ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року Справа № 03-12/1724

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Єфіменка В.В.,

з секретарями судового засідання Макарченко Н.П., Нікітюк В.П.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю; ОСОБА_3, за посадою;

від ІІІ особи: ОСОБА_4 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Черкаській області

до відкритого акціонерного товариства Веста, м. Золотоноша, Черкаська область

ІІІ особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Золотоніська міська рада,

про стягнення 567 754 408 грн. 52 коп., -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2010 позивач (Державна екологічна інспекція у Черкаській області, заявив позов про стягнення з відповідача (відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) Веста) збитків, заподіяних державі забрудненням річки Суха Згар наднормативними скидами (без дозволу на спеціальне водокористування) забруднюючих речовин зі зворотними водами у кількості 508969 м3 за період січень-липень 2010 року, у розмірі 567 754 408 грн. 52 коп. та відшкодування судових витрат.

Представник позивача в судових засіданнях 14.06.2011, 30.06.2011 та 21.07.2011 заявлені вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, посилаючись на те, що забруднювачем є відповідач.

Відповідач у відзиві на позов заявлених вимог не визнав, посилаючись на те, що згідно договору № 71 від 01.07.2007 (далі - договір), укладеним між Золотоніською міською радою та ВАТ «Веста», предметом договору є функції по обслуговуванню цілісного майнового комплексу споруд водовідведення м.Золотоноші.

В п.1.2 договору чітко вказано, що «власником майна залишається Золотоніська міська рада». Свої зобовязання по обслуговуванню вищевказаного комплексу споруд водовідведення м. Золотоноші ВАТ «Веста»виконує в повному обсязі згідно тарифів, затверджених виконкомом Золотоніської міської ради.

Відповідач вважає, що обладнання очисних споруд застаріле, знаходиться в аварійному стані, технологія очистки стічних вод не витримується внаслідок не проведення жодного капітального ремонту з моменту пуску очисних споруд в 1982 році, що підтверджується листом Першого заступника голови Черкаської обласної державної адміністрації на адресу Черкаської міжрайонної природоохоронної прокуратури №1-28/2366 від 11.06.2009 та актом затвердженим начальником Черкаського управління житлово-комунального господарства від 30.06.1995.

Обовязок проводити капітальні ремонти та модернізацію очисних споруд згідно договору на відповідача не покладався, це обовязок власника Золотоніської міської ради. Про те, що власником не було вжито необхідних заходів та не проведено необхідних робіт для забезпечення скиду стічних вод у відпрацьований карєр торфорозробок підтверджує лист Першого заступника голови Черкаської обласної державної адміністрації від 26.09.2009 № 1-11/3485 на адресу міського голови м. Золотоноша.

Відповідач стверджує, що в тому, що очисні споруди за 28 років їх експлуатації жодного разу капітально не ремонтувались та не модернізувались немає вини ВАТ «Веста».

Представники відповідача в судових засіданнях 14.06.2011, 30.06.2011 та 21.07.2011 позовні вимоги повністю не визнали з мотивів відсутності вини відповідача в заподіянні спірних збитків.

Представник третьої особи в судовому засіданні 21.07.2011 позовні вимоги не визнав.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

10-18 червня 2010 року позивачем проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідачем ВАТ «Веста».

Позивач вважає, що відповідач здійснює експлуатацію, ремонт, та обслуговування водопровідно-каналізаційних мереж та споруд, забезпечення м. Золотоноша житлово-комунальними послугами, обслуговування очисних споруд та полігону твердих побутових відходів, його господарська діяльність відноситься до високого ступеня ризику. Підприємство здійснює відведення зворотних стічних вод м. Золотоноша (господарчо-побутових та промислових) на очисні споруди міста та проводить роботи по їх обслуговуванню. Стічні води після очистки скидаються в р. Суха Згар. Очисні споруди працюють неефективно, що приводить до забруднення річки.

За порушення умов спеціального водокористування та охорони вод (скидання зворотних вод після очисних споруд в р. Суха Згар з перевищенням нормативів скиду забруднюючих речовин) Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області своїм рішенням № 23 від 08.05.2007 припинило право спеціального водокористування підприємства та скасувало дозвіл на водокористування.

Постановою позивача від 18.06.2010 № 002245 керівник відповідача ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на підставі ст.ст. 36, 59, 61, 826 КУпАП.

За розрахунком, здійсненим позивачем у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України N 389 від 20.07.2009, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного водокористування відповідачем за період січень-липень 2010 року, складає 567754408 грн. 52 коп.

