ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" вересня 2011 р. Справа № 5019/1688/11

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт-Альфа»

до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 29 821 грн. 49 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача : представник ОСОБА_3 (довіреність №20 від 07.02.2011 року)

від відповідача : ОСОБА_2

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт-Альфа»звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з позовною заявою про стягнення 29821,49 грн. заборгованості, з яких 22078,12 грн. сума основного боргу за поставлений товар, 4415,62 грн. штрафу, 700,45 грн. 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 2627,30 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві.

20.09.2011 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому визнає заборгованість в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ

02.01.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Ферозіт-Альфа та фізичною особоб-підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір поставки товарів №РВ/02/01/1, згідно з умовами якого ТОВ Ферозіт-Альфа (далі -Постачальник) зобов'язався постачати і передавати у власність ФОП ОСОБА_4 (далі - Покупець) будівельні матеріали, а Покупець зобов'язався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Відповідно до п.1.3. Договору накладні мають силу Протоколу узгодження ціни і є підставою для проведення розрахунків між сторонами, вони мають також силу додатків до даного Договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.2.6. Договору перехід права власності на поставлену партію товару відбувається в момент підписання накладної.

Відповідно до п.4.1. Договору сторони погодили форму оплати у вигляді передоплати в розмірі відсотків від загальної вартості партії товару, що поставляється; решта суми - протягом 30 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою Покупця.

На виконання умов Договорів Постачальником було поставлено та передано у власність Покупця товар на загальну суму 41731,88 грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (а.с.11-46). Покупець оплатив 19653,12 грн. вартості поставленого товару. На момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази оплати Відповідачем заборгованості за поставлений товар в розмірі 22078,12 грн..

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, в ч.1 ст.193 ГК України зазначає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки зі змісту спірного договору у справі вбачається, що він за своєю правовою природою є договором поставки, правовідносини, які виникли у звязку з його виконанням, повинні регулюватися положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.5.3. Договору у випадку прострочення оплати вартості поставленого товару більше ніж на 20 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від суми неоплаченого товару, що згідно з розрахунком наданим позивачем за період з 18.06.2010 по 08.07.2011 року складає 4415,62грн..

За порушення строків оплати, відповідно до ст.625 ЦК України, позивачем на суму боргу за період з 18.06.2010 по 08.07.2011 року нараховано збитки від інфляції в розмірі 2627,30 грн. та три відсотки річних в розмірі 700,45 грн. за період з 18.06.2009 по 08.07.2011 року. Розрахунок перевірено судом.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не оплачений, його розмір підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за поставлений товар в сумі 22078,12 грн., штрафу в сумі 4415,62 грн., 3% річних в розмірі 700,45 грн., інфляційних втрат в розмірі 2627,30 грн. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (33000, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 96а, код НОМЕР_1, р/р260044864 в ВАТ РБ «Аваль», м.Рівне, МФО333227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ферозіт-Альфа (81131, Львівська область, Пустомитівський р-н, с.Солонка, вул.Людкевича, 40, , р/р 0001 в ЗГРУ КБЮ Приватбанкм.Львова, МФО 325321) основний борг за поставлений товар в сумі 22078,12 грн., штраф в розмірі 4415,62 грн., 3% річних в розмірі 700,45 грн., суму індексу інфляції в розмірі 2627,30 грн., а також витрати на оплату державного мита в розмірі 298,21 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236 грн. 00 коп..

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписаний «26»вересня 2011 року