ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" квітня 2011 р. Справа № 38/168-09

вх. № 4302/6-38

Суддя Погорелова О.В. господарського суду Харківської області

при секретарі судового засідання - Стешенко О.В.

за участю представників сторін:

заявника - ОСОБА_1, за дорученням

ІРДА у Х/обл. - ОСОБА_2, за дорученням

ВАТ "Ізюмська райагрохімія" - не з"явився,

розглянувши заяву ФОП ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Ізюмська райагрохімія", м. Ізюм

до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, м. Ізюм

про стягнення 50403,17 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.07.2009 року позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (64300, Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, 1, код 04059527) на користь Відкритого акціонерного товариства Ізюмська райагрохімія" (64600, Харківська область, Ізюмський район, с. Іванчуківка, код 05491103) - 50403 грн. 17 коп. збитків, 505 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

29.03.2011 року до господарського суду від ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження за наказом господарського суду Харківської області від 20.07.2009 року, а саме про заміну Відкритого акціонерного товариства Ізюмська райагрохімія на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 Заяву обґрунтовано тим, що вимога позивача на загальну суму 51220,64 грн. перейшла до заявника відповідно до договору купівлі-продажу вимоги від 26.08.2009 року.

Заява прийнята судом до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні на 06.04.2011 року.

Ухвалою господарського суду від 06.04.2011 року задоволено клопотання боржника та розгляд заяви відкладений до 27.04.2-011 року.

До початку судового засідання заявник та боржник звернулись до суду з заявою про фіксацію судового процесу за допомогою ведення протоколу судового засідання в паперовій формі. Вказана заяв розглянута та задоволена судом як така, що відповідає нормам чинного законодавства.

ВАТ "Ізюмська райагрохімія" правом на участь представника у судовому засіданні не скористалося, причину неявки не повідомило, витребуваних судом документів не надало. Про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення заяви до розгляду за адресою, вказаною у заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

27.04.2011 року до господарського суду від боржника надійшли пояснення, в яких він проти задоволення заяви заперечує в повному обсязі, вважає її безпідставною та просить суд відмовити в її задоволенні. Зокрема посилається на те, що після прийняття судом рішення зі спору, предметом якого є стягнення заборгованості за договором, цивільні відносини між сторонами припиняються та виникають нові правовідносини, засновані на державному примусі, що регулюються виключно нормами господарського процесуального та виконавчого провадження. Заміна сторони на стадії виконання судового рішення можлива тільки на підставах та в порядку, визначених ГПК України та Законом України Про виконавче провадження.

Суд, вислухавши представників заявника та боржника, ретельно дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.07.2009 року, залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2009 року, стягнуто з Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (64300, Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, 1, код 04059527) на користь Відкритого акціонерного товариства Ізюмська райагрохімія" (64600, Харківська область, Ізюмський район, с. Іванчуківка, код 05491103) - 50403 грн. 17 коп. збитків, 505 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарським судом Харківської області 20.07.2009 року був виданий наказ.

Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Цивільні права і обовязки виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України та ст. 174 ГК України, а саме безпосередньо з правочинів, господарських договорів та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Підстави припинення зобовязання наведені в главі 50 ЦК України.

З аналізу норм глави 50 ЦК України вбачається, що звернення до господарського суду за захистом майнових прав і інтересів не впливає на підстави виникнення зобовязання, а наявність рішення суду не змінює правову природу зобовязання, а підтверджує само його існування і необхідність виконання (Постанова Верховного Суду України від 11.11.2008 року).

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, 26.08.2009 року між ВАТ Ізюмська райагрохімія в особі ліквідатора ОСОБА_4 (Продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу вимоги (Договір), відповідно до п.1.1. якого Продавець зобовязується продати, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити вимогу Продавця до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, що підтверджена наказом господарського суду Харківської області у справі № 38/168-09 від 20.07.2009 року (а.с.91)

Згідно з п. 3.1. Договору ціна за предмет купівлі-продажу складає 3150,20 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 05 від 26.08.2009 року ФОП ОСОБА_3 сплатила до каси ВАТ Ізюмська райагрохімія 3150,20 грн. (а. с. 92).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.08.2010 року у справі № Б-48/167-07 затверджено наданий звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс. Ліквідовано юридичну особу Відкрите акціонерне товариство Ізюмська райагрохімія. Провадження у справі припинено.

В ухвалі від 12.08.2010 року вказано, що ліквідатором були виконані всі необхідні дії по ліквідації банкрута, за наслідками проведення відкритих торгів (аукціонів) з урахуванням зниження вартості активів боржник а в звязку з відсутністю попиту на майно боржника по оціночній вартості ліквідатором було реалізовано майнових активів боржника за договорами купівлі-продажу на загальну суму 389 726,14 грн. Заявлені вимоги кредиторів першої, другої та третьої черг ліквідатором були погашені повністю, вимоги кредиторів четвертої черги погашені частково, вимоги пятої і шостої черг не заявлялися. Ліквідатор виконав інші заходи по ліквідації банкрута, на зборах комітету кредиторів банкрута від 25.03.2010 р. було затверджено звіт ліквідатора, а також те, що ліквідатором виконані усі необхідні дії по ліквідації банкрута.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.10.2010 року та постановою вищого господарського суду України від 21.12.2010 року у справі № Б-48/167-07 ухвалу господарського суду Харківської області від 12.08.2010 року залишено без змін.

