ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" травня 2011 р. Справа № 5019/528/11

За позовом ОСОБА_1 компанії Газ України Національної компанії Нафтогаз України

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»

про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ

за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»

до відповідача ОСОБА_1 компанії Газ України Національної компанії Нафтогаз України

про визнання недійсними пунктів 7.10, 9.3 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009р.

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність №181/10 від 23.12.2010 року);

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність №03-05/11 від 04.01.2011 року).

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Дочірня компанія «Газ України»Національної компанії «Нафтогаз України»звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» про стягнення 14219032 грн. 55 коп., з яких 11714858 грн.64 коп. основного боргу за поставлений природній газ, 912905 грн. 06 коп. пені, 1177325 грн. 86 коп. інфляційних втрат, 413942 грн. 99 коп. 3% річних.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що в порушення умов договору на постачання природного газу №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року відповідачем не сплачено позивачу борг за поставлений протягом грудня 2009 - серпня 2010 року природній газ в сумі 11714858 грн. 64 коп..

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить в частині стягнення основного боргу відмовити та зазначив, що доводи позивача щодо позовних вимог не підтверджені належними доказами і позивач не надав суду доказів розміру зазначеної заборгованості у формі акту звірки взаємних розрахунків. Також відповідач просить в частині стягнення збитків від інфляції та трьох відсотків річних відмовити з підстав необґрунтованості та недоведеності.

05.04.2011 року відповідач через канцелярію суду надав зустрічну позовну заяву, у якій просить визнати недійсними пункти 7.10, 9.3 Договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року та відмовити ДК «Газ України» НАК «НафтогазУкраїни»в задоволенні стягнення пені в сумі 912905,06 грн..

11.04.2011 року ТОВ «Рівнетеплоенерго»подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить визнати недійсними пункти 7.10, 9.3 Договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що пункт 7.10 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, згідно якого неустойка нараховується постачальником за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом суперечить положенням п.6 ст.232 ЦК України, який встановлює початок обрахування пені моментом прострочення зобовязання. В свою чергу пункт 9.3. договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, згідно якого строк позовної давності та стягнення неустойки за договором встановлюється тривалістю у 3(три) роки на думку позивача за зустрічним позовом суперечить положенням п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, яким встановлює спеціальний (скорочений) термін позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Судові витрати позивач за зустрічним позовом просить покласти на відповідача за зустрічним позовом.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 06.04.2011 року судом було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»про визнання пунктів 7.10, 9.3 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року до спільного розгляду разом з первісним позовом.

У відзиві на зустрічну позовну заяву Дочірня компанія «Газ України»Національної компанії «Нафтогаз України»позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначивши, що відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коди зобовязання мало бути виконано.

Сторонами при укладенні договору було погоджено, що у разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п.6.1. Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, якім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (пункт 7.2 Договору). Пунктом 7.10. Договору встановлено, що неустойка нараховується Постачальником за шість місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Оскільки сторони вільні у визначені умов договору, то вони мають повне право визначити порядок та термін протягом якого здійснюється нарахування пені.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2009 року між ОСОБА_1 підприємством «Газ України «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(далі - Постачальник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»(далі - Покупець) укладений Договір поставки природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання №06/09-1860 ТЕ-28 (далі - Договір), згідно з умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупця природний газ, а споживач зобовязався прийняти газ та оплатити його в обсязі зазначеному в статті 2 цього договору (п.1.1).

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і скріплення печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01 жовтня 2009 по 31 грудня 2009, а в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник передає покупцеві протягом періоду з 01.10.2009 року до 31.12.2009 року, газ в обсязі до 13215 тис.куб.м., в тому числі по місяцях: листопад - до 6 127 тис.куб.м., грудень: до 7088 тис.куб.м..

