ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" грудня 2011 р. Справа № 5023/8622/11

вх. № 8622/11

Суддя господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за дов.

відповідача - ОСОБА_2, за дов.

розглянувши справу за позовом ТОВ "Телекомпанія АТН", м. Харків

до Приватного АТ Регіональна телемовна компанія "Тоніс Центр" м. Харків

про захист ділової репутації

ВСТАНОВИВ:

Розглядаються вимоги ТОВ "Телекомпанія АТН" про визнання такою, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію ТОВ «Телекомпанія «АТН», інформацію, що була повідомлена у передачі «ЕкспертиЗА» від 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14,15,16 жовтня, не менш ніж 5 разів на добу, яку розповсюджувало ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР», а також зобов'язання ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР» спростувати недостовірну інформацію про ТОВ «Телекомпанія «АТН», повідомлену у передачі «Експертиза" від 8,9,10,11,12,13,14,15,16 жовтня, не менш ніж 5 разів на добу, шляхом повідомлення представникам засобів масової інформації наступної інформації: «Рішенням господарського суду Харківської області було визнано такою, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію ТОВ «Телекомпанія «АТН»інформацію, поширену у передачі «ЕкспертиЗА» від 8,9,10,11,12,13,14,15,16 жовтня, не менш ніж 5 разів на добу, яку розповсюджувало ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР».

У призначеному судовому засіданні 28 грудня 2011 року представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів розповсюдження саме відповідачем інформації, яка міститься в програмі ЕкспертиЗА в зазначений позивачем період з 08 по 16 жовтня 2011 року, не менш ніж 5 разів на добу, яку розповсюджувало ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР»; просив частково припинити провадження у справі відносно відповідальності фізичних осіб, посилаючись на те, що справа в цій частині не підлягає розгляду в господарському суді.

Суд, розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до статей 94, 277 Цивільного кодексу України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред'явити орган цієї юридичної особи.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14,15,16 жовтня 2011 року, не менш ніж 5 разів на добу, в ефірі телевізійного каналу "7 канал", мовлення на якому здійснює ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР» (відповідач по справі), транслювалася телевізійна передача ЕкспертиЗА, в якій поширювалися недостовірні відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю Телекомпанія АТН (позивача у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, вказана програма була виготовлена на замовлення ТОВ Незалежна служба новин, про що свідчать пояснення представника відповідача та надані до матеріалів справи виписка із журналу передач ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР» за період з 08.10.2011 року по 16.11.2011 року та договір №5/п укладений 01.03.2011року між ТОВ Незалежна служба новин та ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР», згідно до умов якого Замовник - ПАТ «Регіональна телемовна компанія «ТОНІС-ЦЕНТР» доручив Виконавцю - ТОВ Незалежна служба новин виготовляти україномовні, публіцистичні передачі проект програми Експертиза і додаток до нього програма Жизнь замечательных харьковчан, а Виконавець зобовязується виготовляти і надавати передачі замовнику для публічного сповіщення в ефірі 7 телеканалу, на умовах даного договору.

У пункті 6.2 вказаного договору сторони погодили, що у випадку предявлення будь-яких претензій та/або позовів третіх осіб до замовника, у звязку зі здійсненням публічного сповіщення передач проект програми Експертиза" і додаток до нього програма Жизнь замечательных харьковчан чи інформації, яка міститься в передачах, в тому числі у звязку з порушенням авторських та/або суміжних прав третіх осіб, захистом честі, гідності та ділової репутації громадян та юридичних осіб, стягненням моральної та матеріальної шкоди, всю відповідальність за такими претензіями та/або позовами несе виконавець, причому самостійно та за власний рахунок.

В порядку ст. 65 ГПК України дослідивши інформацію, що міститься на наданому до справи позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог в якості доказу лазерному диску із записом програми ЕкспертиЗа, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Інформація, яка, на думку позивача, не відповідає дійсності та порочить його ділову репутацію, поширена в телепередачі ЕкспертиЗА, щодо вчинення керівництвом ТОВ Телекомпанія АТН злочину та фальсифікації документів, в частині вислову щодо спричинення шкоди здоров'ю харків'ян внаслідок передачі сигналу радіорелейного обладнання, а саме: "...Они откровенно лгут. Это фальсификат чистой воды, который даже неумело сделан. Это действительно преступление.", що повідомлялася в ефірі телевізійного каналу "7 канал" 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14,15,16 жовтня 2011 року, не менш ніж 5 разів на добу у телепередачі "ЕкспертиЗА", отримана в ході інтервю з ОСОБА_3, що, зокрема, підтверджується роздруківкою програми ЕкспертиЗа та не спростовується представниками сторін у судовому засіданні 28.12.2011 року.

Таким чином, згідно приписів ст.13 Закону України Про авторське право та суміжні права, ОСОБА_3 є автором інформації, яка, на думку позивача, не відповідає дійсності та порочить його ділову репутацію.

