РІШЕННЯ

"12" грудня 2011 р.Справа № 15/85/5022-1434/2011

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

Розглянув справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вул. Січових Стрільців, 65/7, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47500

до Бережанської міської ради пл. Ринок, 1, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47501

про: - скасування рішення Бережанської міської ради №1141 від 29.09.2010р. та №118 від 05.04.2011р. в частині виділення земельної ділянки під будівництво чотирьох гаражів;

- визнати нечинним рішення Бережанської міської ради № 200 від 29.06.2011р.;

- зобов'язання Бережанську міську раду надати у приватну власність земельну ділянку площею 1100 кв.м і 415 кв.м. дозволити викупити, у зв'язку з переходом права власності на будівлю відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та зобов'язання вчинити певні дії.

За участю представників сторін:

позивача: підприємець ОСОБА_1;

відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вул. Січових Стрільців, 65/7, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, звернулася з позовом до Бережанської міської ради пл. Ринок, 1, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, про:

- скасування рішення Бережанської міської ради №1141 від 29.09.2010р. та №118 від 05.04.2011р. в частині виділення земельної ділянки під будівництво чотирьох гаражів; визнати нечинним рішення Бережанської міської ради № 200 від 29.06.2011р.;

- зобов'язання Бережанську міську раду надати у приватну власність земельну ділянку площею 1100кв.м., 415 кв.м. дозволити викупити, у зв'язку з переходом права власності на будівлю відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та зобов'язання вчинити певні дії.

В розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу розяснено їх права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Позивач в судовому засіданні заявою від 03.12.2011р. уточнив позовні вимоги та просить суд:

- скасувати рішення Бережанської міської ради № 1141 п. 10 від 29.09.2010р. та № 118 п. 25, 26, 27 від 05.04.2011р. про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок по вул. Л. Українки, 16 "д", м. Бережани;

- визнати нечинним рішення Бережанської міської ради № 200 від 29.06.2011р.;

- спонукати Бережанську міську раду розглянути на сесії і прийняти рішення про виділення земельної ділянки в раніше визначених межах для обслуговування будівлі розчинного вузла в місячний термін за цивільно-правовим договором купівлі-продажу.

Суд, розглянувши заяву, приймає її як таку що подана у відповідності до ст. 22 ГПК України.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, однак у відзиві на позовну заяву № 1753 від 07.11.2011р. проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на будівлю розчинного вузла, що знаходиться за адресою: м. Бережани, вул. Л.Українки; а також в позивача відсутній договір оренди земельної ділянки, який повинен був би укладений на підставі рішення сесії № 812 від 28.12.2001р.. Щодо твердження позивача, що з вини міської ради не укладено договір оренди на підставі рішення № 714 від 26.05.2005р., то просить суд врахувати, що позивачем не надано доказів на підтвердження даних обставин. Також звертає увагу суду на те, що позивач протягом тривалого часу недобросовісно користується земельною ділянкою, що проявляється у не оформленні документів, що посвідчують право користування нею. Жодних рішень міської ради, які б надавали право позивачу на переобладнання розподільчого блоку під майстерню з автогаражем підприємцем не реалізовано, реконструкція будівлі не проведена, право власності на автогараж та майстерню не оформлено. Вимогу позивача про зобов'язання міської ради надати у власність земельну ділянку площею 1100 кв. м. та 415 кв. м. на викуп вважає безпідставною, оскільки станом на день розгляду справи споруда є нежитлова та призначена для комерційної діяльності, у звязку з чим земельна ділянка не може передаватись безоплатно у власність. Щодо вимоги про визнання рішенням № 200 від 29.06.2011р. недійним просить суд врахувати, що дане рішення є обґрунтованим, оскільки земельна ділянка перебуває у розпорядженні органу місцевого самоврядування, а у заявника відсутні документи щодо посвідчення права користування нею. Просить суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, судом встановлено:

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема підприємств і організацій, які звертаються до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема юридичні особи, фізичні особи підприємці, а суд шляхом вчинення провадження у справі здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

ОСОБА_1, вул. Січових Стрільців, 65/7, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, зареєстрований 12.05.1995р. Бережанською районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії В03 № 337607, а тому наділений правом на звернення до господарського суду за захистом своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2010р. Бережанською міською радою прийнято рішення № 1141 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою та технічних документацій" у відповідності до п. 10 якого надано гр. ОСОБА_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 35 кв.м. для будівництва та обслуговування автогаражу по вул. Л. Українки, 14 "д" (автогараж № 25) в м. Бережани із земель житлової та громадської забудови не наданих у власність чи користування.

