ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

02.08.2011р.
Справа № 18/1518/11

за позовом Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, Полтавська область,36008

до Відкритого акціонерного
товариства "Полтавський
домобудівельний комбінат",
Супруніський промвузол, а/с-462, вул.
Ливарна, 8, м. Полтава, Полтавська
область,36034

про стягнення 9960,18 грн.

Суддя
Іваницький О.Т.

Секретар судового засідання
Нечипоренко А.П.

Представники:

від позивача: Міняйло Г.Ю. дор. №19/15 від
04.001.2011 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Розглядається
позовна заява про стягнення 9960,18
гривень боргу за Договором №72 від 22
грудня 2010 року.

Позивач в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримує,
вважає їх підтвердженими належними по
справі доказами та просить суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач наданими йому правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України, не
скористався, свого представника в
судове засідання не направив,
поважності причин його неявки не
повідомив, вимог п. 4 ухвали суду від
02.06.2011 року про порушення провадження у
справі та п.3 ухвали суду від 21.06.2011 року
не виконав, відзив на позовну заяву не
надав.

Відповідно до п. 3.6. роз'яснення
Вищого арбітражного суду України від
18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" у разі
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, та
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши подані сторонами докази, на
які вони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, в їх
сукупності, керуючись законом,
заслухавши представника позивача, суд
встановив, що 22 грудня 2010 року між
Полтавським обласним комунальним
виробничим підприємством теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
(надалі Позивач) та Відкритим
акціонерним товариством "Полтавський
домобудівельний комбінат" (надалі
Відповідач) було укладено договір № 72.

Відповідно до п.1. Договору, "Замовник"
(Відповідач у справі) доручає, а
"Підрядник" (Позивач у справі) приймає
на себе зобов'язання виконати наступні
роботи: встановлення підживлювальних
насосів - 2 шт. на котельні по провулку
Горбанівський, 2 у м. Полтава.

Об'єм, характер та вартість робіт,
передбачених в пю1 Договору
визначається актом виконаних робіт
(форми КБ-2в, КБ-3) п. 2 Договору.

Роботи по підживлюванню насосів - 2 шт.
на котельні по провулку Горбанівський,
2 у м. Полтава, Позивачем виконані
належним чином, про що свідчить
підписаний між сторонами акт приймання
виконаних будівельних робіт форми
№КБ-2в від 21.03.2011 року на загальну суму
9803,36 гривень.

Відповідно до п. 3 Договору, Відповідач
зобов'язувався провести розрахунок за
виконані роботи після підписання акту
виконаних робіт (форми КБ -2в, КБ-3),
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок Позивача на
протязі 5 банківських днів.

Відповідач взяті на себе
зобов'язання за Договором в частині
оплати не виконує, внаслідок чого у
нього утворилась заборгованість перед
Позивачем в сумі 9803,36 гривень.
Крім того, Позивачем Відповідачу
нараховані збитки від інфляції в сумі
137,25 гривень,3% річних в сумі 3,22 гривень
та пеня 16,35 гривень (розрахунок в
матеріалах справи).

На момент розгляду справи по суті
та прийняття по ній рішення сума боргу
Відповідача перед Позивачем загалом
становить 9960,18 гривень, з яких сума
основного боргу 9803,36гривень, збитки
від інфляції в сумі 137,25 гривень, 3%
річних в сумі 3,22 гривень та пеня 16,35
гривень Вказану суму і просить
стягнути на свою користь Позивач.

Суд вважає вимоги Позивача
обґрунтованими, доведеними наданими по
справі матеріалами і доказами та
такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно із ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України (надалі ЦК України)
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 837 ЦК України передбачено,
що за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтями 509 - 510 ЦК України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статей 525 - 527 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Стаття 599 ЦК України передбачає,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 32 ГПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК
України Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України
передбачає, що письмовими доказами є
документи i матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У нарадчій кімнаті суд приходить до
висновку, що позивачем у відповідності
до положень статей 32-34, 36 ГПК України
подані належні докази, що містяться в
матеріалах справи, які дають підстави
заявлені позовні вимоги задовольнити
повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75,81-1,82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства "Полтавський
домобудівельний комбінат" (вул.
Ливарна, 8, м. Полтава, 36034, ) на користь Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, 36008, р/р 260007148 в АБ
"Полтавабанк", МФО 331489, )
основний борг - 9803,36 гривень, збитки
від інфляції - 137,25 гривень, 3% річних -
3,22 гривень та пеня - 16,35 гривень, суму
сплаченого державного мита в розмірі
102,00 гривень та 236,00 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 09.08.2010 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.