При вирішенні даного спору суд враховує, позицію Верховного Суду України, викладену у п. 7 Постанові пленуму № 1 від 27.02.2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, в якій зазначено, що відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Водночас, у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про авторське право та суміжні права", співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. Співавторством є також авторське право на інтерв'ю. Співавторами інтерв'ю є особа, яка дала інтерв'ю, та особа, яка його взяла.

Відповідно до чинного законодавства обов'язок спростування недостовірної інформації покладений на автора інформації (фізичну особу) та на орган масової інформації, які несуть відповідальність, виходячи із ступеня вини кожного з них. Оскільки без участі у справі автора - фізичної особи спір про визнання інформації недостовірної та її спростування вирішити неможливо, а господарському суду непідвідомчі спори за участю фізичних осіб, позивач може звернутися до господарського суду з позовом до органу масової інформації лише у тому випадку, коли цей орган не надав позивачеві відомостей про автора і, отже, всю вину за поширення відомостей, які порочать ділову репутацію, взяв на себе. Якщо ж позов подано лише до органу масової інформації, який повідомив позивача про автора, спір підлягає вирішенню загальним, а не господарським судом. Як свідчать матеріали справи позивачу відомий автор /фізична особа/ ОСОБА_3 автор інтервю, але позов до неї не пред'явлений.

При цьому суд враховує позицію Верховного суду України, викладену у Постанові Пленуму № 1 від 27.02.2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона. (пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України).

Натомість, вирішуючи питання, чи діяла ОСОБА_3, поширюючи спірну інформацію, надаючи інтервю кореспонденту ТОВ Незалежна служба новин для програми ЕкспертиЗа, при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, в якості головного санітарного лікаря м. Харкова, або, здійснювала такий виступ від власного імені, тобто, хто був поширювачем інформації фізичні або юридичні особи, суд зазначає наступне.

Здійснюючи виступ, ОСОБА_3 в програмі ЕкспертиЗа, не було визначено в титрах, як головного санітарного лікаря м. Харкова, натомість, як інших учасників телепередачі було представлено з зазначенням їх ПІБ та посад.

Виконуючи свою посадову інструкцію головного лікаря санітарної служби м. Харкова та роблячи висновок щодо спричинення шкоди здоров'ю харків'ян внаслідок передачі сигналу радіорелейного обладнання ТОВ Телекомпанії АТН ОСОБА_3 повинна користуватися конкретними висновками, проведеної експертизи по даному питанню, а саме, статистичними доказами збільшення захворюваності населення, проживаючого в районі знаходження телевежі, в порівнянні з минулими роками, а також, мати, акти проведеної експертизи по контролю впливу радіаційних хвиль на населення та привести нормальні показники у порівнянні.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" наказом Міністерства охорони здоров'я України затверджені державні санітарні правила "Основні санітарні правила забезпечення радіаційної безпеки України".

Постановою Міністерство охорони здоров'я України № 62 від 01.12.1997 року введені в дію Державні санітарні норми, правила, гігієнічні нормативи (ОСОБА_2 радіаційної безпеки України (НРБУ - 97)), які включають систему принципів, критеріїв, нормативів та правил, виконання яких є обов'язковою нормою в політиці держави щодо забезпечення протирадіаційного захисту людини та радіаційної безпеки. НРБУ - 97 розроблені у відповідності до основних положень Конституції та Законів України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", "Про поводження з радіоактивними відходами".

Враховуючи те, що ОСОБА_3, даючи інтервю, висловлювалась, як звичайний обиватель, а не, як висококваліфікований спеціаліст в цій області, надаючи конкретні докази в цифрах, з посиланням НРБУ-97, то суд вважає, що ОСОБА_3 давала інтервю не при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, в якості головного санітарного лікаря м. Харкова, а здійснювала такий виступ від власного імені, тобто, поширювачем інформації була саме фізичні особа - ОСОБА_3

Відповідно до ст.24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства, враховуючи позицію Пленуму Верховного суду України, викладену у Постанові № 1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (п.9), суд вважає, що ОСОБА_3 (61010, м. Харків, вул. 1-ої ОСОБА_4, 104) повинна бути залучена до участі у даній справі в якості другого відповідача.

Однак, згідно ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1 ГПК України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають право підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Субєктами господарювання згідно зі ст. 55 ГК України визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обовязків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобовязаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Зокрема, субєктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З огляду на наведене, враховуючи, що одним із відповідачів у даній справі повинна бути фізична особа, яку господарський суд відповідно до вимог діючого ГПК України не має можливості залучити до участі у справі в якості співвідповідача, суд приходить до висновку, що провадження у справі повинно бути припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, так як даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства в загальних судах України.

Відповідно до ст.44-49 ГПК України витрати по сплаті державного мита підлягають поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст.1, 12, 21, 22, 24, 33,43, 44-49, п.1 ч.1 ст. 80, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про часткове припинення провадження у справі.

Провадження у справі 5023/8622/11 припинити на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Після набрання ухвалою законної сили повернути позивачеві сплачене державне мито у розмірі 85,00 грн.

Суддя Прохоров С.А.

повний текст ухвали підписано судом 30.12.2011 року.