ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 р.
Справа № 18/2374/11

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Прокредит Банк", юридична
адреса: пр-т Перемоги, 107 "А", м. Київ;
поштова адреса: вул. Котляревського,
19/10, м. Полтава, 36000

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛТИН ПОЛТАВА", пров.
Шевченка, 20, м. Полтава, 36007

про стягнення 85 643,75 грн.

Суддя Білоусов С.М.

Представники:

від позивача: Гнатенко О.М.;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 11.10.2011 року на
підставі ст. 85 ГПК України судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості в
розмірі 85643,75 грн., зокрема, за договором
про надання овердрафту № 1101.42061 від
08.02.2011 року в розмірі 42501,90 грн., у т.ч.
35000,00 грн. - основного боргу, 425,34 грн. -
відсотків, 6376,56 грн. - пені та 700,00
грн. - за користування простроченим
кредитом, а також за кредитним
договором № 1101.42178 від 22.03.2011 року в
розмірі 43141,85 грн., у т.ч. 39779,86 грн. -
основного боргу, 1819,42 грн. - відсотків,
1366,42 грн. - пені та 176,15 грн. - за
користування простроченим кредитом.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судові
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив, відзиву на позовну заяву не
надав, ухвали від 25.08.2011 року та від
13.09.2011 року, направлені на його адресу,
повернулася до суду з відміткою
поштового відділення "адресат вибув".

Згідно наявного у матеріалах справи
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців станом на 11.10.2011 року (а.с.
51-53), місцезнаходженням відповідача є:
36007, м. Полтава, пров. Шевченка, 20, що
співпадає з адресою, зазначеною у
позовній заяві, у зв'язку з чим останній
вважається повідомленим належним
чином про час, дату і місце проведення
судового засідання.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути
вирішено протягом двох місяців з дня
надходження позовної заяви. В даному
випадку цей строк закінчується, а тому
суд не може більше відкладати розгляд
справи.

У зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо і
господарський суд повідомляв належним
чином відповідача про час, дату і місце
проведення судового засідання, а його
неявка не перешкоджає розгляду справи
по суті, справа розглядається за
наявними матеріалами на підставі ст. 75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

08.02.2011 року між Публічним акціонерним
товариством "Прокредит Банк" (позивач,
кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "АЛТИН ПОЛТАВА"
(відповідач, позичальник) був укладений
договір про надання овердрафту № 1101.42061
(а.с. 14-16), у відповідності до якого
кредитор зобов'язується надати
позичальнику кредит шляхом здійснення
протягом строку дії овердрафту
переказів грошей з рахунку
позичальника згідно з розрахунковими
документами позичальника понад
залишок коштів на даному рахунку в
межах ліміту овердрафту.

Із договору про надання овердрафту №
1101.42061 від 08.02.2011 року (далі - договір 1)
випливає, що кредит надається
відповідачу на наступних умовах:
розмір ліміту - 35000,00 грн.; строк дії
овердрафту - з 08.02.2011 року по 08.08.2011 року
включно; проценти 20,00% річних; комісія -
1,00 грн.; мінімальний розмір чистих
кредитових оборотів 117000,00 грн.

На виконання умов договору 1 позивачем
встановлено відповідачу ліміт по
овердрафту в розмірі 35000,00 грн., що
підтверджується меморіальним ордером
від 08.02.2011 року за №
100370899/105091925/287467502/1618 (а.с. 17).

Відповідно до п. 3.3. договору 1 за
користування овердрафтом позичальник
у перший банківський день кожного
календарного місяця, а у випадку
повного погашення овердрафту - у день
повного погашення сплачує кредитору
проценти у розмірі вказаному в п. 1.2.
цього договору.

Всупереч умовам договору 1 відповідач
не сплачував проценти за користування
овердрафтом.

У відповідності до п. 4.1.1. договору 1
кредитор вправі вимагати дострокового
погашення кредиту у разі прострочення
погашення грошових зобов'язань
тривалістю більш ніж 3 (три) банківські
дні.

