ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

02.08.2011р.
Справа № 18/1413/11

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Фінанси та
кредит", вул. Артема,60, м. Київ 50,04050

до Приватного підприємства
"Євротранснафта", квартал 287, б.1 кв.89, м.
Кременчук, 39622

про стягнення 1 072 724,97 грн.

Суддя
Іваницький Олексій Тихонович

Секретар судового засідання
Нечипоренко А.П.

Представники:

від позивача: Нестеренко Д.Г дор. №2573
від 12.10.2010 року

від відповідача: Самойленко О.С. дор. №
б/н від 08.06.2011 року

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 1072724,97 гривень з
яких: 265416,62 гривень прострочена
заборгованість по кредиту, 9318,15 гривень
борг по відсоткам, 216229,41 гривень
заборгованість по простроченим
відсоткам, 4550,00 гривень заборгованість
по комісії, 46377,39 гривень пеня, 530833,40
гривень сума кредиту, що підлягає
достроковому поверненню за кредитним
договором №85-01-08 від 11.09.2008 року.

09.06.2011 року за вхідним №9461д (канцелярії
суду) від представника позивача
Веснянко О.М. надійшло клопотання про
залучення до матеріалів справи
додаткових документів. Суд клопотання
відповідача прийняв, розглянув по суті,
задовольнив та залучив до матеріалів
справи додаткові документи.

09.06.2011 року за вхідним №9462д (канцелярії
суду) від представника відповідача С.М.
Потреба надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи. Суд
клопотання відповідача прийняв,
розглянув по суті, задовольнив та
залучив до матеріалів справи.

24.06.2011 року за вхідним №10335д (канцелярії
суду) від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву. Суд відзив на позовну
заяву прийняв, розглянув по суті та
залучив до матеріалів справи.

Відповідач проти заявлених позовних
вимог заперечують в повному обсязі з
мотивів і підстав, викладених у відзиві
на позовну заяву (вхідним №10335д від
24.06.2011р. канцелярії суду), та просить суд
відмовити в позові.

В судовому засіданні 24.06.2011 року
представники сторін керуючись ст. 22 ГПК
України та ч.3 ст. 69 ГПК України, подали
суду клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів, в зв'язку з
закінченням двох місячного строку
вирішення спору. Суд клопотання
прийняв, розглянув по суті, задовольнив
та залучив до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши подані позивачем докази, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, в їх
сукупності, керуючись законом,
заслухавши представника позивача, суд
встановив, що 11.09.2008 року між Відкритим
акціонерним товариством "Банк "фінанси
та кредит" правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та кредит" (надалі Позивач)
та Приватним підприємством
"Євротранснафта" (надалі Відповідач)
було укладено Кредитний договір № 85-01-08
(надалі Договір).

Згідно п.1.1 Договору позивач
зобов'язався надати Відповідачу кредит
у розмірі 910 000,00 гривень, а Відповідач
зобов'язувався повернути отримані
грошові засоби згідно Графіку
погашення кредиту (Додаток №1 до даного
Договору) до 10 вересня 2013 року та
сплатити за користування кредитними
засобами проценти в розмірі 23,0 % річних
(а за користування кредитом з моменту,
вказаного в підпункті "б", "в" п.3.1.
Договору, сплатити проценти у
збільшеному розмірі). Для обліку
виданого кредиту Позивач відкриває
Відповідачу позиковий рахунок
№1701, МФО 331564.

Пунктом 4.1. Договору встановлено
цільове призначення кредиту,
Відповідач зобов'язувався використати
отримані кредитні засоби, отримані по
договору, на придбання нежитлової
нерухомості - частити споруд майнового
комплексу, розташованого за адресою: м.
Кременчук, вул. Молодогвардійців, б.30,
згідно договору купівлі-продажу від
11.09.2008 року укладеного з ТОВ
"Український стандарт".

Відповідно до п.2.1. Договору, видача
кредиту відбувається в строк з 11
вересня 2008 року по 12 вересня 2008 року за
письмовою заявкою Відповідача, зі
згоди банка, шляхом перерахування
грошових засобів зі кредитного на
поточний рахунок Відповідача, якщо
інше не вказано в письмовій заявці.

