ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

02.08.2011р.
Справа № 18/1523/11

за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії, вул. 60 років
Жовтня, 8, м. Кременчук, Полтавська
область,39600

до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1,39600

про стягнення 2 423,87 грн.

Суддя
Іваницький О.Т.

Секретар судового засідання
Нечипоренко А.П.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається
позовна заява про стягнення 2 423,87
гривень боргу за Договором про
постачання електричної енергії №2330
від 24.01.2007 року.

16.06.2011 року за вхідним №9885д (канцелярії
суду) від представника позивача
надійшов лист з додатковими
документами та клопотання про заміну
позивача з Відкритого акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" на
Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго", в зв'язку зі зміною
найменування, відповідно до вимог
Закону України "Про акціонерні
товариства", що підтверджується
довідкою ЄДРПОУ №429207 від 05.05.2011року та
копією статуту Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго". Суд лист позивача з
додатковими документами та клопотання
про зміну в назві позивача прийняв
розглянув по суті, задовольнив та
залучив до матеріалів справи.

16.06.2011 року в зв'язку з закінченням
двохмісячного строку розгляду спору
суд приходить до висновку на підставі
ч.3 статті 69 ГПК України продовжити
строк вирішення спору на 15 днів.

14.07.2011 року за вхідним №11376д (канцелярії
суду) від позивача надійшла заява про
відкладення розгляду справи. Суд заяву
прийняв, розглянув по суті та залучив
до матеріалів справи.

Відповідач наданими йому
процесуальними правами, передбаченими
статтею 22 ГПК України не скористався,
свого представника в судове засідання
не забезпечив. Ухвали суду які
направлялись відповідачу повернулись
до суду з відміткою потового
відділення "за закінченням строку
зберігання".

Відповідно до ч. 4 п. 3.6. роз'яснення
Вищого арбітражного суду України "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України" від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (із змінами
і доповненнями), у разі нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, та
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши подані сторонами докази, на
які вони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, в їх
сукупності, керуючись законом,
заслухавши представників сторін суд
встановив, що 24.01.2007 року між
Кременчуцькою філією ВАТ
"Полтаваобленерго", м. Кременчук
(правонаступником якого Публічне
акціонерне товариство
"Полтаваобленерго"), (надалі Позивач) та
Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1, м. Кременчук (надалі Відповідач)
було укладено договір на постачання
теплової енергії № 2330 (надалі Договір).

Відповідно до р. 1 вказаного
Договору Постачальник (Позивач у
справі) продає електричну енергію (як
різновид товару) Споживачу (Відповідач
у справі) є приєднаною потужністю 10,0
кВт, а Споживач сплачує Постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що
під час виконання умов цього Договору,
а також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим Договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ).

На підставі п. 5.1. Договору, договірні
величини споживання електричної
енергії та потужності на розрахунковий
період визначаються відповідно до
діючого Порядку постачання
електричної енергії споживачам (далі -
Порядок), затвердженого постановою КМУ.
Для визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік Споживач
не пізніше першого листопада поточного
року надає Постачальнику відомості про
розмір очікуваного споживання
електричної енергії (додаток №1
"обсяги постачання (договірні величини)
електричної енергії Споживачу та
Субспоживачу").

24.01.2007 року між сторонами було
підписано Додаток до Договору №1 де
визначені обсяги постачання (договірні
величини) електричної енергії
споживачу та субспоживачу.

Також сторонами 24.01.2007 року було
підписано Додаток №2 про порядок
розрахунків та Додаток №3 графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії та перелік
об'єктів і точок комерційного обліку
до Договору.

Відповідно до умов додатку № 2
договору, Відповідач має дотримуватися
затверджених договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, вказаних в додатку № 1
договору.

Також відповідно до умов п.3 додатку № 2
договору, Споживач має вчасно
розраховуватися за спожиту електричну
енергію, а також самостійно знімати
показники розрахункових лічильників,
оформлювати " Відомість про фактичні
покази розрахункових приладів обліку
електричної енергії " та 18 числа
кожного місяця надати її Постачальнику
для здійснення розрахунку та
оформлення "Акту про обсяги спожитої
(переданої) Споживачу (субспоживачу)
електричної енергії".

В порушення вказаних умов Договору та
"Правил користування електричною
енергією", затверджених Постановою
НКРЕ № 28 від 21.07.1996 року, Відповідач в
червні 2010 року, не надав
Енергопостачальній організації
"Відомість про фактичні покази
розрахункових приладів обліку
електричної енергії " для здійснення
розрахунку.

Відповідно до умов договору та п. 6. 39 "
Правил користування електричною
енергією" у разі неотримання
Постачальником даних про показники
розрахункових лічильників в
зазначений термін ( незалежно від
причин ) визначення обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється за
середньодобовим обсягом споживання за
попередній розрахунковий період.

Період розрахунку за середньодобовим
обсягом споживання електричної
енергії до отримання показів
розрахункових засобів обліку має не
перевищувати одного розрахункового
періоду, після чого розрахунок обсягу
спожитої електричної енергії
здійснюється Постачальником
електричної енергії за величиною
дозволеної потужності струмоприймачів
та кількістю годин їх використання без
подальшого перерахунку.

Договірна величина електроспоживання
для Відповідача на липень місяць
встановлена додатком № 1 до договору,
яка складає на липень місяць 1500 кВт*год.
на місяць. А позивачем фактично
спожито за липень 2010 рік - 3000 кВт*год.
Різниця між плановими та фактично
спожитими показниками становить на
загальну суму 1039,20 гривень.

Рахунок №2330 на вказану суму був
належним чином направлений
Відповідачу, але не сплачений до
теперішнього часу.

