ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
від "18" січня 2011 р. по справі № 04/171-38
Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький комбікормовий завод"
до Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1
про стягнення 33 475,37 грн.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцький комбікормовий завод" звернулося з позовом до Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 про стягнення 33 475,37грн., в т.ч. 33 379,35грн. заборгованості за дизпаливо, отримане по накладній №2671 від 01.07.2010р. та 96,02грн. 3% річних за період з 02.11.2010р. по 06.12.2010р. згідно ст.625 ЦК України.
Згідно Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за №293/1318, яка поширюється на всі підприємства, установи та організації, сировина, матеріали, товари та інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям тільки за довіреністю одержувачів.
В ході розгляду справи було встановлено, що позивач здійснив відпуск товару без довіреності та без договору, що суперечить вимогам ст.67 ГК України, якою встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.
Господарський договір виконує важливі функції ринкової економіки, він є організаційним елементом. Особливі якості господарського договору як правової конструкції дозволяють використовувати його для регулювання господарських відносин методом взаємного узгодження інтересів волі їх учасників. Тому господарський договір слугує не просто юридичним фактом, з яким пов'язані виникнення, зміна чи припинення господарського зобов'язання. Він виступає засобом організації господарських відносин, визначення своїх прав і обов'язків як юридичними, так і фізичними особами - господарюючими суб'єктами. Тобто він слугує способом саморегулювання - в межах чинного законодавства - поведінки сторін, встановлює відповідальність за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань.
Відсутність договірних правовідносин спричинило неможливість застосування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідно до вимог ст.231 ГК України та ст.1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР.
Суд вважає, що наведені факти неналежного відпуску товарів та неналежного оформлення правовідносин юридичною особою не можуть залишитись без відповідного реагування.
Згідно зі ст.90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору недоліки в діяльності підприємства, виносить окрему ухвалу.
Керуючись ст. 90 ГПК України, господарський суд, -
Товариству з обмеженою відповідальністю "Луцький комбікормовий завод" вжити заходи по усуненню недоліків, а саме: відпуск товарно-матеріальних цінностей здійснювати за довіреностями отримувачів згідно Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за №293/1318 та відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснювати на основі договорів.
Про результати розгляду окремої ухвали повідомити господарський суд до 18.02.2011р.
Суддя Філатова С. Т.