, 18021

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пирятинська
птахофабрика", вул.Київська,4-В,
с.Вікторія, Пирятинський район,
Полтавська обл., 37044

про стягнення 70146,85 грн.

Суддя Тимченко Б.П.
Представники сторін:

від позивача: Козуб І.А. -директор,
Міщенко С.В., до б/н від 15.09.2011р.

від відповідача: відсутні

Суть спору: розглядається справа
про стягнення з на користь суми
основного боргу в розмірі 61935грн.,
штрафу - 6139,50грн. та 2018,35грн.- пені.

Позивач та його представник в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримує та просить
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, надіслав
клопотання про відкладення розгляду
справи. Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи в зв'язку з
неможливістю забезпечити явку свого
представника в судове засідання, не
може бути задоволено судом, так як
відповідач не обмежений у праві вибору
іншого представника у випадку
відрядження особи, що його представляє.

Згідно ст.28 ГПК України, справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють в межах
повноважень, наданих їм
законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

З огляду на вищевикладене, в зв'язку з
тим, що необхідних для вирішення спору
доказів наявних в матеріалах справи
достатньо, справа розглядається без
участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами на підставі
ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази та заслухавши
представника Позивача суд встановив,
що

06 листопада 2010 р. між Приватним
підприємством «Приватна охоронна
асоціація «Вікінг»(далі Позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пирятинська
птахофабрика»(надалі Відповідач)
укладено Угоду про організацію i
надання послуг з охорони № 4/10.

Відповідно до п. 1.1. Угоди Замовник
доручив, а Виконавець прийняв на себе
зобов'язання за узгоджену плату
забезпечити охорону об'єкту Замовника,
що розташований за адресою: Полтавська
обл., Пирятинський р-н, с. Старий
Іржавець.

Відповідно до Додатку № 1 від 06
листопада 2010 р. до Угоди № 4/10 на об'єкті
Замовника було розміщено два охоронні
пости. Охорона об'єкта здійснювалася
двома постами постійно з 06 листопада
2010р. по 03 серпня 2011р. включно.

Згідно п.п. 3.1. Угоди № 4/10 вартість
послуг охорони становить 8000,00 грн. (BiciM
тисяч грн.) за один пост на місяць, т.ч.
щомісячна плата за надання послуг
охорони становить 16000,00 грн. За згодою
сторін вартість послуг може бути
збільшена, про що сторони письмово
домовляються. Вартість послуг,
починаючи з січня 2011р. була збільшена
до 10000,00 грн. за один пост, про що
додаткові угоди сторонами не
складалися, а нараховані щомісячно
суми узгоджувалися письмово шляхом
підписання актів здачі прийому наданих
послуг, які є невід'ємними частинами
Угоди № 4/10.

У відповідності з п. 3.2.1. Угоди оплата
за послуги охорони проводиться
Замовником щомісячно, не пізніше
п'ятого числа, наступного за звітним.

Зобов'язання по Угоді Виконавець
виконав належним чином та у повному
обсязі, що підтверджується підписаними
актами здачі-прийому наданих послуг
згідно Угоди № 4/10 від 06.11.2010р.; за
листопад 2010р. від 30.11.2010р. на суму 13
500грн., за грудень 2010 р. від 31.12.2010р. на
суму 17992,00 грн., за січень 2011р. від
31.01.2011р. на суму 20 000 грн., за лютий 2011р.
від 28.02.2011 р. на суму 20 000грн., за березень
2011р. від 31.03.2011 р. на суму 20000грн., за
квітень 2011р. від 30.04.2011 р. на суму 20 000
грн., за травень 2011р. від 31.05.2011р. на суму
20000грн., за червень 2011 р. від 30.06.2011р. на
суму 20000грн.(копії в матеріалах справи
а.с.18-23). За травень-червень 2011р. послуги
не оплачені Відповідачем, внаслідок
чого за ним утворилась заборгованість
в сумі 40 000гривень, що підтверджується
Актом звірки взаємних розрахунків від
01.07.2011 р. (а. с. 24), який підписано
сторонами вище вказаної Угоди.

При підписанні акту здачі-прийому
наданих послуг за липень 2011 р. Позивач
в черговий раз звернувся до
Відповідача iз проханням погасити
заборгованість за травень-червень
2011р., проте Замовник ніяким чином не
зреагував, заборгованість не сплатив,
а також відмовився від підписання акту
здачі - прийому наданих послуг за
липень 2011р.