Додатковою угодою № 1 від 21 грудня 2009 року до Договору поставки №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, п.2.1. Договору було доповнено підпунктом 2.1.1. в редакції: постачальник передає покупцю протягом періоду з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року, газ в обсязі до 23 000тис. куб.м., в тому числі по місяцях: січень - 800 тис.куб.м., лютий - 6500 тис.куб.м., березень - 6000 тис.куб.м., квітень - 2500 тис.куб.м..

Крім того, в п.11.1. Договору після слів: «і діє в частині поставки газу»викладено в наступній редакції: «з 01 жовтня 2009 року по 30 квітня 2010 року, а в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення».

Додатковою угодою № 2 від 09 квітня 2010 року до Договору поставки №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, п. 2.1. Договору було доповнено підпунктом 2.1.2. в редакції: постачальник передає покупцю протягом періоду з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року, газ в обсязі до 4768 куб.м., за наявності його обсягів, в тому числі по місяцях: травень - 1079 тис.куб.м., червень - 1044 тис.куб.м., липень - 522 тис.куб.м., серпень - 1079 тис.куб.м., вересень - 1044 тис.куб.м..

Крім того, в п.11.1. Договору після слів: «і діє в частині поставки газу»викладено в наступній редакції: «з 01 жовтня 2009 року по 30 вересня 2010 року, а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення».

Пунктом 5.1. Договору поставки №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, сторони визначили, що ціна за 1000 кубічних метрів природного газу становить 593,448 грн., без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2% ; податок на додану вартість за ставкою 20%; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними газопроводами - 122,00 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 727,32 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 872,78 грн.

Додатковою угодою № 3 від 30.04.2010 року до Договору поставки №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, п. 5.1. Договору було викладено в новій редакції: з 01.05.2010 року ціна за 1000 кубічних метрів природного газу становить 565,997 грн., без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%; крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними газопроводами - 150,00 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 727,32 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 872,78 грн..

Додатковою угодою №4 від 06.08.2010 року до Договору поставки №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, п. 5.1. Договору було викладено в новій редакції: з 01.08.2010 року ціна за 1000 кубічних метрів природного газу становить 840,196 грн., без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2% ; податок на додану вартість за ставкою 20%; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними газопроводами - 234,00 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Пунктом 4.4. Договору сторони встановили, що приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідні місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається за встановленою формою на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газотранспортним підприємством та Покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки наданого постачальником. Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки, покупець зобовязується надати постачальнику для підпису два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця та погоджені газотранспортним підприємством, копію технічних актів приймання-передачі газу та реєстр обсягів реалізації газу.

Згідно п.6.1 договору №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року оплата за газ проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34(тридцять чотири) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33(тридцять три) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів газу до 20 та 30(31) числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок в звітному місяці здійснюється на підставі актів приймання - передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору постачальник передав споживачу протягом листопада 2009року - серпня 2010 року природний газ об'ємом 32500,048 тис.куб.м. на загальну суму 28400377 грн. 99 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу підписаними представниками сторін і скріпленими печатками, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.22-31). Відповідач свої зобовязання щодо оплати за газ виконав частково на суму 16685519 грн. 35 коп., що стверджується платіжними дорученнями, наданими відповідачем.

Таким чином, на момент розгляду справи сума основного боргу відповідача перед Державною компанією «Газ України»становить 11714858 грн.64 коп..

Як визначено статтею 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не надано суду доказів належної оплати за надані поставлений природний газ в розмірі 11714858 грн. 64 коп..

Заперечення відповідача про те, що позивач не надав суду доказів розміру зазначеної заборгованості у формі акту звірки розрахунків до уваги не приймаються, оскільки відповідно до п. 6.5. Договору поставки № №06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року звіряння розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та акту приймання-передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із сторін.

В порушення вимог ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, відповідач не надав суду належних доказів звернення до позивача з вимогою про проведення звірки розрахунків та відмовою позивача у проведенні такої звірки.

Отже, судом встановлено, що сторони погодили строк виконання зобовязання щодо оплати вартості поставленого природного газу, проте відповідач, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору за поставлений газ повністю не розрахувався, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу розмірі 11714858 грн.64 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1177325 грн. 86 коп. інфляційних втрат та 413942 грн. 99 коп. трьох процентів річних.