Також, рішенням № 118 від 05.04.2011р. "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою та технічних документацій" у відповідності до якого:

- надано гр. ОСОБА_3, жительці м. Бережани, вул. Л. Українки, 15 "а"/33 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 32 кв.м. для будівництва та обслуговування авто гаражу по вул. Л. Українки, 16 "д" в м. Бережани із земель житлової та громадської забудови не наданих у власність чи користування (п. 25. рішення);

- надано гр. ОСОБА_4, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2"в"/6, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 32 кв.м. для будівництва та обслуговування авто гаражу по вул. Л. Українки, 16 "д" в м. Бережани із земель житлової та громадської забудови не наданих у власність чи користування (п. 26. Рішення);

- надано гр. ОСОБА_5, жителю ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 32 кв.м. для будівництва та обслуговування авто гаражу по вул. Л. Українки, 16 "д" в м. Бережани із земель житлової та громадської забудови не наданих у власність чи користування (п. 27. Рішення).

Позивач 26.05.2011р. звернувся до міської ради з заявою про вирішення питання про відміну рішень сесії в частині надання ділянок під будівництво гаражів по вул. Л. Українки на ділянці, яка була визначена і погоджена з відповідними службами для обслуговування розчинного вузла.

Рішенням № 200 від 29.06.2011р. Бережанської міської ради "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_6А." відмовлено у задоволенні заяви гр. ОСОБА_6 щодо скасування рішень сесії Бережанської міської ради від 05.04.2011р. № 118 та від 29.09.2010р. № 1141, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (п. 1 рішення).

Позивач звернувся з позовом визнання нечинними та скасування зазначених рішень, так як на земельній ділянці, яка надана спірними рішеннями в користування фізичним особам для будівництва гаражів знаходиться належний йому на праві власності нерухоме майно, а саме розчинний вузол, а на земельну ділянку виготовлена технічна документація.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, на підтвердження заявлених вимог та заперечень прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

При цьому суд виходив з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України, ст. 24. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон про місцеве самоврядування) органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст згідно статті 12 ЗК України належать, зокрема розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, додержанням земельного та екологічного законодавства, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Як визначено ст.ст. 10, 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із Законом України "Про місцеве самоврядування", виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено форму актів, які приймаються радою, порядок прийняття нею актів, а також встановлено презумпцію правомірності актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації позивача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтями 123, 124 ЗК України регламентується порядок надання в користування земельних ділянок юридичним особам та порядок розробки та затвердження проектів їх відводів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ЗК України надання земельної ділянки здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по проектах відводів цих ділянок.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

29.02.2000р. Бережанською міською радою прийнято рішення № 441, п. 1 якого надано дозвіл підприємцю ОСОБА_6 на вибір та попереднє погодження земельної ділянки площею 0,16 га для переобладнання розчинного вузла під гараж і майстерню по вул. Л. Українки із земель загального користування.

Рішенням № 812 від 28.12.2001р. Бережанської міської ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації землекористувань" затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки підприємця ОСОБА_6 в звязку з переходом права власності на будівлю по вул. Л.Українки в м. Бережани загальною площею 1515 кв.м. (п. 1 рішення).

Пунктом 1.1. даного рішення, вирішено надати підприємцю ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1515 кв.м. в тимчасове користування на умовах оренди терміном на 1 рік для автогаража з майстернею по вул. Л.Українки м. Бережани з правом викупу.

30.12.2001р. між Бережанською міською радою та ОСОБА_6 укладено договір на право тимчасового користування землею, у відповідності до умов якого Бережанська міська рада надає, а ОСОБА_1 приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 1515 кв.м. (п. 1 рішення).

Земельна ділянка надається на умовах тимчасового користування на умовах оренди строком на 1 рік для комерційної діяльності (п. 1.2. договору).

Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 31.12.2001р. за № 96.

Рішенням Бережанської міської ради № 73 від 26.04.2005р. "Про дозвіл на підготовку матеріалів обстеження будівель, споруд та приміщень з метою їх реконструкції" надано дозвіл підприємцю ОСОБА_6 на підготовку матеріалів обстеження будівлі розчинного вузла з метою її реконструкції під житловий будинок з автогаражем та майстернею по вул. Л.Українки в м. Бережани (п. 3 рішення).

Рішенням № 714 від 26.05.2005р. "Про оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення" передано повторно в оренду підприємцю ОСОБА_6 в оренду на пять років раніше відведену земельну ділянку площею 1515 кв.м. для обслуговування автогаражу з майстернею м. Бережани по вул. Л.Українки (п. 6 рішення).

