РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2011 р. Справа № 10/1372

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Мельник О.В. , суддя Коломис В.В.

при секретарі Кульчин Л.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 04.01.2011 року),

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" на рішення господарського суду Житомирської області від 30.11.10 року у справі № 10/1372

за позовом Науково-впровадницького товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспец"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер"

про стягнення заборгованості 116038,46 грн.

В судовому засіданні 18.01.2011 року відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 30.11.2010 року у справі № 10/1372 (суддя Прядко О.В.) частково задоволено позов Науково-впровадницького товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспец" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" про стягнення 116038,46 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" на користь Науково-впровадницького товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспец" 86032,57 грн. боргу згідно договору підряду № 260808/2 від 26.08.2008 року, 8603,26 грн. пені, 16011,25 грн. інфляційних нарахувань, 4599,60 грн. 3% річних, 1152,50 грн. державного мита, 234,40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що його не було повідомлено про місце, дату та час судового засідання, внаслідок чого він був позбавлений можливості всебічно та обєктивно дослідити усі обставини справи безпосередньо у залі судового засідання.

Представник Науково-впровадницького товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспец" у відзиві на апеляційну скаргу та в засіданні суду проти доводів скарги заперечував, просив рішення господарського суду Житомирської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" у судове засідання, яке відбулося 18.01.2011 року повноважних представників не направило не зважаючи на те, що було повідомлено про час та місце розгляду апеляційної скарги товариства належним чином, про що свідчить відповідний штамп господарського суду апеляційної інстанції з відміткою про відправку документа, зроблений на звороті у лівому нижньому куті ухвали Рівненського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 22.12.2010 року, згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Крім того, про належне повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" про прийняття апеляційної скарги товариства до провадження та призначення її до розгляду свідчить також повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається про своєчасне отримання представником товариства ухвали суду від 22.12.2010 року.

Враховуючи те, що мають місце докази належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги товариства, неявка представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" не тягне перенесення розгляду справи на інші строки, в звязку з чим колегія суддів вважає можливим відповідно до ст. 75 ГПК України здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до укладеного між сторонами договору підряду № 260808/2 від 26.08.2008 року (а.с. 7-9) позивач виконав за дорученням відповідача у 2008 році комплекс електромонтажних робіт (електропостачання системи антиобледеніння, електрозабезпечення і електроосвітлення в кімнаті охорони, декоративне освітлення по периметру будівлі, освітлення атріуму, освітлення ліфтових шахт) та пусконалагоджувальних робіт по електроосвітленню та силовому обладнанню при реконструкції адмінбудівлі заводу "Електровимірювач" на пл. Перемоги 10 в м. Житомирі на загальну суму 86032,57 грн., що підтверджується Актами приймання виконаних підрядних робіт за жовтень, грудень 2008 року (а.с. 10-17), довідками про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень, грудень 2008 року (а.с. 38, 40).

Пунктами 2.5 та 2.6 договору визначено, що замовник (відповідач) зобов'язався сплатити підряднику (позивачу) вартість виконаних робіт по фактичним об'ємам та затратам (згідно актів форми КБ-2в та довідки про вартість робіт форми КБ-3) не пізніше п'яти робочих днів після підписання актів форми КБ-2в замовником.

Відповідач свої зобов'язання в частині проведення розрахунку за виконані позивачем роботи не виконав. Надіслані відповідачу претензії з вимогою про сплату заборгованості в сумі 86032,57 грн., були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день подання позову та прийняття рішення у справі, становила 86032,57 грн., що підтверджується матеріалами справи. Доказів сплати основного боргу відповідач суду не надав, відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає вірним застосування судом першої інстанції ст.ст. 267, 509, 525, 526, 530, 625, 837 ЦК України, ст. 193 ГК України, на підставі яких суд дав правильну оцінку фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до правомірного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в сумі 115246,68 грн., з яких 86032,57 грн. боргу згідно договору підряду, 8603,26 грн. пені, 16011,25 грн. інфляційних нарахувань, 4599,60 грн. 3% річних.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не заперечує виконання позивачем робіт за договором та наявності заборгованості за фактично виконані роботи.

Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу з огляду на вищевикладене та на наступне.

Підставою для скасування рішення згідно з п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України є те, що справу розглянуто за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд Житомирської області ухвалами від 26.10.2010 року та від 09.11.2010 року належним чином та завчасно повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" про місце, дату та час судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 63, 70).

З огляду на викладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елім-Партнер" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області 30.11.2010 року у справі № 10/1372 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в господарський суд Житомирської області.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Коломис В.В.