На виконання своїх зобов'язань за
Договором Позивач, згідно письмової
заявки Відповідача №38 від 11.09.2008 року, в
порядку передбаченому п. 2.1 Договору,
видав Відповідачу кредитні кошти в
сумі 910 000,00 грн., шляхом перерахування
грошових коштів за договором
купівлі-продажу від 11.09.2008 року, що
підтверджується платіжним дорученням
№1 від 11.09.2008 року (копія в матеріалах
справи).

Згідно Графіку погашення кредиту
(Додатку №1 до Договору, копія в
матеріалах справи) відповідач
зобов'язується щомісяця до кінця
строку дії Договору, сплачувати
Позивачу по 18 958,33 гривень.

Також на підставі п. 3.1. (а,б) та п.3.4.
Договору Відповідач зобов'язаний
щомісячно сплачувати банку відсотки
за користування кредитом.

Проте з грудня 2009 року Відповідач звої
зобов'язання по договору перед
Позивачем систематично порушує та не
сплачує кошти.

21 серпня 2010 року Позивачем на адресу
Відповідача направлялась вимога про
сплату заборгованості по кредиту,
відсотках та пені.

Вимога Позивача про сплату
заборгованості по кредиту не була
виконана. Відповіді на вимогу
Відповідач також не надав.

Враховуючи викладене, станом на
сьогоднішній день заборгованість
Відповідача перед Позивачем
становить107 2724,97 грн. складається з:
265416,62 грн. -прострочена заборгованість
за кредитом, 9318,15 грн. - заборгованість
по відсоткам, 216229,41 грн. -
заборгованість по простроченим
відсоткам, 4550,00 грн. - заборгованість по
комісії, 46377,39 грн. -пеня, 530833,40 грн. - сума
кредиту, що підлягає достроковому
поверненню.

Суд вважає вимоги Позивача
обґрунтованими, доведеними наданими по
справі матеріалами і доказами та
такими, що підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК
України, сторони є вільними в укладені
договору, в виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до п.1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася , та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Статтями 509 - 510 ЦК України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно із статтями 526 - 527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 599 ЦК України передбачає,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

На сьогоднішній день Відповідач своїх
зобов'язань за Кредитним договором не
виконав, у встановлений термін
кредитних коштів не повернув, чим
порушив, окрім зазначених статей, умови
пунктів 2.6, 3.1, 3.4., 6.1. Кредитного
договору.

Відповідно до ст.ст. 546, 548 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, якщо це встановлено
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно
до п.1 ст.549 ЦК України є грошова сума або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Згідно зі статтею 550 ЦК України, право
на неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Пунктом 7.1 кредитного договору
передбачено, що за прострочу
повернення кредитних засобів та/або
сплати процентів відповідач сплачує
Позивачу пеню з урахуванням подвійної
облікової ставки НБУ, від простроченої
суми, за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
державне мито покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів, а
також доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення про задоволення
позовних вимог повністю.

Враховуючи викладене, дослідивши та
оцінивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача, а
також подані ним додаткові докази,
всебічно повно та об'єктивно за своїм
внутрішнім переконанням оцінивши всі
обставин справи в їх сукупності,
керуючись статтями 3,4, 4'-43,45- 47, 18,19,21-22,
32-34 , 36, 38, 43, 44, 45, 49, 67-69, 74, 75, 77, 81-1, 82, 82-1, 83-85
Господарського процесуального кодексу
України, у нарадчій кімнаті, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Євротранснафта" (квартал 287, б.1,
кв.89,м.Кременчук, 39622, ідентифікаційний
код 34537184) на користь Публічного
акціонерного товариства "Фінанси та
кредит" (вул. Артема,60, м.Київ, 04050,
ідентифікаційний код 09807856; адреса для
листування: вул.Свердлова,14,
м.Кременчук, 39,58 грн. основного
боргу, 46377,39 грн. пені судові витрати:
державне мито в розмірі 10727,24 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу 236,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 09.08.2011 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.