КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2011 № 16/321

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Криворотько В.В.,

за участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 05.12.2011 року,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2011 року

у справі № 16/321 (суддя Ярмак О.М.)

за первісним

позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«ВУСО»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА»

про стягнення 326 637,54 грн.

за зустрічним

позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«АРМА»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про визнання договору від 09.02.2011 року №01-02/10 про зарахування

зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» про стягнення з відповідача суми боргу за договором № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.02.2010 року в розмірі 287 918,49 грн., втрати від інфляції за весь час прострочення в розмірі 29 655,59 та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9 063, 49 грн.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРМА» подано до суду зустрічний позов до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про визнання договору №01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2011 року первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 287 918,49 грн. основного боргу, 29 655,59 грн. інфляційних втрат, 9 063,49 грн. річних, 3 266,38 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням господарського суду міста Києва, відповідач за первісним позовом звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду від 26.08.2011 року по справі № 16/321 скасувати та постановити нове, яким відмовити повністю в задоволені позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО».

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

За апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» на рішення господарського суду міста Києва від 26.08.2011 року по справі № 16/321 Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 05.10.2011 року, відповідно до ст. 98 ГПК України порушено апеляційне провадження по справі та призначено справу до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні надав свої пояснення та підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 26.08.2011 року скасувати та постановити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО».

Позивачем за первісним позовом на підставі ст. 96 ГПК України надано суду відзив на апеляційну скаргу в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» на рішення господарського суду міста Києва від 26.08.2011 року у справі № 16/321 відмовити повністю, рішення суду залишити без змін.

05.12.2011 року колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2010 року між ЗАТ СК «Вусо» та ЗАТ СК «Арма» був укладений договір № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог, за умовами якого сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, на підставі ст. 601 ЦК України, дійшли згоди про зарахування таких зустрічних однорідних вимог.

ЗАТ СК «АРМА» подано до суду зустрічний позов до ЗАТ СК «ВУСО» про визнання договору № 01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення.

Відповідно до п.1.1 договору ЗАТ СК «АРМА» є боржником, а ЗАТ СК «ВУСО» кредитором при виконанні грошового зобов'язання у сумі 630 136,20 грн.

Згідно п.1.2 договору, ЗАТ СК «Страхова компанія «ВУСО» є боржником, а ЗАТ СК «АРМА» кредитором при виконанні грошового зобов'язання у сумі 342 217,71 грн.

Згідно п. 2 договору № 01-02/10 від 09.02.2010 року, станом на 09.02.2010 року, з урахуванням заліку перелічених в п.1.1., п.1.2. вимог ЗАТ СК «АРМА» має заборгованість перед ЗАТ СК «ВУСО» у сумі 287 918,49 грн., яку зобов'язується сплатити наступним чином:

- 87 918 (вісімдесят сім тисяч дев'ятсот вісімнадцять) грн. 49 коп. - у строк до 31.03.2010 року;

- 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. - у строк до 30.04.2010 року;

- 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. - у строк до 31.05.2010 року;

Сторони погодили, що їхні зобов'язання за договором № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.02.2010 року припиняються у повному обсязі після виконання СК «АРМА» свого зобов'язання, визначеного п. 2 договору.

09.02.2010 року сторонами підписано додаток № 1, № 2 до договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду з позовом про визнання договору №01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення.

У відповідності до положень ст. 202, 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності.

Загальна позовна давність за правилами ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

З врахуванням вищевикладеного, зарахування зустрічних однорідних вимог за вищезазначеним договором могло мати місце по зобов'язаннях, за якими станом на 09.02.2010 року не сплив строк позовної давності, тобто за зобов'язаннями, по яких перебіг строку виконання розпочинався з 09.02.2007 року.

Зі змісту додатку № 2 до договору вбачається, що при припиненні зобов'язань між сторонами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог були включені вимоги, по яких сплив строк позовної давності (позиції № 1,5,7), а саме:

1. По страхувальнику ОСОБА_2 перебіг строку виконання зобов'язання розпочався 29.05.2006 року та з урахуванням строку позовної давності закінчився 29.05.2009 року, тобто до дати укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

2. По страхувальнику ОСОБА_3 перебіг строку виконання зобов'язання розпочався 17.11.2006 року та з урахуванням строку позовної давності закінчився 17.11.2009 року, тобто до дати укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

3. По страхувальнику ОСОБА_4 перебіг строку виконання зобов'язання розпочався 19.12.2006 року та з урахуванням строку позовної давності закінчився 19.12.2009 року, тобто до дати укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У відповідності до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу, у даному випадку вчинення правочину, який суперечить вимогам Цивільного кодексу України, а саме: врахування зустрічних однорідних вимог по яким сплив строк позовної давності.

