У Х В А Л А

Справа № 40/197 11.11.11

За скаргою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю „ВіЕйБі Лізинг

на дії ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізінг"

до Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС"

про стягнення заборгованості 43 667,18 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

від позивача: ОСОБА_1- за довіреністю №3730 від 31.10.11.

від відповідача: ОСОБА_2- за довіреністю №204 від 03.11.11.

від органу ВДВС: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „ВіЕйБі Лізинг звернулось до Господарського суду м. Києва зі скаргою на дії ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

Згідно із поданою скаргою стягувач просить визнати дії начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та звільнення майна боржника з-під арешту неправомірними, скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та постанову державного виконавця від 06.10.11 про звільнення майна боржника з-під арешту, зобовязати державного виконавця відповідно до ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування скарги стягувач зазначає, що постановою начальника ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 05.10.11 не встановлено наявність винесених в рамках зведеного виконавчого провадження постанов від 19.04.11 та від 19.08.11 про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, на які посилається прокуратура у приписі. Більш того, такі постанови не виносились.

Крім того, на думку скаржника, субєктом оскарження проігноровано наступні обставини:

- вирішення питання щодо арешту майна боржника як складового елементу процедури звернення стягнення на майно, в т.ч. питання черговості, яке законом віднесено до компетенції державного виконавця, а не прокуратури;

- оцінка прокуратурою розміру арешту майна та вартості самого майна, що не є її компетенцією;

- визначення ціни нерухомого майна та ТЗ має відбуватись виключно за даними проведеної незалежної оцінки тощо.

Таким чином, на думку скаржника, орган ДВС порушив ч.3 ст. 62 Закону України „Про виконавче провадження, оскільки державним виконавцем не було порушено порядку накладення арешту, передбаченого цим законом.

Ухвалою суду від 19.10.11 розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „ВіЕйБі Лізинг на дії ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві призначено на 03.11.11.

У судове засідання 03.11.11 представники сторін зявилися, вимоги ухвали суду виконали.

Представник стягувача підтримав подану скаргу, представник боржника подав заперечення на скаргу та надав документи для залучення їх до матеріалів справи.

Представник органу ВДВС в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін суд, керуючись ст.ст. 77, 86 ГПК України, вирішив відкласти розгляд скарги на 11.11.111 та витребувати додаткові докази.

У судове засідання 11.11.11 представники стягувача та боржника зявились, надали додаткові пояснення по суті скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва, встановив.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.10.2009 у справі № 40/197 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ВіЕйБі Лізинг задоволено повністю, вирішено стягнути з Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС" 33212 грн. 88 коп. - основного боргу, 521,27 грн. пені, 52 грн. 57 коп. - індекс інфляції, 65 грн. 16 коп. 3% річних, 9815,30 грн. штрафу, 436,67 грн. - витрат по оплаті державного мита, 312,50 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.11.09 на виконання рішення господарського суду у справі № 40/197 Господарським судом м. Києва видано відповідний наказ.

На підставі наказу № 40/197 від 27.11.09 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві 18.08.11 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 28250080 з накладенням арешту на майно. Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.11 державною виконавчою службою було звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника в сумі 44416,35 грн.

30.09.11 ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві було прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 28250080 до зведеного виконавчого провадження ВП № 18765792.

30.09.11 до органу виконавчої служби надійшов Припис про усунення порушень Закону України «Про виконаче провадження» заступника прокурора м. Києва.

Постановою начальника ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження задоволено протест заступника прокурора м. Києва, зобовязано головного державного виконавця Кравчука М.В. накласти арешт по примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження на обєкт незавершеного будівництва та на земельні ділянки, арешт з іншого нерухомого майна зняти.

06.10.11 старшим державним виконавцем Кравчуком М.В. винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту.

18.10.11 стягувач звернувся до суду зі скаргою на дії начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та звільнення майна боржника з-під арешту, які вважає неправомірними, просить скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та постанову державного виконавця від 06.10.11 про звільнення майна боржника з-під арешту та зобовязати державного виконавця винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Скаржник вважає вказані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у звязку з порушенням норм ст. 124 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга ТОВ „ВіЕйБі Лізинг" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну виконавчу службу правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, згідно з нормою ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За покладеними на неї Законом України Про державну виконавчу службу повноваженнями, державна виконавча служба здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України, завданням якої є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 7 Закону України Про виконавче провадження визначено, що держаний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

З урахуванням наведеного, орган державної виконавчої служби та її посадові особи повинні діяти виключно на підставах, в межах повноважень, у спосіб та у точній відповідності із законом.

