РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

15 квітня 2011 року Справа № 17/5025/203/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М. ,

судді Олексюк Г.Є.

розглянувши апеляційну скаргу позивача по первісному та відповідача по зустрічному позовах

на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.03.11 р.

у справі № 17/5025/203/11 ( суддя Димбовський В.В.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Онікс"

про стягнення 1 448 042,72 грн. - основного боргу, 72402,13 грн. - штрафу, 101 462,17 грн. - пені, 51370,86 грн. - інфляційних втрат

за зустрічним позовом Товариства з обмеженню відповідальністю "Агрофірма Онікс" с.Завалійки Волочиський район

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" м, Славута

про визнання недійсним договору поставки засобів захисту рослин № 1051з1 від 19.02.2009 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.03.2011 року по справі № 17/5025/203/11 від 24.03.2011 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна»м. Славута до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Онікс»с. Завалійки Волочиський район про стягнення 1 448 042,72 грн. основного боргу, 72402,13 грн. штрафу, 101 462,17 грн. пені, 51370,86 грн. - інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Онікс»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" 1 448 042,72 грн. основного боргу, 72402,13 грн. штрафу, 101 462,17 грн пені, 50 681,49 грн. - інфляційних втрат, 16 725,89 грн. - витрат по оплаті державного мита та 235,90 грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

В зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Онікс»с. Завалійки Волочиський район до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна»м. Славута про визнання недійсним договору поставки засобів захисту рослин №1051з1 від 19.02.2009р. відмовлено.

Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» не погоджуючись з прийнятим рішенням подано 06.04.2011 року апеляційну скаргу на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.03.2011 року у справі № 17/5025/203/11, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що у зв"язку з надмірно високим розміром державного мита для заявника, заявник оскаржує рішення від 24.03.2011 року суду першої інстанції у справі № 17/5025/203/11 лише в частині зустрічного позову, проте просить суд апеляційної інстанції на підставі норми п.2 ст.83 ГПК України вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для захисту прав і законних інтересів заявника, як відповідача за первинним позовом.

Однак, колегія суддів дані доводи до уваги не приймає, оскільки сплата судових витрат, зокрема державного мита не відноситься до позовних вимог.

Відповідно до пунктів 5 та 6 ч.1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України зміст позовних вимог включає предмет і підстави позову.

Судові витрати - це витрати, пов'язані з розглядом і вирішенням справ у судочинстві, що покладаються на сторони, третіх осіб із самостійними вимогами з метою їх відшкодування державі, спонукання зацікавлених осіб до врегулювання спорів відповідно до закону без втручання суду95.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Підпунктом "г" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", яким встановлено розмір сплати державного мита в Україні, державне мито із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

До апеляційної скарги у якості доказу сплати державного мита додано квитанцію № ПН51 від 01.04.2011 року про сплату 42,50 грн. по зустрічному позову, однак відсутні докази сплати державного мита по спору майнового характеру первісного позову в розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Керуючись ст.86, п.3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути апеляційну скаргу.

Після усунення обставин, що стали причиною повернення скарги, зазначених у пунктах 1, 2, 3 частини 1 ст. 97 ГПК, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання у загальному порядку.

У разі пропуску строку оскарження апеляційна скарга має бути подана повторно лише з мотивованим клопотаннями про його відновлення.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на 9 арк., у т. ч. платіжний документ ( квитанцію) про сплату державного мита № ПН51 від 01.04.2011 року.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.