КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2011 № 26/139

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

при секретарі: Криворотьку В.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 дов. № Д07/2011/04/22-26 від 22.04.2011 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 дов. № 120 від 04.03.2011 р.;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 05.05.2011 р.

у справі № 26/139 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення 17 675 959,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.05.2011 року у справі № 26/139 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» 13 793 166,48 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 1 183,38 грн. боргу за спожиту реактивну електричну енергію, 566 877,65 грн. пені, 109 714,28 грн. 3% річних, 282 750,75 грн. збитків від інфляції, 25 494,67 грн. державного мита та 235,95 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 05.05.2011 року по справі № 26/139 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Мотивуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що місцевим господарським судом не було взято до уваги те, що всі додатки до старої редакції договору №1 від 29.12.1990 р. є невідємною частиною договору, то відповідно до ст. ст. 4,10 203, 215 ЦК України та п 3 додаткової угоди до договору додатки до старої редакції договору №1 від 29.12.1990 р. є нікчемними. Крім того Господарським судом м. Києва не було взято до уваги те, що письмової претензії про сплату боргу ПАТ «Київенерго» на адресу ПАТ «АК «Київводоканал» не надходило, а тому строк для сплати боргу та штрафних санкцій не настав.

Представник відповідача в поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 05.05.2011 р. у справі № 42/126 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача в поясненнях, наданих в судовому засіданні, заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

29.12.1990 р. між Підприємством Київські кабельні мережі ВЕО Київенерго , яке відповідно до наказів Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.02.1995 р. № 31, 31.08.1995 р. № 177 та від 29.09.1995 р. № 176 реорганізоване у філіал Акціонерна енергопостачальна компанія Київенерго, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Київенерго (далі позивач, постачальник) та Підприємством по експлуатації артезіанських свердловин та насосних водопровідних станцій був укладений договір № 1 на використання електричної енергії

18.12.2001 наказом ВАТ АК Київводоканал № 207 підприємство по експлуатації артезіанських свердловин та насосних водопровідних станцій ліквідовано шляхом приєднання до департаменту експлуатації водопровідного господарства ВАТ Акціонерна компанія Київводоканал правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерна компанія Київводоканал (далі відповідач, споживач).

Відповідно до умов договору №1 від 29.12.1990 р. позивач ПАТ Київенерго відпускає відповідачу ПАТ АК Київводоканал електричну енергію, а останній зобовязується оплачувати використану енергію своєчасно та в повному обсязі.

Порядок розрахунків за спожиту енергію між енергопостачальною організацією та споживачем визначається п. 7 договору.

17.08.2004 р. між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода № 1 до договору № 1 від 29.12.1990 р. про постачання електричної енергії, згідно якої сторони внесли зміни в зазначеній договір, вилучивши п. 7, як такий що не відповідає вимогам Правил користування електричною енергією у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.08.2002 № 928.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди сторони домовились, що порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників визначатиметься додатком № 2Г до договору № 1 від 29.12.1990 р.

Згідно п. 4 вказаного додатку, відповідач зобовязався щомісяця 30 числа направляти свого представника до позивача, для надання звіту за використану електроенергію та отримання розрахункових документів, які видаються на основі наданих звітів про використану електричну енергію за розрахунковий період із зазначенням дати надання звіту та дати отримання рахунку на сплату.

Відповідно до п. 5 додатку до договору, споживач здійснює поточну оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами, а саме до 7, до 14, до 21 та до 28 числа поточного розрахункового періоду. Остаточний розрахунок здійснюється споживачем до 1 числа місяця, наступного за звітним.

21.12.2009 р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору № 1 від 29.12.1990 р., відповідно до якої спірний договір викладений у новій редакції.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 21.12.2009 р. всі додатки до договору № 1 від 29.12.1990 р. укладені до моменту укладення цієї угоди є чинними на весь період дії договору та є його невідємними частинами.

На виконання умов договору № 1 від 29.12.1990 р., позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання по постачанню електричної енергії відповідачу.

За період з 01.12.2010 р. по 01.03.2011 р. відповідно до наданих звітів, відповідачем спожито електричної енергії на загальну суму 17 091 171, 86 грн. (17 089 988,48 активна енергія та 1 183,38 грн. реактивна енергія ).

За спожиту електричну енергію за вказаний період відповідач розрахувався лише частково, в результаті чого у останнього виникла заборгованість в сумі 13 794 349, 86 грн., з якої 13 793 166,48 грн. боргу за активну електричну енергію та 1 183, 38 грн. боргу за реактивну електричну енергію.

Згідно ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Враховуюче те, що відповідач неналежно виконував прийняте на себе за укладеним договором грошове зобовязаня, тому колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача про стягнення основного боргу за період 01.12.2010 р. по 01.03.2011 р. у сумі 13 793 166,48 грн. боргу за активну електричну енергію та 1 183, 38 грн. боргу за реактивну електричну енергію. підлягає задоволенню.

За прострочення грошового зобовязання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 566 877, 65 грн. пені, 109 714, 28 грн. 3% річних та 284 653, 14 грн. збитків від інфляції.

Відповідно до п. 4.2. договору № 1 від 29.12.1990 р., у випадку внесення платежів з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи апелянта про те, що строк для сплати боргу та штрафних санкцій не настав оскільки письмової претензії про сплату боргу ПАТ «Київенерго» на адресу ПАТ «АК «Київводоканал» не надходило, колегією суддів не приймається до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що умовами договору зокрема п. 4, 5 додатку № 2Г до договору № 1 від 29.12.1990 р. встановили строк виконання зобовязання, підстави для застосування ч. 2 ст. 530 відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 566 877, 65 коп., 109 714, 28 грн. 3% річних та збитки від інфляції в сумі 282 750, 75 грн.. підлягають задоволенню

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 05.05.2011р. у справі № 26/139 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

У звязку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за її подання і розгляд покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 05.05.2011 р. у справі № 26/139 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 26/139 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Ткаченко Б.О.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1