РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 35/259 05.10.11
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Віра"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про визнання третейської угоди від 05.03.2007 р. недійсною

Суддя Літвінова М.Є.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 предст. за довір.;

від відповідача: ОСОБА_2 предст. за довір.

Рішення прийняте 05.10.2011 у зв'язку із оголошеною у судовому засіданні перервою з 03.10.2011 до 05.10.2011.

У судовому засіданні 05.10.2011 на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Віра" до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсною третейської угоди від 05.03.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2011 порушено провадження у справі №35/259, розгляд справи призначено на 12.09.2011.

25.08.2011 через відділ діловодства Господарського суду міста Києві від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання 12.09.2011 не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/259 від 08.08.2011 не виконав, витребувані судом документи не надав, заяв, клопотань суду не подав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2011, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 03.10.2011.

У судовому засіданні 03.10.2011 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 05.10.2011.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Віра" (далі позивач) та Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (далі відповідач) було укладено договір застави майна № 26/3-07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №738д (далі - Договір).

Пунктом 6.1. Договору визначено, що всі спори та непорозуміння, що можуть виникнути між сторонами у зв'язку з укладенням та виконанням положень цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників.

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_4 у порядку черговості, вказаній у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається ОСОБА_1 Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає про те, що третейська угода (третейське застереження) не відповідає вимогам чинного законодавства і повинна бути визнана недійсною, оскільки передумовою укладення третейської угоди та однією з підстав звернення до третейського суду є наявність між сторонами спору, а станом на момент укладення договору спори між сторонами були відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, відповідно до якої:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про третейські суди" визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 2 цього ж Закону третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Статтею 12 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається в письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Зі змісту наведених норм закону не вбачається, що передумовою укладення третейської угоди є наявність між сторонами спору.

При цьому додатково слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникають або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-яким конкретними правовідносинами; арбітражна угода може бути викладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Інших підстав недійсності третейської угоди (третейського застереження), що міститься у договорі застави майна №26/3-07 від 05.03.2007 позивачем не наведено.

З урахуванням викладених вище обставин позовні вимоги про визнання третейської угоди від 05.03.2007 недійсною є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

З огляду на відмову у позові витрати по оплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 227 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.Є. Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення: 10.10.2011