Згідно п. 4.3. договору 1 позичальник
зобов'язаний достроково погасити
кредит на суму, що вказана у вимозі
протягом 5 банківських днів з дня
відправлення (вручення, якщо кредитор
вручив вимогу) позичальнику чи
поручителям вимоги, якщо інший строк не
вказаний у такій вимозі.

06.07.2011 року, що підтверджується чеком
пошти (а.с. 29), позивачем було направлено
відповідачу вимогу № 1674 від 04.07.2011 року
про повне дострокове погашення кредиту
(а.с 28).

Відповідач вимогу позивача залишив без
відповіді, кредит не погасив.

У зв'язку з цим у відповідача
утворилася заборгованість перед
позивачем за договором 1 35425, 34 грн. в т.ч.
35000,00 грн. - основний борг та 425,34 грн. -
проценти по кредиту.

22.03.2011 року між сторонами також був
укладений кредитний договір № 1101.42178
(а.с. 31-32), (далі - договір 2) відповідно до
умов якого кредитор зобов'язався
надати позичальнику кредит у розмірі
50000,00 грн. на 9 місяців під 27% річних, з
метою поповнення позичальником
обігових коштів, а позичальник
зобов'язався належно виконати всі
умови, необхідні для одержання кредиту,
своєчасно і належно здійснювати
погашення грошових зобов'язань, а також
належно виконувати усі інші
зобов'язання за договором.

Кредит видається у дату, вказану в
графіку повернення кредиту і сплати
процентів (надалі - графік), який є
додатком № 1 до цього договору за умови
сплати комісії за видачу кредиту. Дата
підписання графіка та дача видачі
кредиту не можуть виходити за межі 10
банківських днів після набуття
чинності цим договором. При видачі
кредиту у гривні чи гривневому
еквіваленті позичальник доручає
кредитору у день його видачі утримати
із суми кредиту комісію за видачу
кредиту, яка згідно п. 1.2. договору
складає 3% від розміру кредиту (п. 2.1.
договору 2).

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором 2 виконав в повному обсязі
надавши відповідачеві кредит у сумі 50
000,00 грн., утримавши при цьому 1 500,00 грн. в
якості комісії за видачу кредиту, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи меморіальними ордерами (а.с. 34-35).

Згідно п. 2.2. договору 2, повернення
кредиту та сплата процентів
здійснюється періодичними платежами,
сума і строк сплати яких визначені
графіком. Дата останнього платежу за
графіком може відрізнятися від дати
спливу строку користування кредитом,
вказаного у п. 1.2. цього договору, але не
більше ніж 7 календарних днів.

Відповідно до п. 1.3. договору 2, проценти
за користування кредитом обчислюються
від суми кредиту, яка є неповернутою
кредитору (залишок кредиту) за кожен
календарний день користування
кредитом до моменту його повного
погашення та нараховуються щодо
чергових платежів у строки, що
зазначені в графіку як дні платежу.

У відповідності до п. 2.3. договору 2
погашення усіх грошових зобов'язань
позичальника за цим договором
здійснюється шляхом зарахування
коштів на зазначені кредитором рахунки
у встановленій договором черговості.

Відповідно до п. 1.2. договору 2 та
графіку повернення кредиту та сплати
процентів, кінцевою датою повернення
кредиту було 22.12.11 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, в порушення взятих на себе
зобов'язань, розрахунок згідно графіку
вчасно не проводив.

У відповідності до п. 3.2. договору 2
кредитор вправі вимагати дострокового
погашення кредиту у разі прострочення
погашення грошових зобов'язань
тривалістю більш ніж 3 (три) банківські
дні.

Згідно п. 3.4. договору 2 позичальник
зобов'язаний достроково погасити весь
залишок кредиту протягом 5 банківських
днів з дня відправлення (вручення, якщо
кредитор вручив вимогу) позичальнику
чи поручителям вимоги, якщо інша сума
чи строк дострокового погашення не
будуть вказані у такій вимозі.