Пунктом 6.2. даного рішення визначено, що право оренди земельної ділянки оформити шляхом укладення договору оренди та його державної реєстрації.

Водночас, договору оренди земельної ділянки не укладено, що не заперечується позивачем.

Доводи позивача щодо звернення до міської ради з відповідною заявою, судом до уваги не приймаються як документально не підтвердження та спростовуються витягом із журналу вхідної кореспонденції за 2005 рік.

Відсутність договору оренди підтверджується також листом Управління держкомзему у Бережанському районі Тернопільській області № 1612 від 09.12.2011р., у відповідності до якого управлінням не проводилась державна реєстрація договору оренди земельної ділянки для обслуговування розчинного вузла за адресою: м. Бережани, вул. Л. Українки, між Бережанською міською радою та ПП ОСОБА_6

А відтак, з 2002р. і станом на час звернення до суду у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Однак, наявність права на предявлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обовязку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обовязку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобовязаних осіб. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його майнових прав та інтересів оспорюваними рішеннями органу місцевого самоврядування, суд вважає позовні вимоги щодо скасування рішень органу місцевого самоврядування такими, що задоволенню не підлягають.

Також відхиляється твердження позивача, що розчинний вузол є нерухомим майном, на яке останній набув права власності на підставі акта на передачу тимчасового розчинного вузла і тимчасових побутових приміщень в м. Бережани вул. Л.Українки від 08.12.1998р., у відповідності до якого: БУ "Житлобуд-1" передало, а підприємець ОСОБА_7 прийняв: тимчасовий цементний склад, тимчасові побутові приміщення, тимчасовий розчинний вузол, так як: зазначеним актом позивачу передані тимчасовий розчинно-бетонний вузол і тимчасові побутові приміщення в м. Бережани вул. Л.Українки, у звязку з чим, у на думку позивача, у нього виникло право на земельну ділянку.

У відповідності до норм чинного законодавства (ЦК України, ЗК України) виникнення права власності на обєкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладення договору щодо земельної ділянки. Обов'язковою умовою передачі у власність земельних ділянок, що перебувають у державній чи комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність.

Разом з тим, суд вважає неправомірним посилання позивача в обґрунтування свої вимог на ст. 377 ЦК України, згідно якої до особи, яка придбала будівлю чи споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, оскільки.

У відповідності до пп. 3.1.14.1. Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000) затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 174 від 27.08.2000р. тимчасові будівлі та споруди - виробничі, складські, допоміжні, житлові і громадські будівлі і споруди, необхідні для виконання будівельно-монтажних робіт і обслуговування працівників будівництва, які спеціально будуються або пристосовуються на період будівництва.

Пунктом 3.1.14.2. даних правил Тимчасові будівлі і споруди поділяються на титульні та не титульні.

Згідно п. 3.1.14.3 Перелік титульних тимчасових будівель і споруд наведено у додатку М. У відповідності до п. 12 даного додатку до переліку титульних тимчасових будівель належать, зокрема: тимчасові каменедробильно-сортувальні установки, бетоно-розчинні вузли та установки для приготування бетону і розчину з облаштуваннями на території будівництва або пересувні на лінійному будівництві.

Крім того, у відповідності до п. 1.6. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р., право власності на тимчасові споруди державній реєстрації не підлягають.

У зв'язку з викладеним слід зробити висновок, що позивачу передано згідно акта тимчасові будівлі, право власності на які не підлягає реєстрації, у звязку з чим норми ст. 377 ЦК України не підлягають до застосування.

Позовні вимоги про спонукання Бережанську міську раду розглянути на сесії і прийняти рішення про виділення земельної ділянки в раніше визначених межах для обслуговування будівлі розчинного вузла в місячний термін за цивільно-правовим договором купівлі-продажу задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним.

Приписи ст. ст. 13, 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України і усі субєкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 142 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також обєкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Зважаючи на те, що прийняття рішення про виділення земельної ділянки вирішується на пленарному засіданні ради сесії, на якій приймаються рішення, то зобовязання Бережанську міську раду прийняти рішення про виділення земельної ділянки буде порушенням її виключного, передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені територіальної громади.

Вимогу про спонукання розглянути на сесії питання про виділення земельної суд вважає передчасною, оскільки позивачем не надано доказів звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою та документами, що необхідні для розгляду даного питання.

Судові витрати, у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 22, 32, 33, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 12, 123, 124 Земельного кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.В позові відмовити.

2.На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення "19" грудня 2011 року через місцевий господарський суд.

Суддя Г.Б. Бучинська