ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2011 р.
Справа №18/2476/11

за позовом Полтавського обласного
клінічного кардіологічного
диспансеру, м.Полтава

до Полтавського обласного Центру
медико-соціальної експертизи,
м.Полтава

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1.Управління майном комунальної
власності міста, м.Полтава

2.Госпрозрахункова
житлово-експлуатаційна дільниця № 6,
м.Полтава

про стягнення 23 364,03 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Приходько О.О., дов. № 688
від 02.10.2011р.

від відповідача: Топоров А.О., дов. № 822
від 04.07.2011р.

від третіх осіб: 1.Собко С.А., дов. №
01-15/01/09/1431 від 28.12.2011р.

2.Бут С.В., дов. від 30.08.2011р.

Розглядається позовна заява про
стягнення 23 364,03 грн., що були витрачені
позивачем на сплату вартості
комунальних послуг, спожитих
відповідачем.

В обгрунтування позову позивач вказує,
що відповідач повинен відшкодувати
завдані позивачу збитки відповідно до
ст.ст.224, 225 ГК України.

В судове засідання позивач надав
додаткові докази для залучення до
матеріалів справи та пояснення в
обгрунтування позовних вимог (вх. №№
20649д та 20648д від 29.12.2011р.).

Відповідач у відзиві та доповненні до
відзиву проти позову заперечує,
посилаючись на його необгрунтованість.

Треті особи письмові пояснення по суті
спору не надали, їх представники в
судовому засіданні повідомили, що при
вирішенні спору покладаються на розсуд
суду.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін та
третіх осіб, суд встановив:

Полтавський обласний клінічний
кардіологічний диспансер (надалі по
тексту позивач) зазначає, що згідно
договору оренди від 30.05.2003 року № 44/3 зі
змінами Полтавська міська рада в особі
управління комунальним майном міста
передала в оренду диспансеру нежитлове
приміщення, яке знаходиться на балансі
ГЖЕД - 6 за адресою м. Полтава, вул.
Фрунзе, 56 загальною площею 107,78 кв.м для
використання під службові приміщення
кардіологічної МСЕК.

Листом № 01-15/01/09/235 від 26.02.2009 року (а.с.17)
управління майном комунальної
власності міста повідомило позивача,
що договір оренди від 30.05.2003 року № 44/3
на 2009 рік не продовжено. Відповідно до
акту приймання - передачі нежитлового
приміщення (будівлі) по вул.Фрунзе, 56
від 02.01.2009 року дане приміщення позивач
передав ГЖЕД № 6.

Проведеною КРУ в Полтавській області
плановою виїзною ревізією
фінансово-господарської діяльності
позивача (акт від 03.06.2011р. № 04-21/242,
а.с.12-16) встановлено, що позивачем
безпідставно здійснювалась оплата за
спожиті комунальні послуги МСЕК, що
знаходиться в приміщенні за адресою м.
Полтава, вул. Фрунзе, 56; всього
позивачем безпідставно сплачено
комунальних послуг на суму 23 364,03 грн.
(за березень-грудень 2009 року, за 2010 рік,
за січень-квітень 2011 року).

В підтвердження сплати комунальних
послуг за вказаний період позивач
надав копії платіжних доручень (супр.
лист вх. № 20649д від 29.12.2011р.).

Позивач вважає, що відповідач має йому
відшкодувати 23 364,03 грн. вартості
комунальних послуг, які були
безпідставно оплачені.

Підставою відшкодування відповідачем
вказаної суми позивач визначає ст.ст.224,
225 ГК України.

Позивач вказує, що рахунки, виставлені
відповідачу про стягнення 23364,03 грн.
добровільно не сплачені, претензія не
задоволена, у зв'язку з чим він змушений
був звернутися до суду з позовом про
відшкодування завданих йому збитків.

При вирішенні спору суд приймає до
уваги наступне.

Відповідно до ст.174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність; з
акту управління господарською
діяльністю; з господарського договору
та інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать;
внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав; у результаті створення
об'єктів інтелектуальної власності та
інших дій суб'єктів, а також внаслідок
подій, з якими закон пов'язує настання
правових наслідків у сфері
господарювання.

Згідно ст.175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Ст.ст.224, 225 ГК України, на які
посилається позивач як на підставу
своїх вимог, передбачають
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків за порушення
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 ч.1 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Частиною другою цієї
норми визначено, що під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Відшкодування збитків можливо лише за
наявності складу правопорушення, до
якого входять наступні елементи:
протиправна поведінка, наявність
збитків, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та
спричиненням збитків, вина.
Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення виключає
настання відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Обов'язок доведення факту невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання, прямого причинного
зв'язку між порушенням зобов'язанням і
завданими збитками і їх розмір
покладається на кредитора, на боржника
покладається обов'язок факту доведення
відсутності вини.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що ним безпідставно
здійснювалась оплата за спожиті
комунальні послуги МСЕК, що
знаходиться в приміщенні за адресою м.
Полтава, вул. Фрунзе, 56, за
березень-грудень 2009 року, за 2010 рік, за
січень-квітень 2011 року на суму 23 364,03
грн.

При цьому, позивач не вказує, які
протиправні і винні дії саме
відповідача є підставою для стягнення
з нього 23 364,03 грн. збитків.

Крім того, в позовній заяві позивач
посилається на договір оренди від
30.05.2003 року, сторонами в якому були
Полтавська міська рада, делегуючи свої
повноваження управлінню майном
комунальної власності міста, та
Полтавський обласний клінічний
кардіологічний диспансер.

Як зазначає у відзиві відповідач, він
не був стороною в договорі оренди від
30.05.2003 року, а тому не брав на себе
зобов'язань по перерахуванню
комунальних послуг; позивач на його
адресу рахунки про сплату комунальних
послуг не надсилав.

Надані до матеріалів справи копії
платіжних доручень (супр. лист вх. №
20649д від 29.12.2011р.) свідчать про
перерахування позивачем грошових
коштів на рахунки ВАТ
"Полтаваобленерго", ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго", КП ПОП
"Полтававодоканал". Позовна заява та
надані позивачем докази не містять
належного обгрунтування, які б
свідчили про правомірність позовних
вимог щодо стягнення цих коштів з
відповідача.

За даних обставин, заявлений позов
задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43,49, 82-85 ГПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя
О.А.Киричук