Таким чином, усіма судовими інстанціями дії ліквідатора в ліквідаційній процедурі визнані такими, що відповідають вимогам Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, в тому числі щодо продажу права вимоги позивача до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області третій особі, що підтверджена наказом господарського суду Харківської області у справі № 38/168-09 від 20.07.2009 року в розмірі 51220,64 грн.

Згідно зі ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір купівлі-продажу вимоги від 26.08.2009 року не визнаний недійсним, можливість укладення такого роду договорів прямо передбачена ч. 6 ст. 30 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та ч.3 ст. 656 ЦК України.

Отже, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_3 правомірно набула права вимоги до відповідача в порядку і на підставах, встановлених чинним законодавством.

Стаття 25 ГПК України допускає заміну сторони у разі її вибуття у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні, але виключно з підстави, коли це сталося внаслідок реорганізації підприємства чи організації.

Відповідне положення містила ч. 4 ст.11 Закону України Про виконавче провадження (в редакції до 04.11.2010 р.), яка регламентувала порядок вибуття стягувача та заміни його правонаступником і передбачала, що у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV Про виконавче провадження (в редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI Про внесення змін до Закону України Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, дані норми регулюють процесуальне правонаступництво.

Для юридичних осіб правонаступництво можливе лише у разі реорганізації підприємства або організації.

Таким чином, має місце ситуація, коли особа в установленому законом порядку набула права вимоги до боржника, але не може захистити набуте право, тим самим особа позбавляється того, на що має законні сподівання.

Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на звернення в суд, одним із аспектів цього права є право ініціювати судовий розгляд і захистити порушене право в суді.

Право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби національні правові системи допускали щоб остаточне судове рішення, яке підлягає виконанню, залишалось невиконаним на шкоду однієї з сторін.

Тлумачення статті 6 Конвенції як надання виключного права лише на звернення в суд і участь в судовому розгляді, приведе до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, яких Високі Договірні Сторони зобов'язались дотримуватись при ратифікації Конвенції.

Таким чином виконання судового рішення повинно розглядатись як складова частина судового розгляду за змістом статті 6 Конвенції (Постанова Європейського Суду у справі Бурдов проти Росії (Burdov v. Russia), скарга № 59498/00, ЕСНR 2002- III, § 34, і Постанова Європейського Суду у справі Хорнсбі проти Греції (Hornsby v. Gгеесе) від 19.03.1997 року, Rероts 1997-II, р. 510, § 40).

Згідно зі ст.1 Протоколу 1 Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини поняття майна охоплює цілу низку інтересів економічного характеру: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема, акції, патенти, відшкодування шкоди згідно з рішеннями арбітражу, право на пенсію, право на орендну плату, економічні права, повязані з веденням підприємницької діяльності, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому (Постанова Європейського Суду у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції(Sporrong and Lonnroth v. Sveden), А52 (1982), Постанова Європейського Суду у справі Беєлер проти Італії від 05.01.2000 р.)

Згідно зі ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи те, що рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2009 року, яке набуло статусу остаточного, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 50403 грн. 17 коп. збитків, 505 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу не виконане ні добровільно, ні в примусовому порядку; позивач ВАТ Ізюмська райагрохімія постановою від 14.01.2008 року у справі № Б-48/167-07 визнаний банкрутом; в ході ліквідаційної процедури ліквідатором право вимоги як майновий актив включене до ліквідаційної маси, а в подальшому відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом продане третій особі; ФОП ОСОБА_3 на законних підставах набула право вимоги до Ізюмської районної державної адміністрації, і має на руках наказ господарського суду Харківської області від 20.07.2009 року у справі № 38/168-09; господарськими судами відмовлено в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення 51220,64 грн., і при цьому вказано на законний спосіб захисту порушеного права в порядку звернення про заміну сторони виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що системний аналіз матеріалів справи у сукупності з національним законодавством та Конвенцією з прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що відмова в задоволенні заяви взагалі позбавить заявника права на мирне володіння своїм майном та зробить неможливими виконання остаточного судового рішення, що є очевидним порушенням ст. 6 та ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Це може також свідчити про відсутність ефективних засобів юридичного захисту в національному органі, оскільки заявник намагається реалізувати своє право на захист способом і в порядку, передбаченому судом.

З урахуванням викладеного, заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Ізюм, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 204, 509, 525, 526, 656 ЦК України, ст. ст. 26, 30 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ФОП ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду Харківської області від 20.07.2009 року у справі № 38/168-09, яким стягнуто з Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь Відкритого акціонерного товариства Ізюмська райагрохімія 50403 грн. 17 коп. збитків, 505 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, на фізичну особу-підприємця - ОСОБА_3.

Видати наказ на стягнення з Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (64300, Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, буд.1, ідентифікаційний код 04059527, п/р 0275 в Ізюмському ВДК, МФО 851011) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (64300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, п/р 1538 в філії Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ізюм Харківської області, МФО 351492) заборгованість в розмірі 51220,64 грн.

Суддя Погорелова О.В.