КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2011 № 11/134

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Нєсвєтову Н.М.

ОСОБА_1

при секретарі: Зайцевій А.І.

при секретарі судового засідання Зайцевій А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» на рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року (підписано 29.06.2011р.)

по справі № 11/134 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

до ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд»

про стягнення 25 531,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» про стягнення з відповідача 19 242,24 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 4 998,52 грн. інфляційної складової боргу, 3% річних в сумі 1 291,11 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.06.2011р. позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 19 242,24 грн. основного боргу за теплову енергію, 4 998,52 грн. втрат від інфляції, 1291,11 3% річних, 255,32 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4 товариство фірма «Укргазбуд» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011р. по справі № 11/134 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Одночасно, відповідач заявив клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011р. прийнято з порушенням норм матеріального права. При цьому, скаржник зазначає, що відносно відповідача порушено справу про банкрутство, позивач не звертався із заявою про визнання останнього кредитором, а тому на підставі ч.2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги позивача вважаються погашеними.

На підставі апеляційної скарги ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» на рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року, згідно ст. ст. 53, 93, 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 25.08.2011р. відновлено строк подання апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження.

Публічним акціонерним товариством «Київенерго» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року у справі № 11/134 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2000 року між ОСОБА_4 енергопостачальною компанією «Київенерго», як енергопостачальною організацією, та Комбінатом комунальних послуг ОСОБА_4 товариства Фірми «Укргазбуд», як абонентом, укладено договір № 031-1805-3 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір).

Згідно п.1.1. договору предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.2.1. договору енергопостачальна організація зобовязується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію в період опалювального сезону, гарячого водопостачання протягом року в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до договору.

Абонент, відповідно до п.п. 2.3.1., 2.3.2. договору зобовязується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку №4 до Договору.

Додатком № 4 до Договору (п. п. 2, 4, 5) сторони погодили, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує «Енергопостачальній організації» вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом тепловою енергією сплачується ним самостійно, не пізніше 15 числа місяця слідуючого за розрахунковим. Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ).

Договір від 01.11.2000 р. є договором енергопостачання, а тому права та обовязки сторін визначаються в тому числі положеннями параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем зобовязань за Договором по оплаті спожитої теплової енергії та зазначає, що за період з 01.11.2008р. по 01.04.2011р. у відповідача виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.04.2011р. становить 19 242,24 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок основного боргу за теплову енергію та табуляграмами обліку теплової енергії.

Відповідач посилається на те, що ухвалою господарського суду міста Києва від 31.12.2008р. порушено провадження у справі №49/18-б про визнання банкрутом АТФ «Укргазбуд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Позивач не звертався у місячний строк з дня публікації, із заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, а тому вимоги позивача, що не заявлені протягом строку передбаченого п.1 ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважаються погашеними.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ухвалою господарського суду міста Києва від 31.12.2008р. порушено провадження у справі №49/18-б про визнання банкрутом ОСОБА_4 товариство фірму «Укргазбуд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон). Зупинено виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Зупинено заходи спрямовані на забезпечення виконання цих зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення проведення мораторію. Мораторій діє на весь час провадження справи про банкрутство.

Згідно з абз. 24 ст.1 Закону під мораторієм на задоволення вимог кредиторів розуміється - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Відповідно до абз. 6 ст.1 Закону грошові зобовязання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну.

Відповідно до п.4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

- не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до п. 7 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2009р. в друкованому виданні газети «Голос України» була опублікована інформація про порушення справи про банкрутство АТФ «Укргазбуд».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2011р. у справі №49/18-б затверджено мирову угоду від 08.11.2010р., укладену між ОСОБА_4 товариством фірмою «Укргазбуд» та кредиторами ОСОБА_4 товариством «ХАРІМПЕКС», Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертрансбуд», Відкритим акціонерним товариством «Атоменергокомплект» при узгодженні з розпорядником майна боржника арбітражним керуючим та представником трудового колективу боржника. Провадження у справі №49/18-б припинено. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно п.п.1,2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Провадження по справі №49/18-б про банкрутство АТФ «Укргазбуд» було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 31.12.2008р.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №031-1805-3 від 01.11.2000р. за період з листопада 2008 року по квітень 2009р.

