РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2011 р. Справа № 8/1062-10

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М. ,

суддів Мельник О.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення господарського суду Хмельницької області від 23.07.10 р.

у справі № 8/1062-10 (суддя Смаровоз М.В. )

позивач ОСОБА_3 комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго"

відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2

про стягнення заборгованості 6 562 грн. 47 коп.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4А.(дов. №39/09 від 04.01.2011р)

відповідача - не з'явився

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23 липня 2010 р.(суддя Смаровоз М.В.) позов комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" задоволено.

Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" 5 775,00 грн. основного боргу, 471,66 грн. інфляційних, 116,55 грн.- 3% річних, 199,26 грн. пені, 102 грн. відшкодування державного мита та 236,00 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач - приватний підприємець ОСОБА_2 не погоджуючись з даним рішенням господарського суду, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю.

Апелянт вважає, що дане рішення прийняте із порушенням норм процесуального права та матеріального права. При цьому, вказує на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Так, скаржник зазначає, що судом не було досліджено та встановлено, що відповідно до п.п. 8.1. Договору на постачання теплової енергії від 28.10.2008 року за №2044/1020, усі спори, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Відтак вважає, що позивач не вжив заходів досудового врегулювання господарського спору, чим порушив умови Договору та умови ст.5 Господарського процесуального Кодексу України. Цей факт вказує на те, що в міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький не було законних підстав для подачі позовної заяви до суду, а в суду не було законних підстав приймати вказану позовну заяву до розгляду та виносити по справі рішення.

Апелянт вказує на те, що судом не було досліджено та встановлено, що відповідно до п.п. 10.1.Договору на постачання теплової енергії цей договір від 28.10.2008 року за №2044 /1020 набуває чинності з 28 жовтня 2008 року та діє до 28 жовтня 2009 р. Відповідно до п.п. 10.2 Договір припиняє свою дію у випадках: - закінчення строку, на який він був укладений. Відповідно до додатку №3 до договору п.1: Енергопостачальна організація припиняє постачання теплової енергії Споживачу у разі: п.п. 1.1. Письмового звернення Споживача про припинення теплопостачання; п.п. 1.3. Відсутність протягом 10 днів оплати теплової енергії у встановленні договором терміни.

В свою чергу, відповідачем 15.10.2009 року було подано лист за №967 з проханням припинити теплопостачання.

Відповідач після даного звернення вважає, що повністю виконала вимоги договору та додатку №3 до нього, щодо повідомлення про припинення теплопостачання та дії договору.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, де зазначає, що апеляційна скарга прватного підприємця ОСОБА_2 є необгрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач - приватний підприємець ОСОБА_2 участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, про причини неявки не повідомила.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Проаналізувавши матеріали справи та наявні в ній докази, колегією суддів встановлено, 28 жовтня 2008 р.між міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" та відповідачем укладено договір на постачання теплової енергії за № 2044/1020 з додатками (далі - Договір, а.с.30-34), відповідно до п. 1.1 якого енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у потрібних споживачу обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у передбачені в договорі терміни.

Відповідно до пунктів 6.1.-6.3. договору відповідач зобов'язаний здійснювати розрахунки за спожиту теплову енергію щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п.7.2.3. договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі 0,5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк, від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував вищевикладені норми законодавства і дав вірну оцінку доказам та фактичним обставинам справи, які свідчать про наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, існує заборгованість позивача перед відповідачем, то стягнення з останнього основного боргу в сумі 5 775,00 грн. є обгрунтовані та підставно задоволені господарським судом першої інстанції.

Крім того, ні суду першої інствнції , ні апелційному суду доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості відповідачем не подано.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, встановлений за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не може не погодитись з місцевим господарським судом щодо стягнення з відповідача поряд з основним боргом 471,66 грн. інфляційних, 116,55 грн.- 3% річних, 199,26 грн. пені.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Зокрема, посилання скаржника на те, що після звернення відповідача до позивача з заявою про відключення магазину "Сімейний" від системи опалення, вона повністю виконала вимоги Договору та Додатку №3 до нього є безпідставними з огляду на таке.

Дійсно, 15.10.2009р. приватним підприємцем ОСОБА_2 подано заяву №967 з проханням відключити магазин "Сімейний" від системи опалення, в зв'язку з тим, що в опалювальний сезон від високої температури в приміщенні псуються продукти харчування.

Слід зазначити, що відповідно до п.10.1. Договору, останній набуває чинності 28.10.2008р. та діє до 28.10.2009р. При цьому, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. (10.4. Договору)

Натомість, як вбачається зі змісту заяви відповідача №967 від 15.10.2009р., підприємець ОСОБА_2 звернулась до позивача з проханням відключити її приміщення від централізованого теплопостачання, а не про припинення дії договору, як-то передбачено п.10.4. Договору.

Крім того, п.1.1. Додатку №3 до Договору чітко зазначено про письмове звернення Споживача про припинення теплопостачання. Таким чином, заява приватного підприємця ОСОБА_2, на яку в свою чергу, як на підставу своїх вимог і заперечень остання посилається, не була підставою для припинення договірних відносин з позивачем.

Крім того, в зв'язку з внесенням в жовтні 2007 року змін до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення" затвержених Постановою КМУ від 21.07.2005р. та "Порядку відключення окремих житлових будинків від меж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання" затверджених Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4 існує неможливість відключення окремо приміщення, яке займає відповідач(на 1-му поверсі житлового будинку) від централізованого опалення. Можливість відключення в такому випадку є лише будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників приміщень у житловому будинку.

З огляду на викладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області грунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 23.07.2010 року у справі №8/1062 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити в господарський суд Хмельницької області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Мельник О.В.