РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2011 р. Справа № 6/9/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Мельник О.В.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Кульчин Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області від 09.03.11 р.

у справі № 6/9/2011/5003 (суддя Говор Н.Д. )

позивач ОСОБА_3 міська рада

відповідач ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2

про припинення самовільно розпочатих будівельних робіт

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 09.03.2011 року у справі №6/9/2011/5003 позов ОСОБА_3 міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення самовільно розпочатих будівельних робіт задоволено. Присуджено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту земельну ділянку розміром 49,0 м на 1,2 м, що знаходиться по вул. Тімірязєва (згідно з планом розташування земельної ділянки) на користь територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради, привести її до первинного стану шляхом знесення підоснови розміром 49,0 х 1,2 м під влаштування додаткових приміщень магазину та встановленого на ній металевого каркасу. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 міської ради 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - ФОП ОСОБА_2 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт вважає, що дане рішення прийняте із порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд не з'ясував правового статусу земельної ділянки, на якій відбувалось будівництво. На думку скаржника, суд не звернув уваги, що спір стосується території ринку, в зв'язку з чим мав би витребувати інформацію про власників та користувачів цієї земельної ділянки та в разі необхідності залучити їх до участі у справі. Натомість, суд фактично вважав встановленими факти, які не були перевірені.

Крім того, скаржник зазначає, що суд не вжив усіх можливих способів для його повідомлення про судові засідання, а тому, він не міг прийняти в них участь, наводити свої доводи та заперечення.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач - ОСОБА_3 міська рада зазначила, що рішення суду першої інстанції є обгрунтованим та законним, а відтак просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, просить суд розглядати справу без участі її представника.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 листопада 2010 р. комісія у складі головного спеціаліста УМІА міської ради ОСОБА_4, архітектора Староміського району УМІА міської ради ОСОБА_5, інженера МКП "ВМЦМІА" ОСОБА_6 виконали візуальне обстеження вул. Тімірязєва в районі Центрального ринку, за результатами якого встановлено, що ФОП ОСОБА_2 самочинно розпочав виконання будівельних робіт з влаштування додаткових приміщень до стіни існуючого магазину, розташованого на території Центрального ринку з боку вул. Тімірязєва; на час перевірки ФОП ОСОБА_2 виконав підоснову розміром 49,0 х 1,2 м під влаштування додаткових приміщень магазину, на якій частково (25м) встановлено металевий каркас, про що склала акт від 19.11.2010 р., затверджений заступником начальника УМІА міської ради ОСОБА_7 (а.с. 11).

В зв'язку із встановленим порушенням відповідачем ОСОБА_8 України "Про планування і забудову територій", а також "Правил забудови та використання територій м. Вінниці", затверджених рішенням ОСОБА_3 міської ради № 2870 від 24.06.10р. заступником начальника управління містобудування та архітектури ОСОБА_3 міської ради надіслано відповідачу попередження за № 09-01-03-30540 від 19.11.10р. з вимогою про ліквідацію самочинного будівництва додаткових приміщень в строк до 26.11.10р. (а.с. 9).

29 листопада 2010 р. комісія у складі головного спеціаліста УМІА міської ради ОСОБА_4, архітектора Староміського району УМІА міської ради ОСОБА_5, інженера МКП "ВМЦМІА" ОСОБА_6 виконали перевірку письмового попередження від 19.11.2010р. за № 09-01-03-30540 щодо ліквідації в строк до 26.11.2010 р. розпочатого самочинного будівництва з влаштування додаткових приміщень до стіни існуючого магазину Центрального ринку з боку вул. Тімірязєва. За результатами візуального обстеження встановлено, що ФОП ОСОБА_2 вимоги письмового попередження УМІА міської ради не виконав, додаткові приміщення не ліквідовані, про що було складено акт від 29.11.2010р., затверджений заступником начальника УМІА міської ради ОСОБА_7 (а.с. 12).

18 січня 2011 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 97 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільно виконані будівельні роботи з влаштування додаткових приміщень до стіни існуючого магазину Центрального ринку з боку вул. Тімірязєва, які були вчинені всупереч ст. 29 ОСОБА_8 України "Про планування та забудову територій" та постановою №112 від 18.01.2011р. на гр. ОСОБА_2 був нанакладений штраф в розмірі 170,00 грн. (а.с. 31-32).