Вищий арбітражний суд у своєму роз'ясненні від 12.03.1999 р. № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» вказав, що підставою для визнання угод недійсними є наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З врахуванням того, що при підписанні договору № 01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог були порушені вимоги закону щодо заборони такого зарахування у випадку спливу строку позовної давності, даний договір є не дійсним.

Також судова колегія враховує, що договір № 01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, підписано особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності з огляду на наступне.

З тексту договору та додатків до нього вбачається, що вказані правочини з боку ПрАТ СК «АРМА» підписані заступником голови правління ОСОБА_5, яка при їх підписанні діяла на підставі довіреності без номеру від 14.08.2009 року.

Згідно вимог ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Крім того, у випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через представника.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє, (ст. 237 ЦК України)

Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на договорі або акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, (ст. 244 ЦК України)

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання, (ст. 241 ЦК України)

Згідно Роз'яснення Вищого арбітражного суду від 12.03.1999 р. № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» угода, укладена представником юридичної особи або керівником її відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з перевищенням цих повноважень, повинна бути визнана недійсною як така, що не відповідає вимогам закону.

Проте з тексту довіреності без номеру від 14.08.2009 року (а.с. 26) не вбачається, що заступник голови правління ПрАТ СК «АРМА» ОСОБА_5 була уповноважена на підписання спірного договору і додатків до нього.

Слід також зазначити, що договори, на підставі яких проводилося зарахування зустрічних однорідних вимог (Агентська угода № 21 від 11.05.2006 року, договір № 02-08-АРМА облігаторного пропорційного перестрахування наземного транспорту на засаді ексцеденту від 28.12.2007 року та договір № 14-01-08-АРМА облігаторного пропорційного перестрахування на засаді екцеденту сум від 28.12.2007 року) від імені ПрАТ «СК «АРМА» підписувалися головою правління ОСОБА_6

Отже, згідно усталеної практики при укладенні сторонами правочинів, з боку ПрАТ СК «АРМА» вони підписувалися головою правління ОСОБА_6

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуваний договір слід визнати недійсним з моменту його укладення оскільки він суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства.

Предметом первісного позову є стягнення з відповідача суми боргу за договором № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.02.2010 року в розмірі 287 918,49 грн., втрати від інфляції за весь час прострочення в розмірі 29 655,59 та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9 063, 49 грн.

Оскільки судом визнано договір від 09.02.2011 року № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з моменту його укладання, то у суду відсутні підстави для задоволення первісних позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 287 918,48 грн.

Варто зазначити, що у звязку з відмовою у задоволенні позову про стягнення суми заборгованості у розмірі 287 918,48 грн. за договором зарахування зустрічних однорідних вимог, не підлягають до стягнення заявлені позивачем 29 655,59 грн. інфляційних втрат та 9 063,49 грн. 3 % річних, оскільки прострочення зобовязання відповідно до договору не відбулось.

Враховуючи предмет спірного договору колегія суддів приходить до висновку, що сторони укладаючи договір № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог, між позивачем та відповідачем визначили обсяги взаємної заборгованості та підстави її виникнення. Отже вказаний договір відіграє одночасно роль угоди про взаємозалік такої заборгованості та акта звіряння заборгованостей.

Проте місцевим господарським судом не було враховано при винесені оскаржуваного рішення, що підставою виникнення заявленої позивачем до стягнення заборгованості є не сам договір зарахування, а договори, що стали підставою для виникнення зобовязань між ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «АРМА».

Ввраховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.02.2010 року в розмірі 287 918,49 грн. та про відмову у задоволені зустрічного позову про визнання договору №01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 «Про судове рішення», рішення є законним, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

З огляду на встановлене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що правові підстави для задоволення первісних позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» про стягнення з відповідача суми боргу за договором № 01-02/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.02.2010 року в розмірі 287 918,49 грн., втрати від інфляції за весь час прострочення в розмірі 29 655,59 та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9 063, 49 грн. відсутні.

В свою чергу зустрічний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» про визнання договору № 01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2011 року у справі № 16/321 прийнято з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків, викладених у рішенні господарського суду, обставинам справи, що в силу положення п. 4. ст. 104 ГПК України є підставами для його скасування.

За таких обставин, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2011 року у справі № 16/321 скасуванню, з прийняттям апеляційним господарським судом нового судового рішення, яким у задоволенні первісного позову має бути відмовлено повністю та задоволено зустрічний позов.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2011 року у справі № 16/321 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2011 року у справі № 16/321 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» про стягнення 326 637,54 грн. відмовити повністю.

4. Зустрічний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про визнання договору №01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення задовольнити повністю.

5. Визнати договір №01-02/10 від 09.02.2010 року про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним з дати його укладення.

6. Постанова Київського апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

7. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

8. Матеріали справи № 16/321 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Федорчук Р.В.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1