КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2011 № 11/27

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

при секретарі: Криворотьку В.В.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 року

у справі № 11/27 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва»

до фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про стягнення 74 954, 17 грн., розірвання договору та виселення.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд міста Києва 18.03.2011 року прийняв рішення, яким позовні вимоги задовольнив повністю, а саме стягнув з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 73 661, 78 грн., пеню у розмірі 1 292, 39 грн. та понесені судові витрати, розірвав Договір оренди нежитлового приміщення № 139, укладений 15.09.2009 року між позивачем і відповідачем та виселив відповідача з нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Краснова, 8, загальною площею 115, 7 кв.м.

При винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем на підставі договору оренди, яка виникла у зв'язку з порушенням відповідачем умов вказаного договору щодо сплати грошових коштів за користування спірним приміщенням.

Відповідач не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просив рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 року по справі № 11/27 скасувати та прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позов, а саме стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 74 954, 17 грн., не розривати спірний договір оренди та не висиляти відповідача з орендованого приміщення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 року є незаконним, необгрунтованим, необ'єктивним та таким, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість доводів та висновків скаржника і невідповідність їх нормам матеріального і процесуального права та просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2011 року, згідно ст. 98 ГПК України, апеляційна скарга була прийнята до апеляційного провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 11.05.2011 року надав пояснення суду та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України відкладався у зв'язку з неявкою відповідача та його представника.

Представники сторін в судове засідання 23.05.2011 року не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштової кореспонденції від 12.05.2011 року.

Відповідно до п 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Дослідивши наявні у справі матеріали, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегією суддів Київського апеляційного господарського суду, встановлено наступне.

15.09.2009 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 139, строк дії якого до 15.08.2012 року (далі - Договір, а.с. 13 - 16).

Предметом вказаного договору є обов'язок орендодавця передати, а орендаря прийняти в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Краснова, 8, загальною площею 122, 03 кв.м, під розміщення магазину продовольчих товарів.

Розділом 3 договору визначено орендну плату та порядок її розрахунків, відповідно до якого орендна плата розраховується відповідно до методики та базових орендних ставок, затверджених рішенням Святошинської районної у м. Києві ради №41 від 31.10.2006, і складає 19 779, 42 грн. за перший місяць оренди. Податок на додану вартість сплачується орендарем окремо від орендної плати у розмірах та порядку, визначених чинним законодавством.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції. Крім орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю амортизаційні відрахування за орендоване майно та плату за землю.

Оренда плата сплачується орендарем незалежно від результатів господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції на рахунок орендодавця зазначений в п. 11 даного Договору.

З додаткової угоди № 1 від 28.01.2010 року вбачається, що сторони внесли зміни щодо площі орендованого приміщення яка згідно додаткової угоди становить 115,7 кв.м. (а.с. 20).

28.01.2010 року сторонами було підписано Додаток № 3 до договору, відповідно до якого розмір орендної плати за перший місяць оренди без урахування ПДВ становить 18 922, 19 грн. Податок на додану вартість сплачується орендарем окремо від орендної плати у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством та за перший місяць становить 3 784, 44 грн. Всього до сплати за перший місяць оренди - 22 706, 63 грн. (а.с. 18).

Додатком № 5 від 28.01.2010 року до Договору сторони погодили, що орендар відшкодовує орендодавцю експлуатаційні витрати з урахуванням ПДВ у розмірі 83, 30 грн., а також плату за землю з врахування ПДВ за місяць 282, 48 грн. Відшкодування витрат здійснюється орендарем не пізніше 20 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця, зазначений у п. 6 Додатку № 5 (а.с. 19).

Позивач враховуючи те, що відповідачем своєчасно згідно умов договору оренди плата не сплачена і виникла заборгованість, яка не погашена, звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у розмірі 74 954, 17 грн., а також розірвання оскаржуваного договору оренди та виселення із орендованого приміщення.