Як вбачається, вказаний адміністративний штраф відповідач сплатив, що підтверджується квитанцією № 91 від 27.01.11 р.(а.с. 33), тим самим визнавши факт самочинного будівництва.

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідно до ст. 13 Конституції України, земля та інші природні ресурси є об'єктами права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюються органами державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2004 р. ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення № 721, відповідно до якого ОСОБА_3 міська рада вирішила: землі, що знаходяться в межах адміністративно - територіальної одиниці м. Вінниці, за винятком земель, що перебувають під об"єктами загальнодержавної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважати землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі ОСОБА_3 міської ради (а.с. 34).

Відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Документом, що посвідчує право на земельну ділянку є державний акт або договір оренди. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_8 України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 24 ОСОБА_8 України "Про планування і забудову територій", право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього ОСОБА_8.

Проаналізувавши вищевикладені норми законодавства, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, розпочавши на ній будівництво додаткових приміщень, чим порушив права територіальної громади м. Вінниці, що підтверджується актом від 19.11.10р., затвердженим заступником начальника УМІА міської ради ОСОБА_7, актом від 29.11.10р., затвердженим заступником начальника УМІА міської ради ОСОБА_7, Протоколом б/н від 18.01.11р. про адміністративне правопорушення, іншими матеріалами справи.

При цьому, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували його право на користування земельною ділянкою по вул. Тімірязєва м. Вінниця та будь-яких доказів на підтвердження можливості виконання будівельних робіт.

Крім того, як вбачається з викопіювання з чергового плану міста з нанесеними обмеженнями на використання територій по вул. Тімірязєва (а.с.64), самовільно зайнята земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній і відноситься до земель загального користування, які відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України та ст.18 ОСОБА_8 України "Про автомобільні дороги" не можуть бути передані у власність фізичним та юридичним особам, а отже - є власністю територіальної громади м.Вінниці.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно задоволив позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку розміром 49,0 м на 1,2 м, що знаходиться по вул. Тімірязєва (згідно з планом розташування земельної ділянки) на користь територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради, привести її до первинного стану шляхом знесення підоснови розміром 49,0 х 1,2 м під влаштування додаткових приміщень магазину та встановленого на ній металевого каркасу.

Твердження ж апелянта про те, що він не знав про судові засідання та відповідно не міг прийняти в них участь, наводити свої доводи та заперечення, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Пунктом 3.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 року N 75, визначено, що ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день її прийняття всім учасникам процесу з повідомленням про вручення. Повідомлення з відміткою про вручення ухвали адресатові залучаються до матеріалів справи. Факт неодержання ухвали адресатом засвідчується поштовим повідомленням встановленого зразка, яке разом з неотриманою ухвалою та конвертом оперативно передається службою діловодства судді для ознайомлення та залучення до матеріалів справи.

Наявні матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції були створені всі належні та допустимі умови для реалізації своїх процесуальних прав сторонами у справі, про всі судові засідання сторони належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи (в тому числі і відповідач). Ухвала про порушення провадження у справі від 12.01.2011р., що направлялася відповідачу за адресою: 21000, АДРЕСА_1, вказану в позовній заяві та інших документах, наявних в матеріалах справи (як то: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), повернулася до суду з відміткою пошти - "за закінченням терміну зберігання"(а.с.25). В звязку з неотриманням відповідачем зазначеної ухвали та неявкою представника відповідача в судове засідання, суд першої інстанції двічі відкладав розгляд справи та повторно надсилав копії ухвал за відомою суду адресою. Таким чином, суд першої інстанції здійснив усі необхідні заходи для повідомлення відповідача в межах вимог чинного законодавства, тому, колегія суддів вважає, що прийняття рішення місцевим господарським судом за відсутності представника відповідача у судовому засіданні є правомірним та здійснювалось у порядку ст. 75 ГПК України.

Інші посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105, ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 09.03.2011 року у справі №6/9/2011/5003 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Огороднік К.М.