06.07.2011 року, що підтверджується чеком
пошти (а.с. 37), позивачем було направлено
відповідачу вимогу № 1671 від 04.07.2011 року
про повне дострокове погашення кредиту
(а.с 36).

Однак, відповідач вимогу позивача
залишив без реагування, внаслідок чого
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення заборгованості по основній
сумі кредиту у розмірі 39779,86 грн. та
по процентам за користування кредитом
у розмірі 1819,42 грн.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 174 ГК України,
підставою виникнення господарських
зобов'язань є, зокрема, господарські
договори та інші угоди, передбачені
законом.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до
відносин за кредитним договором
застосовується положення параграфа 1
глави 71 ЦК України (прим. ст. 1046-1053 цього
кодексу).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

У відповідності до приписів ст. ст. 509, 510
ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 611 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням вищевикладеного позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості в сумі 35000,00 грн. по тілу
кредиту та в сумі 425,34 грн. по процентам
за користування кредитом за договором 1
та 39779,86 грн. боргу по кредиту та 1819,42
грн. богу по процентам за користування
кредитом за договором 2 правомірні,
обґрунтовані, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача пеню за договором 1 в сумі
6376,56 грн. та за договором 2 в сумі 1366,42
грн.

За змістом ст. ст. 216, 218, 229, 230, 231 ГК
України, боржник несе
господарсько-правову відповідальність
за невиконання ним грошового
зобов'язання шляхом застосування до
нього господарських санкцій.

Згідно зі ст. ст. 546, 549, 550 ЦК України,
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою (штрафом або пенею)
- грошовою сумою або іншим майном, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до ст. ст. 547-548 ЦК
України, правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вичиняється у
письмовій формі. Виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до п. 6.1. договору 1 та п. 2.4.
договору 2 при порушені, встановлених
цим договором строків погашення
грошових зобов'язань позичальник
сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від
суми непогашеної заборгованості, але
не менше ніж 15 ( п'ятнадцять) гривень у
еквіваленті валюти кредиту за кожний
день прострочення, включаючи день
повного погашення заборгованості.

Суд, перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування позивачем
суми пені, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в цій
частині в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача проценти за фактичне
користування кредитними коштами в сумі
700,00 грн. за договором 1 та в сумі 176,15 грн.
за договором 2.

Частиною другою ст. 625 ЦК України
встановлена відповідальність за
порушення виконання грошового
зобов'язання: боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

З огляду на наведене, суд вважає
правомірною та обґрунтованою вимогу
позивача про стягнення з відповідача
700,00 грн. за договором 1 та 176,15 грн. за
договором 2 боргу за фактичне
користування кредитними коштами.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

У відповідності до п. 4 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Сторони вільні у наданні до суду своїх
доказів та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛТИН ПОЛТАВА" (пров.
Шевченка, 20, м. Полтава, 36007, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Прокредит
Банк" (юридична адреса: пр-т Перемоги, 107
"А", м. Київ; поштова адреса: вул.
Котляревського, 19/10, м. Полтава, 36000, р/р
290950011 у АТ "Прокредит Банк", м. Київ, МФО
320984, ) - за договором про
надання овердрафту № 1101.42061 від
08.02.2011 року: 35000,00 грн. - боргу по кредиту,
425,34 грн. - боргу по процентам за
користування кредитом, 6376,56 грн. - пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості, 700,00 грн. - боргу за
фактичне користування кредитними
коштами та за кредитним договором №
1101.42178 від 22.03.2011 року: 39779,86 грн. - боргу
по кредиту, 1819,42 грн. - боргу по
відсоткам, 1366,42 грн. - пені за
несвоєчасне погашення заборгованості,
176,15 грн. - боргу за фактичне
користування кредитними коштами, 856,44
грн. державного мита та 236,00 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Білоусов С.М.

Повне рішення складено: 17.10.2011 року.