ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 р.
Справа № 18/2980/11

За позовом Приватної агрофірми
"Подоляка", 38543, Полтавська область,
Диканський район, с. Байрак

до Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат", 36000, м.
Полтава, вул. Харчовиків, 6

про стягнення 57416,19 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Васюра С.В.

від відповідача: Кулик К.М.

В судовому засіданні 03.11.2011 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 57416,19 грн. боргу за
отриманий товар, в т.ч. 57264,80 грн.
основного боргу, 57,26 грн. інфляційних
витрат та 94,13 грн. 3% річних.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечує
частково та вважає, що суму інфляційних
витрат позивачем було нараховано
безпідставно, а сума 3% річних є значно
меншою, аніж заявлена до стягнення.
Наявність основного боргу в сумі 57264,80
грн. відповідачем фактично не
заперечується.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

24.12.2010 року та 29.06.2011 року Приватною
агрофірмою "Подоляка" (позивач) у
власність Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат"
(відповідач) було передано десять голів
великої рогатої худоби на загальну
суму 68551,94 грн., в т.ч.:

- по приймальній квитанції № 007088 від
24.12.2010 року та згідно накладних за № 1179
від 24.12.2010 року та № 1057 від 24.12.2010 року
(а.с. 9-11) - п'ять голів забійною масою 1128
кг на загальну суму 27287,78 грн.;

- по приймальній квитанції № 007187 від
29.06.2011 року та згідно накладних за № 1206
від 29.06.2011 року та № 1186 від 29.06.2011 року
(а.с. 12-14) - п'ять голів забійною масою 1444
кг на загальну суму 41264,16 грн.

Факт поставки товару 29.06.2011 року також
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями товарно-транспортних
накладних серії 10ААБ № 356074 та серії
10ААБ № 356075 від 29.06.2011 року (а.с. 15-16).

За отриманий товар від позивача товар
відповідачем було здійснено частковий
розрахунок на суму 11287,14 грн., що
підтверджується наявними у справі
банківськими виписками (а.с. 17-19).

Таким чином, сума заборгованості
відповідача перед позивачем станом на
момент звернення до суду з даним
позовом склала 57264,80 грн., що також
підтверджується підписаним сторонами
актом звірки взаємних розрахунків
станом на 01.10.2011 року (а.с. 27).

30.09.2011 року, що підтверджується
наявними у справі копіями поштової
квитанції та повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 21-22),
позивачем на адресу відповідача було
направлено вимогу за № 443 про погашення
заборгованості в сумі 57264,81 грн., яка
була отримана відповідачем 11.10.2011 року,
але залишена без реагування.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 205 ЦК України,
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Правочин, для якого не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до на стання відповідних правових
наслідків.

У відповідності до ст. 174 ГК України,
підставою виникнення господарських
зобов'язань є, зокрема, господарські
договори та інші угоди, передбачені
законом, а також угоди, не передбачені
законом, але такі, які йому не
суперечать.

Відповідно до ст. ст. 509, 510 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 611 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений, або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги.

Згідно приписів ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З комплексного аналізу положень ст. ст.
254, 261, 530, 612 ЦК України вбачається, що у
випадках, коли строк виконання
зобов'язання не визначений, порушення
прав кредитора у таких зобов'язаннях
відбувається на наступний день після
спливу семиденного строку, протягом
якого боржник у зв'язку з пред'явленням
йому вимоги повинен виконати свій
обов'язок. Аналогічну правову позицію
викладено у п. 26 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України за
№ 01-8/211 від 07.04.2008 року "Про деякі
питання практики застосування норм
Цивільного та Господарського кодексів
України". Приймаючи до уваги
вищенаведене, фактична можливість
виконання обов'язку боржником настає
лише після отримання пред'явленої
кредитором вимоги. Отже, за наявності
належних доказів отримання боржником
вимоги про сплату, право вимоги у
зобов'язаннях із невизначеним строком
виконання виникає у кредитора на
наступний день після спливу
семиденного строку з дня отримання
вимоги боржником, у разі ж відсутності
таких доказів (у випадку, коли день
отримання боржником вимоги кредитора
встановити неможливо) настання права
вимоги у кредитора повинно
пов'язуватися з моментом, коли боржник
мав отримати вимогу про сплату, та
визначатися з урахуванням
встановлених Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку за № 1149 від 12.12.2007
року нормативних строків пересилання
поштових відправлень, що в повному
обсязі відповідає викладеним у п. 6 ст. 3
ЦК України загальним засадам
цивільного законодавства.

В даному випадку, як вбачається з копії
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 22), вимогу позивача №
443 від 30.09.2011 року про погашення
заборгованості було отримано
відповідачем 11.10.2011 року, тобто
кінцевим строком виконання
відповідачем обов'язку по оплаті
товару є 18.11.2011 року. Отже, на момент
звернення позивача до суду з даною
позовною заявою строк виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань є таким, що настав.

З урахуванням вищевикладеного вимоги
про стягнення з відповідача 57264,80 грн.
основного боргу правомірні,
обгрунтовані, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача інфляційні витрати в
сумі 57,26 грн. за жовтень 2011 року та 3%
річних в сумі 94,13 грн. за період з 12.10.2011
року по 31.10.2011 року.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Відповідачем у наданих до суду
письмових поясненнях (а.с. 32)
заперечується правомірність
нарахування позивачем інфляційних
витрат з огляду на те, що станом на
момент подання позовної заяви до суду
індекс інфляції за жовтень 2011 року не
опубліковано. Також відповідачем
надано до суду контррозрахунок 3%
річних (а.с. 35), згідно якого сума 3%
річних за період з 12.10.2011 року по 18.10.2011
року (враховуючи дату подання позову до
суду - 19.10.2011 року) складає 32,95 грн.

Приймаючи до уваги викладене вище
стосовно строку виконання
відповідачем обов'язку по оплаті
товару та враховуючи дату подання
позовної заяви до суду, нарахування
позивачем на суму основного боргу
інфляційних витрат та 3% річних є
безпідставним, у зв'язку з чим суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог
в цій частині.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

У відповідності до п. 4 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Сторони вільні у наданні до суду своїх
доказів та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про часткове
задоволення позову.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат" (36000, м.
Полтава, вул. Харчовиків, 6, р/р 4001 в
ПФ ПРУ КБ "ПриватБанк" м. Полтава, МФО
331401, ) на користь
Приватної агрофірми "Подоляка" (38543,
Полтавська область, Диканський район,
с. Байрак, р/р 260051379 в ПФ АБ "Укргазбанк",
МФО 331520, ) - 57264,80 грн.
основного боргу, 572,65 грн. державного
мита та 235,38 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Гетя Н.Г.

Повний текст рішення складено 07.11.2011
року.