З огляду на зазначені вище положення законодавства заборгованість за період листопад 2008р. - грудень 2008р. є конкурсною, а з січня 2009р. по квітень 2009р. -поточною.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звернувся у місячний строк з дня публікації із заявою про визнання його вимог до відповідача (боржника) на конкурсну заборгованість у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за листопад грудень 2008р. задоволенню не підлягають.

Як вже вказувалось вище, мораторій не поширює свою дію на виконання поточних зобовязань боржника щодо якого порушена справа про банкрутство.

Згідно з розрахунком позивача за період з січня 2009р. по квітень 2009р. відповідачу поставлено теплової енергії на загальну суму 13 143,67 грн.

Відповідно до ч.6 ст.276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 20 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Між сторонами відсутні розбіжності щодо обсягів теплової енергії поставленої позивачем відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість поставленої енергії протягом січня 2009р. квітня 2009р. позивач визначив на підставі тарифів, встановлених Розпорядженнями КМДА №643 від 30.05.2007р. (94,33 грн. за Гкал для жео (без ПДВ)), №230 від 02.03.2009р., яке відновило дію Розпорядження КМДА №86 від 31.01.2007р. (171,62 грн. за Гкал для інших споживачів (без ПДВ)). При цьому, вартість поставленої енергії протягом січня 2009р. лютого 2009р. для категорії «інші споживачі» позивач визначив на підставі тарифів, встановлених Розпорядженнями КМДА №1780/1 від 25.12.2008р. та №127 від 05.02.2009р., які були скасовані Указами Президента України № 65/2009 від 03.02.2009 року, № 76/2009 від 09.02.2009 року, відповідно, як такі, що суперечать Конституції та Законам України.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що у відповідача відсутній обов'язок виконувати рішення про встановлення тарифів на теплову енергію, які суперечать Конституції та Законам України, з часу прийняття цих рішень. Нарахування ж позивачем оплати за теплову енергію на підставі тарифів, встановлених цими рішеннями, змушує відповідача робити те, що не передбачено законодавством.

З огляду на зазначене, нарахування плати за теплову енергію, спожиту протягом січня 2009р.лютого 2009р., слід проводити за тарифами, затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 86 від 31.01.2007р.(тариф 171,62 грн.).

Відтак, вартість поставленої відповідачу протягом січня 2009р. квітня 2009р. теплової енергії, згідно із здійсненим судовою колегією розрахунком, становить 10 853,29 грн.

Згідно з п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобовязання по оплаті позивачу 10 853,29 грн. основного боргу за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №031-1805-3 від 01.11.2000р. за період з січня 2009р. по квітень 2009р., позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню в сумі 10 853,29 грн. Щодо решти суми основного боргу, заявленої до стягнення, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача 4 998,52 грн. інфляційних та 1 291,11 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення відповідачем виконання грошових зобовязань підтверджується матеріалами справи.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі здійсненим судовою колегією перерахунком заявлених до стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних, з урахуванням вищевикладених обставин при розрахунку основного боргу, розмір інфляційної складової боргу та 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача становить, відповідно, 4 182,39 грн. та 703,54 грн.

В іншій частині заявлених до стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних слід відмовити з вищевикладених підстав.

З огляду на зазначене, судова колегія дійшла висновку, що рішення від 21.06.2011р. прийняте господарським судом міста Києва з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та підлягає частковому скасуванню. Суд апеляційної інстанції приймає по справі рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» на рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року у справі № 11/134 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.06.2011 року у справі № 11/134 скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 8388,95 грн. основного боргу, 816,13 грн. інфляційної складової боргу, 587,57 грн. 3% річних.

3. Прийняти рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» (03110, м. Київ, вул. Пироговського,19, корп.2, ідент. код 14277604) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м Київ, пл. І Франка, 5 ідент. код 26187763) 10 853,29 грн. основного боргу, 4 182,39 грн. інфляційної складової боргу, 703,54 грн. 3% річних, 157,39 грн. державного мита та 145,48 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м Київ, пл. І Франка, 5 ідент. код 26187763) на користь ОСОБА_4 товариства фірми «Укргазбуд» (03110, м. Київ, вул. Пироговського,19, корп.2, ідент.код 14277604) 48,97 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 11/134 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Корсакова Г.В.

Судді Нєсвєтова Н.М.

ОСОБА_1