КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2011 № 10/278

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Іваненко Я.Л.

ОСОБА_1

при секретарі: Боднар Н.З.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 52 від 31.01.2011 року;

від відповідача ОСОБА_3 довіреність № НЮ-10/253 від 08.06.2011 року;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ТехноНіколь-Центр на рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2011 року

у справі № 10/278 ( суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Славутський покрівельний завод, м. Славута, Хмельницька область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТехноНіколь-Центр, м. Київ,

про стягнення 114 871,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача на свою користь 114 871,81 грн. заборгованості за Договором поставки № Э-2919 від 01.04.2011 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.08.2011 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „ТехноНіколь-Центр звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

ТОВ „Славутський покрівельний завод у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить суд апеляційну скаргу ТОВ „ТехноНіколь-Центр залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 року апеляційну скаргу ТОВ ТехноНіколь-Центр прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.10.2011 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених вище.

Представник позивача в судовому засіданні 04.10.2011 року заперечував проти доводів позивача викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу ТОВ „ТехноНіколь-Центр залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2011 року без змін.

У судовому засіданні, яке відбулось 04.10.2011 року, було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „ТехноНіколь-Центр слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2011 року залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом 1 квітня 2011 року між позивачем (Постачальник або Продавець) та відповідачем (Покупець або Отримувач) було укладено договір поставки № Э-21919 (Договір поставки), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник здійснює поставку будівельних матеріалів зі свого складу, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити переданий товар на умовах, встановлених Договором.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Постачальник здійснює поставку будівельних матеріалів зі свого складу, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити переданий товар на умовах, встановлених Договором.

Згідно п. 1.2. Договору поставка товару здійснюється партіями. Асортимент товару, кількість і ціна товару, а також строк, в який повинна бути проведена відгрузка партії товару встановлюються сторонами в Специфікації на поставку товару.

Відповідно до п. 3.1.2. Договору Покупець може дати вказівку про організацію перевезення Постачальнику, в такому випадку в Специфікації вказується «організувати передачу товару перевізнику та надати йому вказівки про перевезення товару до місця (зазначається адреса, куди повинен бути привезений товар і особу, якій товар має бути переданий перевізником)».

З матеріалів справи вбачається, що в Специфікації № 01 від 20.04.2011 року між сторонами було досягнуто згоди щодо асортименту та кількості товару, ціни 114 871,81 грн., дати відгрузки товару 21.04.2011 року, строку оплати товару 11.05.2011 року, а також те, що вантажоотримувачем товару є ТОВ «ОСОБА_4 Інвест» (Специфікація).

Згода Покупця з викладеними у Специфікації умовами підтверджується підписом та відбитком печатки відповідача.

1 квітня 2011 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, зі змісту якої вбачається, що сторони домовилися про те, що вантажоотримувачем Покупця по Договору є , в тому числі, ТОВ «ОСОБА_4 Івест».

21 квітня 2011 року між позивачем та ТОВ «ОСОБА_4 Інвест» було укладено заявку-договір № СПЗ000000023 в якій було погоджено вантажоотримувача товару ТОВ «Техноніколь-Центр», контактна особа відповідача, вартість вантажу та визначено вартість робіт ТОВ «ОСОБА_4 Інвест»в розмірі 2 900,00 грн.

Пунктом 3.2.2. Договору встановлено, що у випадку, передбаченому п. 3.1.2. Договору датою фактичної поставки, є вказана в перевізних документах, підтверджуюча факт передачі товару першому перевізнику для перевезення товару за адресою, вказаному Покупцем в Специфікації. В цьому випадку право власності на товар та ризик випадкової загибелі переходять до Покупця, а зобовязання по передачі товару Постачальником вважається виконаним в момент передачі товару першому перевізнику для перевезення товару до місця, вказаного Покупцем в Специфікації. Відповідальність за доставку товару несе перевізник, зобовязання Постачальника обмежуються обовязком ознайомити перевізника з вказівками Покупця про адресу доставки товару та особу, який товар повинен бути переданий, відображені в Специфікації.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов Договору та викладених в Специфікації умов щодо відгрузки товару, Постачальник 21.04.2011 року відвантажив, а водій-експедитор ТОВ «ОСОБА_4 Інвест» прийняв за кількістю та асортиментом визначених в Специфікації товар, для вантажоодержувача ТОВ «Техноніколь-Центр», що підтверджується товарно-транспортною накладною № СПЗ000000194 від 21.04.2011 року та видатковою накладною № 194 від 21.04.2011 року.

