ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" травня 2011 р. Справа № 5019/716/11

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки"

до відповідача ОСОБА_1 підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна корпорація" "Автомобільні дороги України"

про стягнення в сумі 44904 грн. 08 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача : представник ОСОБА_2 довіреність №17/05-11 від 26.05.2011 року;

від відповідача : представник не зявився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна корпорація" "Автомобільні дороги України" про стягнення 44904 грн. 08 коп. заборгованості за передані технічні засоби.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №084. Причин неявки в судове засідання не повідомив.

За таких обставин, керуючись ст.75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ

На підставі розхідної накладної №РН-06/03 від 04.06.2010 року, відповідно до довіреності №185 від 03.06.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" передало філії "Колоденська ДЕД" ДП «Рівненський облавтодор»технічні засоби організації дорожнього руху на загальну суму 49441 грн. 40 коп..

Листом №9/784 від 18.05.2010 року ОСОБА_1 підприємство "Рівненський облавтодор" гарантувало оплату за передані технічні засоби в повному розмірі, у відповідності до пред'явленого до оплати рахунку №СФ-05/36 від 18.05.2010 року, протягом 60 днів з моменту отримання повідомлення про готовність.

15.06.2010 року філія "Колоденська ДЕД" здійснила часткову оплату в розмірі 10000 грн. 00 коп..

23.09.2009 року та 26.11.2009 року ТОВ «Дорожні знаки»передало філії ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «ДАК»«Автомобільні дороги України»«Дубенській ДЕД»елементи перешкоди в комплекті з кріпленням на загальну суму 1600 грн. 80 коп., що підтверджується розхідними накладними: РН-09/35 від 23.09.09 року, РН-11/43 від 26.11.2009 року. Для оплати також було пред'явлено рахунки: СФ-09/35 від 15.09.2009 року та СФ-09/56 від 23.09.2009 року.

На момент розгляду справи бог відповідача перед позивачем становить 39441 грн. 40 коп. В матеріалах справи відсутні докази оплати боргу відповідачем.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин для якого не встановлена обов'язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст.202 Цивільного кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема у ч.1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Поставка товару позивачем не суперечить вимогам ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст.181 Господарського кодексу України.

Статтею 626 Цивільного Кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 639 Цивільного Кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо оформлення договору не встановлені законом.

Сторони своїми діями засвідчили існування між ними договірних відносин.

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, в ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зазначає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на суму боргу за період з 04.08.2010 року по 31.03.2011 року нараховано 3% річних в розмірі 774 грн. 78 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3087 грн. 90 коп..

05.03.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір щодо надання юридичних послуг. 31.03.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" та адвокатом ОСОБА_3 складено акт приймання-передачі наданих послуг на суму 2000 грн. 00 коп.

15.04.2011 року ТОВ "Дорожні знаки" оплатило адвокату ОСОБА_3 вартість послуг в розмірі 2000 грн. 00 коп., згідно акту виконаних робіт, про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №1676.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не оплачений, його розмір підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 39441 грн. 40 коп., 3% річних в розмірі 774 грн. 78 коп. та інфляційних втрат в розмірі 3087 грн. 90 коп. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита, витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу та послуг адвоката.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна корпорація" "Автомобільні дороги України" (33028, м.Рівне, вул.Остафова, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожні знаки" (79044, м.Львів, вул.Околична, 18, , р/р 1 в ДЛФ ВАТ "Кредобанк" м. Львів, МФО 385372) основний борг в сумі 39441 грн. 40 коп., 3% річних в розмірі 774 грн. 78 коп., інфляційні втрати в розмірі 3087 грн. 90 коп., 469 грн. 04 коп. державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236 грн. 00 коп. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 2000 грн. 00 коп..

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписаний 31 травня 2011 року