ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" серпня 2011 р. Справа № 5023/5897/11

вх. № 5897/11

Суддя господарського суду Харківської області Доленчук Д. О.

без участі представників сторін

розглянувши заяву ТОВ "ОСОБА_1.- Дружба" про забезпечення позову по справі за позовом ТОВ "ОСОБА_1.- Дружба", м. Суми

до ТОВ "БНВП "НОКС", м. Харків

про стягнення 172692,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1.- Дружба" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Багатопрофільне науково-виробниче підприємство "НОКС" (відповідач) про стягнення боргу в сумі 172692,00 грн.

Позивач, через канцелярію господарського суду 02.08.2011 р. за вх. № 3429, надав заяву про забезпечення позову згідно якої просить суд накласти арешт на майно відповідача та грошові кошти у сумі позовних вимог.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що предметом позовної заяви є стягнення заборгованості за договором № 10, укладеним між позивачем та відповідачем 01 лютого 2011 року, за яким позивач у квітні - травні 2011 року поставив відповідачеві товар на суму 326036,20 грн. Умовами договору встановлений строк оплати за товар до 10 червня 2011 року, але на сьогоднішній день відповідач не розрахувався за отриманий товар і його заборгованість станом на 26 липня 2011 року становить 156122,00 грн. Грубе порушення умов договору з боку відповідача може привести до непогашення суми боргу та у разі винесення рішення по справі виконання цього рішення може ускладнитися або взагалі зробиться неможливим, так як у відповідача існує можливість для реалізації активів та витрачання грошових коштів, які фактично є заборгованістю перед нашим підприємством.

Господарський суд, дослідивши заяву позивача про забезпечення позову та проаналізувавши його доводи, керуючись вимогами ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи думку викладену в роз'яснені Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову" від 23.08.1994 р. №02-5/611, інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову", вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення, здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Причому оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглянувши зазначену заяву позивача з урахуванням обґрунтованості її доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, та враховуючи те, що вжиття заходів до забезпечення позову не повинно перешкоджати господарській діяльності юридичним особам або фізичним особам - підприємцям, які здійснюють таку діяльність, та беручи до уваги те, що з заяви позивача про забезпечення позову не вибачається чіткої суми грошових коштів на яку необхідно накласти арешт, оскільки згідно позову позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 172692,00 грн., а в заяві про забезпечення позову він вказує про наявність заборгованості відповідача у розмірі 156122,00 грн., та те, що з матеріалів справи не вбачається доказів вчинення відповідачем дій по відчуженню своїх актів та грошових коштів направлених на не виконання рішення господарського суду по даній справі у майбутньому, господарський суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є безпідставною та необґрунтованою, у зв'язку з чим в її задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ "ОСОБА_1.- Дружба" про забезпечення позову відмовити.

Суддя Доленчук Д. О.