Із акту перевірки від 10-18.06.2010 вбачається, що власником очисних споруд є громада міста Золотоноша в особі її міської ради, відповідач здійснює лише їх обслуговування і поточний ремонт на договірних умовах. Очисні споруди внаслідок зношеності і конструктивної недосконалості не забезпечують повної очистки зворотних вод, проект їх реконструкції розроблений, проте, внаслідок відсутності бюджетних коштів, не реалізований, що і є причиною надзвичайних ситуацій в регіоні.

01 липня 2007 року Золотоніська міська рада та ВАТ «Веста»уклали договір № 71 про передачу на обслуговування ВАТ «Веста»комунального майна, споруд і мереж водовідведення (далі - договір), за яким власник (третя особа) передав, а виконавець (відповідач) прийняв на себе функції по обслуговуванню цілісного майнового комплексу споруд відведення м.Золотоноші, який належить до комунального майна міста.

П.1.2-п.1.3, п.2.1-п.2.2 договору визначено, що передача функцій по обслуговуванню майна не спричиняє передачу виконавцю (відповідачу) права власності на це майно. Власником майна залишається Золотоніська міська рада, а виконавець (відповідач) обслуговує його протягом часу, обумовленого в договорі.

Виконавець (відповідач) здійснює функції по обслуговуванню майна, згідно з актом передачі комплексу споруд відведення на обслуговування виконавця (відповідача).

Виконавець (відповідач) виконує обслуговування обєктів водовідведення згідно «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України», 1994 р., «Правил приймання стічних вод від підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України», 2002 р., «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення», 1997 р., Закону «Про житлово-комунальні послуги», 2004 р., Законів України та Рішень міської ради.

Виконання робіт, перелічених в п.2.1 виконавець (відповідач) проводить на договірних умовах за тарифами, встановлених згідно з чинним законодавством.

П.3.1, п.3.2 договору передбачено, що виконавець (відповідач) зобовязаний використовувати майно, яке знаходиться на обслуговуванні, відповідно до його призначення та умов договору.

Здійснювати поточний ремонт переданих на обслуговування основних фондів.

Пропозиція відповідача про дострокове розірвання договору № 71 від 01.07.2007 року про передачу на обслуговування йому комунального майна, споруд і мереж водовідведення м. Золотоноші рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 10.06.2009 року № 356 відхилена (а.с. 79, 85).

Ст.48, ст.49 Водного кодексу України містять, зокрема такі положення:

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування є платним.

Ст.110, ст.111 Водного кодексу України визначено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.

Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Наказом Держбуду України від 19 лютого 2002 року № 37 затверджені Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі - Правила).

Правила, зокрема, містять наступні положення:

1.2. Правила поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

2.2. Водоканали зобов'язані:

- забезпечити приймання, відведення і очистку стічних вод у межах розрахункових проектних показників очисних споруд даного населеного пункту згідно з вимогами Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами у разі відповідності якості і режиму скиду стічних вод Підприємства умовам укладеного договору та місцевим Правилам приймання та за умови відсутності заборгованості за послуги водовідведення;

- установлювати кожному Підприємству кількісні та якісні показники приймання стічних вод до міської каналізації, а також вимоги щодо додержання певного режиму скиду стічних вод з урахуванням діючих вимог водокористування при укладанні договорів з Підприємствами на послуги водовідведення;

- доводити Підприємствам протягом місячного терміну після внесення змін до місцевих Правил приймання зміни у вимогах до якісних показників стічних вод Підприємств, пов'язані із змінами лімітів на скид забруднюючих речовин у водні об'єкти;

- здійснювати нагляд за технічним станом систем каналізації населеного пункту, умовами скиду стічних вод Підприємств та за виконанням Підприємствами місцевих Правил приймання і вимог договору.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди водним обєктам внаслідок самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами є ст.ст. 1 ч. 1, 44, 48, 49, 70, 110 ч. 1, 2 п. 6 Водного Кодексу України, ст.ст. 68, 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 1166 ч. 1 ЦК України, п.п. 2.1. абз. 4, 2.2., 7.3. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України N 389 від 20.07.2009 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.2.4 договору ВАТ «Веста»обслуговує і виконує поточні ремонти на міських очисних спорудах, а власником майна залишається Золотоніська міська рада. Власник майна не проводить ні капітальні ремонти ні реконструкції очисних споруд.

Відповідач у судовому засіданні довів, що шкода завдана навколишньому середовищу не з його вини, а через відсутність коштів від власника на ремонт очисних споруд та відсутність дій власника спрямованих на забезпечення діяльності очисних споруд переданих відповідачу згідно договору № 71 від 01.07.2007.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку з дня складення повного тексту рішення.

СУДДЯ В.В.Єфіменко

Рішення складено та

підписано 25.07.2011.