ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" серпня 2011 р. Справа № Б-39/126-09

вх. № 4597/2-39

Суддя господарського суду Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Юр'єва Л.М.

За участю представників сторін:

Скаржника: АТ «Укрсиббанк», пред. ОСОБА_1, дор. № 26 від 05.01.2011р.

Ліквідатора: ОСОБА_2, предст. ОСОБА_3, дор. від 27.01.2009р.

Розглянувши скаргу на дії ліквідатора

по справі за заявою ФОП ОСОБА_4, с. Малинівка

до ФОП ОСОБА_4, с. Малинівка

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду зі скаргою надії ліквідатора звернувся ПАТ «Укрсиббанк», в який скаржник просить суд припинити повноваження ліквідатора ОСОБА_2 оскільки останнім порушені інтереси кредитора-скаржника, письмово не погоджено оцінка вартості заставного майна банкрута (автотранспорту) з банком у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». ОСОБА_5 ліквідатором недотримано процедуру продажу майна, його оцінка та вартість майна банкрута.

В письмових поясненнях ліквідатор вважає скаргу не обґрунтованою, посилаючись на те, що відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не визначено обовязок ліквідатора погоджувати реалізацію заставного майна банкрута з заставним кредитором.

В судовому засіданні 04.08.2011р. судом було оголошено перерву до 10.08.2011р. Далі засіданні суду було продовжено.

Суд дослідивши матеріали справи, скарги та вислухавши пояснення представників сторін приходить висновку про необхідність відмовити в задоволенні скарги на дії ліквідатора, виходячи з наступного.

24.01.2009р. ухвалою господарського суду Харківської області порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4 на підставі ст. 47-49 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Постановою господарського суду Харківської області від 30.09.2009р. ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

З дня прийняття постанови підприємницьку діяльність банкрута припинено, строк виконання всіх грошових зобов'язань, та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів постановлено вважати таким, що настав, припинено нарахування неустойки, відсотків та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості, вимоги за зобов'язаннями банкрута, що виникли під час проведення процедур банкрутства, пред'являються в межах ліквідаційної процедури.

Припинено стягнення з банкрута за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян.

Встановлено строк у 60 днів для пред'явлення вимог кредиторів до банкрута.

Скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо

розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави. Накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, якого зобовязано відповідно до ст.ст. 25-30, 47 - 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати ліквідаційну процедуру банкрута, у тому числі подати оголошення до офіційних друкованих органів у десятиденний строк, відкрити депозитний рахунок в нотаріальній конторі для проведення розрахунків з кредиторами, зобов'язано ліквідатора здійснити продаж всього майна банкруту та по закінченні надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, акти інвентаризації майна, акти оцінки майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, договори купівлі-продажу майна банкрута, копії повідомлень органу державної податкової служби, пенсійного фонду, центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури, докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості, або докази що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, відшкодування витрат ліквідатора, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу з ліквідації банкрута, надавати суду щомісячно звіти про хід ліквідаційної процедури, дані про фінансове становище і майно боржника, використання коштів, отриманих від реалізації майна банкрута.

Кредитор ПАТ Укрсиббанк» ( ухвала господарського суду від 23.09.2010р.) звернувся до суду зі скаргою на дії ліквідатора, обґрунтовуючи це тим, що ліквідатором при здійсненні ліквідаційної процедури порушені права заставного кредитора ПАТ Укрсиббанк» не погоджено оцінка вартості заставного майна банкрута у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме: рухомого майна - автомобілів ЗАЗ - DAEWOO T13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 2006 року виготовлення, шасі № Y6DT173, ЗАЗ DAEWOO T13110, реєстраційний номер НОМЕР_2 2006 року виготовлення, шасі № Y6DT778, DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_3 2008 року виготовлення, колір сірий, тип Т3 легковий седан-В, які знаходилися у заставі банку в забезпечення умов виконання кредитних договорів № 0 від 17.01.2008р., № НОМЕР_4 від 16.02.2007р., № 0 від 07.11.2008р.Ю в звязку з чим скаржник просить суд припинити повноваження ліквідатора ОСОБА_2

