ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про порушення справи про банкрутство

"24" жовтня 2011 р. Справа № 5023/8642/11

вх. № 8642/11

Суддя Чистякова І.О.

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків 3-я особа < Текст >

про визнання банкрутом Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2, м. Люботин

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2011 року до господарського суду Харківської області надійшла заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про порушення справи про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (боржник) у порядку ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі-Закон) на тій підставі, що боржник має безспірну заборгованість в сумі 608 893,90 грн., яка не була задоволена боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Розглянувши матеріали заяви про порушення справи про банкрутство, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення даної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 13 ст. 7 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом із заяв про порушення справи про банкрутство справляється державне мито відповідно до закону.

Згідно абз.4, абз. 6 ч.1 статті 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суддя не пізніше п'яти днів з дня надходження повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, якщо, зокрема, не подано доказів щодо сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі та з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" зі змінами і доповненнями та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 р. № 15.

Згідно п. 35 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 р. № 15 з позовних заяв і заяв кредиторів у справах про банкрутство, що подаються до господарських судів, та апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів, а також заяв про їх перегляд за нововиявленими обставинами державне мито справляється в розмірах, встановлених пунктом 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Відповідно до п.12 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21 грудня 2005 року документ про оплату витрат додається до позовної заяви, заяви, клопотання, скарги, яку особа подає до суду відповідно до процесуального законодавства. Документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Кредитором до заяви в якості доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу надано копії квитанцій № ПН4327 від 18.10.2011р. та №ПН4299 від 18.10.2011р., які судом не приймаються в якості належного доказу, оскільки платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Крім того, ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, про що зазначається у Роз`ясненнях Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" за №02-5/78 від 04.03.1998 р.

Згідно п.4 та п.10 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі та не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У додатках до заяви вказано про наявність платіжних доручень про сплату державного мита та витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, однак при перевірці відповідних додатків до заяви про порушення справи про банкрутство не було виявлено оригіналів вищенаведених документів, про що складено акт господарського суду Харківської області від 19 жовтня 2011 року.

Враховуючи те, кредитором не надано доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, суд вважає, що наявні підстави для повернення заяви про порушення справи про банкрутство та додані до неї документи без розгляду згідно абз.4, 6 ч.1 статті 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та п.4, п.10 ч.1 ст.63 ГПК України.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 7 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом до заяви кредитора додаються відповідні документи, зокрема копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредиторів.

У відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суддя не пізніше п'яти днів з дня надходження повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, якщо у заяві не вказано повне найменування сторін, їх поштову адресу та інші відомості, перелічені в статті 7 цього Закону.

За таких обставин, та приймаючи до уваги те, що кредитором не надано до заяви копії неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчих документів (наказу господарського суду Харківської області від 20.10.2009 року по справі № 38/278-09), у суду наявні правові підстави для повернення заяви про порушення справи про банкрутство і доданих до неї документів без розгляду на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, ст. 7, абз. 3, 4, 6 ч.1 ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 4-1, п.4, п. 10 ч.1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, - < Текст >

УХВАЛИВ:

Повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 заяву вх. 8642/11 від 19.10.2011р. про порушення справи про банкрутство і додані до заяви документи без розгляду на 10 аркушах, в тому числі акт господарського суду Харківської області від 19 жовтня 2011 року.

Розяснити, що повернення заяви про порушення справи про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення. < Текст >

Суддя Чистякова І.О.