Господарський суд Харківської області
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" січня 2011 р. Справа № Б-39/112-10

Суддя Міньковський С.В.

при секретарі Юр'євій Л.М.

За участю представників сторін:

Боржника: керівника боржника ОСОБА_1

Розпорядника майна боржника : ОСОБА_2

кредитора: не з'явився

розглянувши заяву кредитора фізичної особи ОСОБА_3М на загальну суму 692961,21 грн з вимогами до боржника ТОВ «Оргтехбуд», м. Харків.

По справі за заявою : ТОВ "Оргтехбуд", м. Харків

до ТОВ "Оргтехбуд", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Кредитор 01.12.2010р. у порядку ст.14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом звернувся до суду з заявою, в якій просить суд визнати грошові вимоги до боржника на загальну суму 692961,21 грн., що виникли на підставі договору № 9.01/23-1 від 09.01.2006 р. та додаткової угоди №1 до договору про дольову участь в будівництві.

Боржник та розпорядник майна боржника в повідомленні про розгляд вимог кредитора вимоги кредитора визнають частково в сумі 422802,63 грн, відхиляючи вимоги в сумі 270158,58 грн. з посиланням на те, що вказана сума не вносилася ані на поточний рахунок, ані в касу боржника. Крім того, перерахунок кредитором суми договору за курсом НБУ долара США не відповідає положенням п. 2.1. та п. 2.2, 2.4., 2.5 договору № 9.01/23-1 від 09.01.2006 р.

Розглянувши матеріали справи, заяву кредитора з доданими до неї документами, спільне повідомлення боржника та розпорядника майна боржника про результати розгляду грошових вимог кредитора, вислухавши пояснення боржника та розпорядника майна, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявлених кредитором вимог на підставі наступного.

Форми судового процесу встановлені статтею 4-1 ГПК України, частиною 2 якої передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України з врахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. При цьому відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування та надання доказів покладений на сторони, а господарський суд, відповідно до приписів статті 43 ГПК України, оцінює докази сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності ж із частиною 1 статті 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

В ході розгляду справи судом встановлено, що кредитор фізична особа ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника 01.12.2010р., - в межах місячного терміну з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Як вбачається із заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, між кредитором та боржником було укладено договір № 9.01/23-1 від 09.01.2006р. та додаткову угоду № 1 до договору про дольову участь в будівництві 17 етажного житлового будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Клочківська вугол Самарській (фінансування у вигляді отримання кредитором у власність двокімнатної квартири № 37 на 7 поверсі, площею 87,3 кв.м.). Згідно умов названого договору (графіку фінансування п.2.3. договору) кредитор здійснив перерахування через банк боржнику оплату в грн у загальному розмірі 422802,63 грн., що підтверджується довідкою ПАТ "Східно-Український Банк "Грант" № 31 від 27.01.2011р.

Проте, боржник умови договору (п.4.1. договору) не виконав в строк, кредитору у власність трикімнатну квартиру по акту прийому передачі не передав, грошові кошти не повернув.

Згідно пунктам 2.1 та 2.2 вказаного договору сума дольового внеску кредитора складала суму порівняну 87300 дол. США по курсу НБУ на дату здійснення платежу. Таким чином, кредитор просить включити до реєстру вимог кредиторів суму боргу в загальному розмірі 692961,21 грн., що дорівнює 87300 дол.США.

Розпорядником майна разом з боржником за результатами розгляду вимог кредитора на адресу останнього було направлено повідомлення № 12 , яким сума вимог кредитора визнається частково в розмірі 422802,63 грн. Інша сума в розмірі 270158,58 грн. не визнається та не підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів на тій підставі, що дана сума не вносилася ані на поточний рахунок, ані в касу боржника. Окрім того, перерахунок кредитором суми договору за курсом НБУ вартості долару США станом на 24.11.2010р.не відповідає пунктам 2.1. та 2.2 договору № 9.01/23-1 від 09.01.2006р.

Суд погоджується з доводами розпорядника майна та боржника та вважає часткове визнання вимог кредитора - ОСОБА_3 в розмірі 422802,63 грн. обгрунтованим на підставі наступного.

Згідно з ч.1 ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У відповідності до ч.2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна в договорі зазначається у гривнях і лише у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) ціна може визначатися в іноземній валюті. Як свідчить п.2.4. договору № 9.01/23-1 від 09.01.2006р. сторонами було визначено, що фінансування дольової участи в будівництві здійснюється в національній валюті України. На виконання такої умови договору кредитор здійснив фінансування (перерахував через банк) 422802,63 грн., що підтверджується відповідною банківською довідкою.

Отже, хоча сума дольової участі по договору № 9.01/23-1 від 09.01.2006р. було визначено в іноземній валюті (долар США), кредитор вносив грошові кошти по договору у гривні на день платежу по курсу НБУ. Крім того, іншу суму в розмірі 270158,58 грн. кредитор боржнику не сплачував через касу банку, та не вносив на поточний рахунок боржника.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. 632 Цивільного кодексу України, ст. ст. 180, 189 Господарського суду України, керуючись статтями 1, 14, 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги фізичної особи ОСОБА_3 частково у загальному розмірі 422802,63 грн., яку включити до реєстру вимог кредиторів у четверту чергу.

2. Включити до реєстру вимог кредиторів у першу чергу 85,00 гривень оплати державного мита та 236,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В залишку суми боргу про включення до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 270158,58 грн кредитору відмовити.

4. Дану ухвалу направити кредитору, боржнику, розпоряднику майна боржника.

Суддя Міньковський С.В.