Крім того, в порушення умов Договору та
"Правил користування електричною
енергією". Відповідач не розрахувався
за електричної енергії, спожиту за
період січень-вересень 2010 р., внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі 1253,32
грн. ( копії розрахунку та рахунків
додаються).

Рахунки виставлені Відповідачу на
суму 1253,32 гривень були належним чином
направлені Відповідачу, але не
сплачені до теперішнього часу.

На момент розгляду справи по суті та
прийняття по ній рішення
заборгованість Відповідача перед
Позивачем разом зі штрафними санкціями
становить 2423,87 гривень з яких: 1039,20
гривень вартість перевитрат
договоріних величин електричної
енергії, 1253,32 гривень заборгованість за
спожиту електричну енергію, 71,08 гривень
пені, 60,27 гривень збитки від інфляції,
які і просить стягнути на свою користь
останній.

Вимоги Позивача обґрунтовані, доведені
наданими по справі доказами та
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК
України за договором постачання
електричними та іншими ресурсами через
приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Відповідно до п. 1.11 Правил користування
електричною енергією, затверджених
Постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України N 28 від 31.07.96, зареєстрованих в
Мін 'юсті України 02.08.1996 р. за N 417/1442, ці
Правила регулюють взаємовідносини,
які виникають в процесі продажу і
купівлі електричної енергії між
виробниками або постачальниками
електричної енергії та споживачами (на
роздрібному ринку електричної
енергії). Дія цих Правил поширюється на
всіх юридичних осіб та фізичних осіб
(крім населення). Пунктом 1.3 Правил,
постачання електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановки
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

У відповідності до положень ст. 26
Закону України "Про електричну енергію"
та п. 5.1 Правил користування
електричною енергією, які затверджені
постановою НКРЕ України від 17.10.2005 р. №
910 та зареєстровані в Міністерстві
юстиції України 18.11.2005 р. за № 1399/11679, в
редакції постанови НКРЕ України від
17.10.2005 р. № 910, (далі за текстом -Правила),
споживачі електричної енергії
зобов'язані користуватися електричною
енергією виключно на підставі договору
та сплачувати обсяги електроенергії, а
також здійснювати інші платежі
відповідно до умов договору.

Пунктом 10 п.п. 10.2 Правил зазначено, що
споживач електричної енергії
зобов'язаний користуватися
електричною енергією виключно на
підставі договору і відповідно
оплачувати обсяг спожитої електричної
енергії, а також здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
рахунків, виставлених на підставі
актів про порушення цих Правил та умов
договору.

Згідно п. 3 Додатку №2 до Договору, у
разі неотримання Позивачем даних про
показники розрахункових лічильників в
зазначений термін (незалежно від
причин) визначення обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється за
середньодобовим обсягом споживання за
попередній розрахунковий період з
подальшим перерахунком у разі надання
даних протягом наступного
розрахункового періоду. Період
розрахунку за середньодобовим обсягом
споживання електричної енергії до
отримання показів розрахункових
засобів обліку має не перевищувати
одного повного розрахункового періоду,
після чого розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється
Позивачем за величиною дозволеної
потужності струмоприймачів та
кількістю годин їх використання
виходячи з режиму роботи підприємства
без подальшого перерахунку.

Даний пункт Договору повністю
узгоджується з абз. 1 п. 6.39 Правил, яким
передбачено, що у разі неможливості
отримання постачальником електричної
енергії даних про спожиту електричну
енергію в зазначений термін (за
винятком порушення роботи
розрахункового обліку) визначення
обсягу спожитої електричної енергії за
поточний розрахунковий період
здійснюється за середньодобовим
обсягом споживання за попередній
розрахунковий період з подальшим
перерахунком у разі надання даних
протягом наступного розрахункового
періоду.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 525-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач як споживач за Договором
взяті на себе згідно умов Договору № 2330
від 24.01.2007 р. зобов'язання щодо сплати
спожитої електричної енергії належним
чином не виконав. Так, за період з січня
2010 року по вересень 2010 року у
відповідача виникла заборгованість на
суму 1253,32 гривень за спожиту електричну
енергію та за липень 2010 року вартість
перевитрат договірних величин
електричної енергії на суму 1039,20
гривень.

Відповідно до вимог статті 230 ГК
України, статті 549 ЦК України та п. 9
Додатку №2 до Договору за несвоєчасну
оплату обумовлених даним порядком
платежів відповідачеві нараховано
пеню в сумі 71 грн. 08 коп. (розрахунок в
матеріалах справи).

Згідно зі статтею 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, повинен на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Позивач нарахував Відповідачу
інфляційні збитки, спричинені
простроченням платежу, на суму 60,27
гривень (розрахунок в матеріалах
справи).

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У нарадчій кімнаті суд приходить до
висновку, що позивачем у відповідності
до положень статей 32-34, 36 ГПК України
подані належні докази, що містяться в
матеріалах справи, які дають підстави
заявлені позовні вимоги задовольнити
повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75,81-1,82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства "
Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії (вул. 60 років
Жовтня,8, М. Кременчук, 39600, р/р 3, ВАТ
"Ощадбанк" м. Полтава, МФО 331467, код 25717118)
вартість перевитрат договірних
величин електричної енергії - 1039,20
гривень, заборгованість за спожиту
електричну енергію - 1253,32 гривень.

3. Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства " Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії (вул. 60 років
Жовтня,8, М. Кременчук, 39600, р/р1124 в
ПФ ПРУ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО
331401, код 25717118) пеню - 71,08 гривень, збитки
від інфляції - 60,27 гривень, суму
сплаченого державного мита в розмірі
102,00 гривень та 236,00 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 09.08.2010 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.