Як встановлено судом, 30.09.2011 заступником прокурора м. Києва внесено припис № 05/3-764вих-11про усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України від 05.11.1991 р. № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII) прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення (п. 4 ст. 6 Закону № 1789-XII).

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою міста проведено перевірку за зверненням ЗАТ «Форум-ДС» щодо правомірності накладення арешту на майно підприємства.

Встановлено, що ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві при здійсненні виконавчого провадження про стягнення із ЗАТ «Форум-ДС» 4 371 387,72 грн винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Як зазначено в Приписі, при винесені вказаних постанов порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

При виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право давати приписи про усунення очевидних порушень закону відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 20 Закону № 1789-XII.

Письмовий припис про усунення порушень закону вноситься прокурором, його заступником органу чи посадовій особі, які допустили порушення, або вищестоящому у порядку підпорядкованості органу чи посадовій особі, які правомочні усунути порушення. Письмовий припис вноситься у випадках, коли порушення закону має очевидний характер і може завдати істотної шкоди інтересам держави, підприємства, установи, організації, а також громадянам, якщо не буде негайно усунуто. Припис підлягає негайному виконанню, про що повідомляється прокурору. Орган чи посадова особа можуть оскаржити припис вищестоящому прокурору, який зобов'язаний розглянути скаргу протягом десяти днів, або до суду (ст. 22 Закону № 1789-XII).

Статтею 25 Закону № 1789-XII встановлено вимоги до документів прокурорського реагування. Так, у протесті, поданні, приписі або постанові прокурора обов'язково зазначається, ким і яке положення закону порушено, в чому полягає порушення та що і в який строк посадова особа або орган мають вжити до його усунення.

В матеріалах справи відсутні, а скаржником не надано доказів оскарження припису прокуратури міста Києва № 05/3-764вих-11 про усунення порушень Закону України «Про виконавче провадження» від 30.09.11. Таким чином, станом на момент розгляду даної скарги, вказаний припис прокуратури не скасовано, протиправним не визнано.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Так, начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві на виконання Припису 05.10.2011 р. постановлено накласти арешт по примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження на обєкт незавершеного будівництва, а саме недобудоване нерухоме майно цех підготовки виробництва заводу залізобетонниз виробів та склад готової продукції на пр.. Відрадному, 95, та на земельні ділянки згідно відповіді ГУ держкомзем у Київській області, арешт з іншого нерухомого майна зняти. Постановою старшого державного виконавця Кравчука М.В. від 06.10.2011 р. вільнено з-під арешту все майно ЗАТ «Форум-ДС» крім 12 транспортних засобів згідно додатку.

Враховуючи викладене, доводи скаржника щодо порушення Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві при винесенні оскаржуваних постанов норм ст. 124 Конституції України, ст..ст. 6, 11, 60 Закону України «Про виконавче провадження», не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до частини 5 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що боржник (ЗАТ «Форум-ДС») звертався до державної виконавчої служби з вимогою зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, запропонувавши в якості майна, на яке слід в першу чергу звернути стягнення обєкт незавершеного будівництва ринковою вартістю 8 457 371,28 грн.

Відповідно до ч. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (ст. 56 Закону N 606-XIV). Відмова державного виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнана в судовому порядку необґрунтованою, коли очевидно, що ця вимога не порушувала інтересів стягувача й не ускладнювала виконання рішення.

Таким чином у Господарського суду відсутні підстави для визнання дій начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та звільнення майна боржника з-під арешту неправомірними, скасування постанови начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та постанову державного виконавця від 06.10.11 про звільнення майна боржника з-під арешту, зобовязання державного виконавця відповідно до ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту, визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган Державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (ч. 6 п. 8 Розяснення Президії ВГСУ № 04-5/365 від 28.03.2002).

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що скарга ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ВіЕйБі Лізинг" на дії начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та звільнення майна боржника з-під арешту неправомірними, постанову начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві від 05.10.11 про результати перевірки зведеного виконавчого провадження та постанову державного виконавця від 06.10.11 про звільнення майна боржника з-під арешту відхилити.

Суддя Пукшин Л.Г.