Згідно з пунктом 2 ст. 26 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Відповідно до п.8 ст. 47 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ( далі ОСОБА_5 про банкрутство) господарський суд має право, за мотивованим клопотанням громадянина-підприємця та інших учасників провадження у справі про банкрутство, виключити із складу ліквідаційної маси майно громадянина-підприємця, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України може бути звернено стягнення, якщо майно є неліквідним чи доход від реалізації якого істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів. Загальна вартість майна громадянина-підприємця, яка виключається із складу ліквідаційної маси відповідно до положень цієї частини, не може перевищувати дві тисячі гривень. ОСОБА_5, з урахування вищевказаного підстав для виключення рухомого майна (банкрута ) з ліквідаційної маси у ліквідатора не було.

Згідно з загальних положень ст..29 Закону про банкрутство визначено, що майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Ліквідатором у відповідно до положень цієї норми була проведена оцінка рухомого майна банкрута за допомогою субєкта оціночної діяльності , що має сертифікат субєкта оціночної діяльності ( том. 8 ).

У відповідності до ст. 30 Закону про банкрутство встановлено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах та забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Продаж майна банкрута оформлюється договорами купівлі -продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем.

Як свідчать матеріали справи ( том. 5 арк.справи 39-57 ) за допомогою Товарній біржі «Правопорядок» був проведений аукціон з продажу автотранспорту банкрута автомобілів ЗАЗ - DAEWOO T13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 2006 року виготовлення, шасі № Y6DT173, ЗАЗ DAEWOO T13110, реєстраційний номер НОМЕР_2 2006 року виготовлення, шасі № Y6DT778, DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_3 2008 року виготовлення, колір сірий, тип Т3 легковий седан-В та з переможцем аукціону ліквідатором були укладені договори купівлі продажу автотранспорту. Загальна ціна продажу рухомого майна банкрута склала 18909 тис. грн.

ОСОБА_5, ліквідатором, як вважає суд, було дотримано у повному обсязі вимоги Закону про банкрутство, як в частині проведення оцінки так і в частині продажу майна банкрута з прилюдних торгів.

Щодо посилань скаржника на та те, що ліквідатором не дотримано інтереси скаржника згідно з ч.1.ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» та положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», які на думку скаржника є спеціальними нормами по відношенню до положень Закону про банкрутство, суд вважає їх необґрунтованими на підставі наступного.

По перше, сфера регулювання суспільних відносин Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону про банкрутства різна.

Так, ОСОБА_5 України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Крім того ч.1.ст.13 цього Закону визначає, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Проте, ні ліквідатор, ні скаржник таким правом не скористалися і в матеріалах справи відсутній письмовий запит до субєктів, що мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна ( ч.2-5 ст.13 цього Закону).

По друге, ОСОБА_5 України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» регулює окрему сферу суспільних відносин та визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Ст. 3 цього Закону визначає, що обтяження є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

ОСОБА_5 України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» здійснює захист прав обтяжувача та задоволення його індивідуальних вимог за рахунок рухового майна боржника за межами відносин неплатоспроможності. Проте згідно з положеннями ст., ст.. 1, 22-32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» задоволення вимог кредиторів, у тому числі та вимог заставного кредитора, не може здійснюватись окремо від провадження у справі про банкрутство, оскільки встановлення у Законі про банкрутство особливого порядку задоволення майнових вимог до банкрута не припускає задоволення цих вимог в індивідуальному порядку (мораторій на задоволення вимог кредиторів передбачає припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання зобовязань окремих кредиторів). В звязку з чим, на думку суду, порядок задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою в процедурі судової ліквідації має бути визначено за правилами, встановленими Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Дане питання було предметом розгляду та відображено в п.8.5. Рекомендацій Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом№04-5/1193 від 04.06.2004р.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що дії ліквідатора ОСОБА_2 в частині оцінки, та продажу майна банкрута відповідають вимогам ст..22-32,47-49 Закону про банкрутство і підстав для припинення його повноважень суд не вбачає.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст. ст. 22-32,47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,ст.86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ «Укрсиббанк» у задоволенні скарг и на дії ліквідатора.

Суддя Міньковський С.В.

Повний текст ухвали складено 12.08.2011р.