Пунктом 7.1. Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати нараховані за період з грудня 2009 року по лютий 2011 року та складають 1177 325 грн. 86 коп., три проценти річних з простроченої суми нараховані за період з 11.12.2009 року по 23.11.2010 року складають 413942 грн. 99 коп.. Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Оскільки матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строків розрахунків щодо оплати отриманого природного газу, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1177325 грн. 86 коп.. інфляційних втрат, 413942 грн. 99 коп. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

По суті зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»про визнання недійсними пунктів 7.10, 9.3 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року судом встановлено наступне:

Сторони пунктами 7.10, 9.3 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року передбачили такі істотні умови, як строк, порядок нарахування пені та строк позовної давності.

Так, в п. 7.10 Договору сторони встановили, що неустойка нараховується постачальником за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом.

Згідно 9.3. Договору строк позовної давності та стягнення неустойки за цим договором встановлюється тривалістю у 3(три) роки.

Частиною 3 ст.215 ЦК передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 4 статті 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, норма частини 6 статті 232 Господарського кодексу України має диспозитивний характер і допускає договірне врегулювання порядку нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань, про що і було домовлено сторонами у пункті 7.10 договору. Відтак і нарахування штрафних санкцій за період у шість місяців, що передують моменту звернення із позовом є законним і обґрунтованим.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.1, 2 ст.258 Цивільного кодексу України).

Статтею 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Отже, у випадку, якщо сторони в договорі відступають від положень актів цивільного законодавства, то вони мають зазначити про це в договорі.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до п. 9.3 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, сторони збільшили строк позовної даності для даного договору та стягненню неустойки до 3 років, що не заборонено статтею 259 ЦК України.

Відповідно до ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частиною 5 вказаної статті ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч. 2 Додаткової угоди №2 до Договору №06/09-1860 ТЕ-28 на постачання природного газу встановлено, вказаний Договір діє до 30.09.2010 року, в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Відповідно до абзацу 2 п. 6.1. договору №06/09-1860 ТЕ-28, остаточний розрахунок за фактично спожиті та поставлені обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу. Відповідно до п. 7.2. договору №06/09-1860 ТЕ-28 у разі невиконання покупцем умов п.6.1.цього договору покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Таким чином, перебіг позовної давності (у тому числі щодо стягнення неустойки) для позивача почався з 11 грудня 2009 року.

В даному випадку не відбулась зміна обчислення строку позовної давності, оскільки не змінився початок перебігу строку її нарахування (з моменту порушення зобовязань покупцем), та закінчення цього строку, а було збільшено лише загальний строк її перебігу з 1 року на 3 роки. Нарахування штрафних санкції в межах 3-го строку позовної давності, але не за перші 6 місяців вказаних трьох років, а за останні, законодавству не суперечить. Звернення із позовом про стягнення неустойки після спливу 3 років призведе до пропущення позовної давності та може бути підставою для відмови у таких вимогах.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом не довів наявність підстав для визнання недійсними 7.10, 9.3 договору №1-06/09-1860 ТЕ-28 від 30.10.2009 року, за таких обставин, зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачем за первісним позовом на суму заборгованості з 12.09.2010 року по 12.03.2011 року нараховано пеню в розмірі 912905,06 грн. Розрахунок перевірено судом та визнано вірним.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача за первісним позовом.

Керуючись 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» (33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, буд.27, , п/р 0040 в банку «Демарк»МФО 353575) на користь ОСОБА_1 компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, , р. 0 в ГОУ ВАТ «Ощадбанк»України МФО 3008 грн. 64 коп. основного боргу, 912905 грн. 06 коп. пені, 1177325 грн. 86 коп. інфляційних втрат, 413 942 грн. 99 коп. 3% річних, 25500 грн. 00 коп. витрат на оплату державного мита та 236 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення підписаний суддею 01 червня 2011 року