Господарський суд міста Києва враховуючи, що відповідачем не надано доказів щодо погашення заборгованості за спірним договором, керуючись положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а також положеннями Закону України «Про оренду державного та комунального майна» позовні вимоги задовольнив повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За змістом ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Із п. 1.1. договору вбачається, що орендоване нежитлове приміщення належить до комунальної власності територіальної громади Святошинського району м. Києва.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з розрахунками позивача заборгованість відповідача за Договором оренди від 15.08.2009 року складає 73 661, 78 грн.

Також, позивачем у відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» було нараховано за несвоєчасну сплату всіх платежів за договором оренди пеню у розмірі 1 292, 39 грн.

Всього позивачем нараховано 74 954, 17 грн. (73 661, 78 грн. + 1 292, 39 грн.).

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів апеляційного господарського суду не було виявлено доказів які би підтвердили відсутність y відповідача перед позивачем заборгованості по договору оренди в розмірі 74 954, 17 грн. Зазначене не спростоване і доводами апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача перед позивачем вказаної заборгованості. Крім того, в апеляційній скарзі відповідач погоджується з нарахуванням заборгованості за договором оренди від 15.09.2009 року та нарахуванням пені за несвоєчасне внесення всіх платежів за договором оренди, всього на загальну суму 74 954, 17 грн. та просить вказану заборгованість стягнути на користь позивача.

Водночас в апеляційній скарзі відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розірвання договору оренди № 139 від 15.09.2009 року та виселення з орендованого приміщення і просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції у вказаній частині та не розривати вказаний договір оренди і не висиляти відповідача з орендованого приміщення.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи, не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині розірвання спірного договору оренди та виселення відповідача з орендованого приміщення, з огляду на слідуюче.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі не заперечує щодо порушення ним договірних зобов'язань в частині повної і своєчасної оплати орендних платежів за договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Частиною 2, 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 9.4 договору сторони визначили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 9.7 договору сторони погодили, що договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар не вніс плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу згідно даного Договору, а також систематично (більше двох раз) порушує терміни здійснення будь-яких платежів за договором.

Частиною 1 ст. 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як вже зазначалось сторони договору у добровільному порядку передбачили можливість в односторонньому порядку достроково розірвати договір оренди внаслідок несплати відповідачем платежів за договором та порушення строків їх внесення. Як вже зазначалось та не заперечувалось відповідачем у своїй апеляційній скарзі, ним було порушено умови договору щодо сплати орендних платежів, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про розірвання договору оренди від 15.09.2009 року.

Щодо позовної вимоги про виселення відповідача з орендованого приміщення, то колегія апеляційного господарського суду, також погоджується з висновком суду першої інстанції про її задоволення, оскільки ч. 1 ст. 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, з розірванням договору відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки доказів щодо підтвердження права користування спірними приміщеннями відповідач не надав, то вимога позивача про виселення відповідача з орендованого приміщення є законною та обґрунтованою.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення 74 954, 17 грн. боргу, розірвання спірного договору та виселення із орендованого приміщення, оскільки наявні матеріали справи свідчать про їх обґрунтованість та відповідність вимогам ст. 43 ГПК України щодо повного і всебічного розгляду всіх обставин справи. Таким чином, враховуючи, що доводи скаржника про порушення апеляційним судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі відповідача також посилається на наявність у нього намірів зберегти укладеним договір оренди нежитлового приміщення № 139 і в подальшому виконувати його умови належним чином. Зазначене не приймається до уваги колегією суддів, оскільки не спростовує обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Крім того, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, враховуючи положення ч. 2 ст. 104 ГПК України зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до прийняття неправильного рішення по справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано відповідну правову оцінку, рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 року по справі № 11/27 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 року у справі № 11/27 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 року у справі № 11/27 залишити без змін.

3. Постанова Київського апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

4. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

5. Матеріали справи № 11/27 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Федорчук Р.В.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1