ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2011 року Справа № 5005/5103/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Голяшкіна О.В.,

секретар судового засідання: Манчік О.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №33 від 01.01.2011 року,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №250/2-168 від 03.11.2010 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року у справі №5005/5103/2011

за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства «Дніпрококс», м.Дніпропетровськ

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у залізничній накладній в розмірі 11 385 грн.

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року Державне підприємство «Придніпровська залізниця»(далі по тексту ДП «Придніпровська залізниця») звернулось з позовною заявою до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з відкритого акціонерного товариства «Дніпрококс»на свою користь штрафу в розмірі 11 385грн. за неправильне зазначення останнім маси вантажу у залізничній накладній №46788080 від 05.10.2010 року та понесених судових витрат по справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2011року у справі №5005/5103/2011 здійснено заміну відповідача відкритого акціонерного товариства «Дніпрококс»його правонаступником публічним акціонерним товариством «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського»(далі по тексту ПАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського»).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011року у справі №5005/5103/2011 (суддя Бєлік В.Г.) позов задоволено; стягнуто з ПАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського»на користь ДП«Придніпровська залізниця»11 385 грн. штрафу; 113 грн. 85 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року у справі №5005/5103/2011 змінити, зменшив розмір стягнутих штрафних санкцій до 2 277грн. та покласти на позивача витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що:

- комерційний акт АА №035575/165 від 11.10.2010 року, поданий позивачем як доказ, на якому ґрунтуються позовні вимоги, складений з недотриманням Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за №567/6855 (далі по тексту Правила складання актів);

- враховуючи, що дії відповідача не спричинили збитки позивачу, розмір штрафу є значно більшим порівняно з вчиненим порушенням та підлягає зменшенню до 2 277 грн., що є еквівалентом однієї провізної плати.

Позивач проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, заперечує, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в її задоволенні відмовити та рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини, повязані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України «Про транспорт», Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт»встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі по тексту Статут залізниць України), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до п.1 ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України)).

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Накладна, у відповідності із ст.6 Статуту залізниць України, це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно ч.1 ст.22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (ч.ч.1, 2, 3 ст.23 Статуту залізниць України).

Завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами (ч.1 ст.30 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. (ч.1 ст.37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст.105 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту залізниць України).

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (ст.122 Статуту залізниць України).

Як вбачається з матеріалів справи в жовтні 2010 року зі станції Діївка Придніпровської залізниці відповідач відвантажив вагон №60519550 з дрібницею коксовою на адресу відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується накладною №46788080 від 05.10.2010року, в свою чергу залізниця зобовязалась доставити вагон на станцію призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці і видати його вантажоодержувачу.

Користуючись правом, наданим їй ст.24 Статуту Залізниць України, залізниця перевірила правильність відомостей щодо маси вантажу, зазначеної у накладній вантажовідправником, внаслідок чого було виявлено, що у вагоні №60519550 маса нетто дрібниці коксової на 1 500 кг менше, ніж зазначено у перевізному документі, про що складено комерційний акт АА №035575/165 від 11.10.2010року.

Провізна плата, як зазначено в накладній №46788080, складає 2 277 грн., різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилась на станції призначення в даному випадку перевищує норму природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто (маса нетто по документу 66 400 кг * 1% = 640 кг, тоді як при переважуванні коксу різниця між масою вантажу, що вказана відправником у накладній складає 1500кг), тому позивач, у відповідності із ст.122 Статуту залізниць України, нарахував відповідачеві штраф в сумі 11 385 грн., який праворімно стягнутий місцевим господарським судом оскарженим рішенням.

Твердження ПАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського»з приводу того, що підставою різниці ваги тари могла бути наявність у вагоні залишків вантажу у час його перевіски, що не є провиною вантажовідправника, колегія суддів прийняти до уваги не може, оскільки показник такої різниці (24 100 кг проти зазначеного у накладній № 850 кг, що більше на 250 кг) не впливає в даному випадку на правильність визначення маси вантажу у перевізному документі з урахуванням норми його природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто.

Посилання відповідача на порушення позивачем строку складання комерційного акту АА №035575/165 від 11.10.2010 року колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до п.4 Правил складання актів якщо маса тари вагона визначається зважування його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона. З розділу «Д»комерційного акту АА №035575/165 від 11.10.2010року вбачається, що саме 11.10.2010 року проведено перевірку тари вагону після вигрузки.

Не заслуговують уваги заперечення відповідача з приводку недоведеності позивачем належними доказами повноважень заступника начальника станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці на підписання комерційного акту АА№035575/165 від 11.10.2010 року, оскільки пунктом 10 Правил складання актів надано право підписувати комерційні акти як начальнику станції, так і його заступнику та на вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду позивачем надана належним чином засвідчена копія розпорядження відокремленого структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень»№05 від 10.02.2010 року, яким заступнику начальника станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці ОСОБА_3 надані такі повноваження

Щодо зменшення розміру штрафу слід зазначити, що по-перше, у відповідності із п.1 ст.550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; по-друге, ст.233 Господарського кодексу України, на яку посилається скаржник, передбачає можливість (не обовязковість) такого зменшення у виняткових випадках, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, порівняно із збитками кредитора та у разі, коли порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Вказана норма не є імперативною та застосовується за визначених у законі умов на розсуд суду. При цьому суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, а також виходити з інтересів сторін, що заслуговують на увагу. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду. Відмова місцевим господарським судом у клопотанні щодо зменшення розміру штрафу не є порушенням норм матеріального (ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ст.551 Цивільного кодексу України) та процесуального (п.3ст.83 Господарського процесуального кодексу України) права.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського»залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року у справі №5005/5103/2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя О.В. Голяшкін

(Повний текст постанови складено 15.08.2011р.)