При цьому, водій-Петрущак В.І., приймаючи товар для вантажоодержувача - ТОВ «Техноніколь-Центр», діяв на підставі виданої на його імя ТОВ «ОСОБА_4 Інвест» довіреності № 1 від 21.04.2011 року.

Таким чином Постачальником було належним чином виконано зобовязання за Договором по поставці партії товару згідно Договору.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.п. 2.3 Договору датою виконання платежу вважається надходження грошових коштів на рахунок або в касу Постачальника.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що Покупець проводить 100% передплату товару на всю суму підписаною в Специфікації, якщо інші умови оплати не встановлені, в тому числі, в Специфікації. Якщо в Специфікації встановлена відстрочка платежу, то Покупець оплачує партію товару в кількості та асортименті, вказаному в Специфікації, в строки згідно Специфікації.

Зі змісту Специфікації вбачається, що строк оплати товару був визначений сторонами 11.05.2011 року.

Внаслідок неоплати Покупцем товару в строк до 11.05.2011 року включно, Постачальник, звернувся з листом № 303 до відповідача з вимогами в семиденний строк здійснити на банківський рахунок Постачальника перерахунок заборгованості на суму 114 871,81 грн., що підтверджується відміткою про її вручення директору ТОВ «Техноніколь-Центр» - ОСОБА_5

Вимогу Постачальника Покупець не задовольнив та в порушення умов Договору, грошових коштів за товар не перерахував.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На час розгляду даної справи у суді першої інстанції заборгованість Покупця перед Постачальником не погашена, що підтверджується довідкою № 396 від 14.06.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги позивача в частині стягнення на свою користь з відповідача заборгованості за Договором в розмірі 114 871,81 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача викладенні у апеляційній скарзі, що покупець товар зазначений в специфікації не отримав, а відтак відсутні підстави для виконання грошового зобовязання за Договором є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору факт передачі товару першому перевізнику для перевезення товару за адресою, вказаному Покупцем в Специфікації є фактичною датою поставки товару.

За такого обраного способу поставки товару суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право власності на товар та ризик випадкової загибелі переходять до Покупця, а зобовязання по передачі товару Постачальником вважається виконаним в момент передачі товару першому перевізнику для перевезення товару до місця, вказаного Покупцем в Специфікації. Відповідальність за доставку товару несе перевізник, зобовязання Постачальника обмежуються обовязком ознайомити перевізника з вказівками Покупця про адресу доставки товару та особу, який товар повинен бути переданий, відображені в Специфікації.

Слід зазначити, що відповідно до умов Договору відповідальність за доставку товару несе перевізник, а зобовязання щодо оплати товару, в узгоджений сторонами строк для такої оплати, несе Покупець. У випадку порушення прав відповідача останній не позбавлений права звернутися до суду з окремим позов, як отримувача товару за Договором, щодо питання відповідальності експедитора, як перевізника.

Відповідно до положень частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Позивачем, у відповідності до статей 33, 34, 36 ГПК України надано суду усі необхідні письмові документи і матеріали на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог та належним чином доведено обовязок відповідача здійснити оплату за поставлений товар згідно договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2011 у справі № 10/278 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ТехноНіколь-Центр на рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2011 року у справі № 10/278 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2011 року у справі № 10/278 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам апеляційного провадження.

4. Справу № 10/278 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Остапенко О.М.

Судді Іваненко Я.Л.

ОСОБА_1