03.08. 2011 р. сторонами було складено
Додаткову Угоду про припинення дії
Угоди № 4/10 від 06.11.2010р.

За період з 01 липня 2011р. по 31 липня
2011р. вартість послуг склала 20000грн.

За період з 01 серпня 2011р. по 03 серпня
2011 р. включно вартість послуг склала
1935,00 грн.

20000грн. х 3к.дн. = 1935,00грн.

31к.дн.

На підтвердження факту знаходження
постів охорони на об'єкті Відповідача
в період з 01 липня 2011р. по 03 серпня
2011р. включно Позивач надав суду копії
відповідних аркушів з Журналу
прийому-здачі худоби під охорону.
Зокрема, в даному Журналі записом від
03.08.2011р. зазначено представниками
Відповідача, що худоба та кімната
охорони були ними прийняті у
представників Позивача.

Таким чином, станом на час розгляду
справи по суті загальна сума
заборгованості Відповідача за Угодою
№ 4/10 від 06 листопада 2010 р. за період з 01
травня 2011 р. по 03 серпня 2011р. включно
становить 61 935,00 грн., у т.ч. за періоди:
травень 2011 р. - 20000,00 грн., червень 2011 р. -
20000,00 грн., липень 2011 р. - 20000,00 грн. та з
01.08.2011 р. по 03.08.2011 р. включно - 1935,00 грн.

Суд вважає вимоги Позивача
обґрунтованими, доведеними наданими по
справі матеріалами і доказами та
такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України), підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Частиною 3
цієї ж статті визначено, що договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно із ст. 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтями 509 - 510 ЦК України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно із статтями 526 - 527 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідачем не виконані
належним чином зобов'язання,
передбачені договором, то це є
підставою для застосування
господарських санкцій.

Згідно п. 3.7 вище вказаної Угоди у
випадку несплати або неповної оплати
Замовником послуг Виконавця, Замовник
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
10% від заборгованої суми,
який становить 6 193,50грн. (розрахунок в
матеріалах справи). Вказані вимоги є
правомірними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Також, Позивачем нараховано
Відповідачу пеню у розмірі подвійної
ставки НБУ за кожен день прострочення
платежу, яка склала 2018,35грн. (розрахунок
в матеріалах справи).

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Отже, штраф та
пеня є різновидами неустойки, які
відрізняються тим, що розмір пені
залежить від тривалості прострочення
боржника, а штраф не залежить. Цієї
позиції дотримується і Вищий
господарський суд України (див.
Інформаційний лист Вищого
господарського суду України №01-8/211 від
07.04.2008р., п.48).

Відповідно до ст.61 Конституції України,
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд
дійшов до висновку про те, що позовні
вимоги про стягнення пені є
необґрунтованими, не узгоджуються з
нормами чинного законодавства та
задоволенню не підлягають.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ст.49 ГПК України
державне мито покладається на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій.

Крім того, від Відповідача до суду
надійшло клопотання-факс (вх. № 17339д від
07.11.11р. канцелярії суду) про розстрочку
виконання рішення на термін 6 місяців
або запропонувати графік погашення
заборгованості на розсуд суду.

У відповідності до ст. 121 ГПК України
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою, господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Розглянувши клопотання
відповідача про розстрочку виконання
рішення суду, суд дійшов висновку про
те, що в його задоволенні слід
відмовити, оскільки заявником не
обґрунтовано належними та допустимими
доказами необхідність розстрочки
виконання рішення суду та не подано
суду жодних підтверджуючих документів
щодо неможливості виконання рішення
суду.

Згідно з пунктом 4 частини третьої
ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст.33,43,49,75,82-85, 121 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Пирятинська птахофабрика"
(вул.Київська, 4-В, с.Вікторія,
Пирятинський район, Полтавська обл.,
37044, п/р 4906 в ПГРУ КБ "Приватбанк",
МФО 331401, ) на користь
Приватного підприємства "Приватна
охоронна асоціація "Вікінг"
(вул.Сумгаїтська,17, оф.45, м.Черкаси, 18024;
адреса для кореспонденції:
вул.Гагаріна, б.47, кв.19, м.Черкаси, 18021, п/р
838 в ФВАТ "Державний
експортно-імпортний банк", м.Черкаси,
МФО 354789, ) суму основного
боргу в розмірі 61935грн., 6139,50грн.
штрафу, 680,75грн. державного мита та
229,02грн.витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ на його виконання.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. В задоволенні заяви Відповідача про
розстрочку виконання рішення
відмовити.

Суддя

Б.П.Тимченко