РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року Справа № 18/5007/53/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р.,

суддя Дужич С.П. ,

суддя Юрчук М.І.

при секретарі Ткач Ю.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача на рішення господарського суду Житомирської області від 16.08.11 р. у справі № 18/5007/53/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Кріогенсервіс"

до Малого приватного підприємства "Глобус"

про стягнення 177 550,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність в справі)

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Кріогенсервіс»(надалі Позивач) звернулось з позовною заявою (а.с.3-5) в господарський суд Житомирської області до Малого приватного підприємства «Глобус»(надалі Відповідач), в якій просить стягнути з Відповідача 177 550 грн. 00 коп. за договором оренди рухомого майна № 1/01-50 від 1 січня 2010 року (надалі Договір; а.с. 5-8).

29 червня 2011 року Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 54-56), в якій збільшив період нарахування неустойки за час розгляду справи та просив суд стягнути з Відповідача неустойку у розмірі 32 500,00 грн. та повну вартість обладнання у розмірі 150 800,00 грн.; крім того, цією ж заявою Позивач просив прийняти відмову від позову в частині вимоги щодо повернення майна та стягнення 750,00 грн. заборгованості за 2010 рік.

Ухвалою від 29 червня 2011 року місцевий господарський суд частково прийняв вищевказану заяву (а.с. 59-60) в частині відмови Позивача від повернення майна та 750,00грн. основного боргу, та відмовлено в частині заяви щодо збільшення розміру неустойки (із за заміни в цій частині підстави позову, а саме періоду нарахування неустойки).

Відповідно спір розглядався в межах вимог щодо стягнення 176 800 грн. 00 коп., з яких: 26 000,00 грн. - неустойка у розмірі подвійної оплати за користування річчю, 150 800,00 грн. - вартість обладнання, сплата за яке передбачена пунктом 8.5. Договору оренди.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 16 серпня 2011 року позов задоволено частково, з підстав вказаних у даному рішенні (а.с. 78 - 80). Стягнуто з Відповідача на користь Позивача: 150 800 грн. 00 коп. вартості обладнання, 1 508 грн. 00 коп. витрати по сплаті державного мита, 201 грн. 29 коп. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. В позові відмовити в частині стягнення 26 000 грн. 00 коп. неустойки відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням господарського суду першої інстанції Відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду (а.с. 88-89), в якій, з підстав вказаних у даній заяві, просить рішення господарського суду Житомирської області від 16 серпня 2011 року по даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що під час винесення господарським судом першої інстанції зазначеного рішення мало місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими. Це на думку Відповідача, призвело до винесення неправильного рішення.

В судове засіданні Відповідач не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 94).

Водночас, 3 жовтня 2011 року до Рівненського апеляційного господарського суду, надійшла телеграма, в якій Відповідач висвітлив клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 96). Дане клопотання обгрунтовується відрядженням представника та необхідністю витребування нових доказів...

Представник позивача заперечив проти клопотання Відповідача висвітленого у телеграмі.

Дослідивши подане клопотання, колегія суддів вирішила відхилити його та вбачає можливим розгляд справи без участі представника Відповідача, оскільки: Відповідачем не подано жодного доказу в підтвердження обставин, висвітлених у клопотанні (тобто не доведено підставності поданого клопотання); Господарським процесуальним кодексом України не обмежено коло представників сторін в судовому процесі; дії Відповідача, на думку колегії суддів свідчать про свідоме затягнення Відповідачем розгляду апеляційної скарги по суті...

В свою чергу, Позивач подав відзив на апеляційну скаргу (а.с. 98-99), в якому, з підстав вказаному у даному відзиві просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення по даній справі залишити без змін.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представника Позивача, розглянувши матеріали та обставинами справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що 1 січня 2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір (а.с.6-8).

Відповідно до розділу 1 Договору, Позивач передає в оренду Відповідачу автомобільну ємкість ЦЖУ - 6, заод. № 154, держ. № НОМЕР_1 в кількості однієї штуки, (вартість автомобільної ємкості 85 000 грн. 00 коп.); установку газифікації СО2 в кількості 1 комплект, вартістю 65 800 грн. 00 коп., у складі - повітряний випарник 32 000 грн. 00 коп., продукційний випарник ціною 4 000 грн. 00 коп., випарник прийому тиску ціною 9 800 грн. 00 коп., блок редуціювання ціною 9 800 грн. 00 коп., блок управління (вентилі, запобіжні пристрої, трубопроводи) ціною 6 700 грн. 00 коп., електричний щит керування ціною 3 500 грн. 00 коп..

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України: договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу дії статті 759 Цивільного кодексу України: за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що: Відповідач зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату, згідно умов цього Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору: розмір орендної плати в календарний місяць складає 3 250 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ 541 грн. 67коп..

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Договору: Відповідач зобов'язаний вносити орендну плату щомісячно в порядку передоплати до 10-го числа поточного місяця на підставі виставленого рахунку та акту виконаних робіт.

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування вищевказане обладнання, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання-передачі від 1 січня 2010 року (а.с.9).

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України визначено, що: договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Колегія суду зауважує, що пунктом 9.1 Договору Позивач та Відповідач обумовили, що Договір вступає в силу з моменту передачі устаткування Позивачем та діє до 31 грудня 2010 року.

Водночас, в пункті 9.1 Договору Позивач та Відповідач визначили, що за 7 днів до закінчення терміну дії Договору Відповідач повинен заявити про переукладення Договору згідно письмової домовленості.

Відповідно ж до пункту 8.5 Договору: у випадку якщо устаткування не буде передано Позивачу до 5 січня 2011 року Відповідач виплачує Позивачу повну вартість устаткування, згідно ринкової вартості, протягом 3 банківських днів, з моменту закінчення кінцевого терміну передачі устаткування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суду зауважує, що 14 лютого 2011 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію № 58 (а.с.10-11), в якій зазначив про закінчення строку дії Договору та необхідність переукладання Договору оренди на новий строк. Також у даній претензії Позивач попередив Відповідача, що у разі відмови від переукладання Договору Відповідачу слід повернути обладнання до 25 лютого 2011року.

Згодом, листом від 17 березня 2011 року № 98 (а.с. 12) Позивач повідомив Відповідача про розірвання Договору, а також про необхідність передачі представнику Позивача визначеного Договором обладнання до 21 березня 2011 року, та сплати боргу в сумі 28 028 грн. 60 коп..

Вищевказані листи Позивача Відповідач залишив без відповіді та без задоволення. Водночас, Позивач не подавав судам першої та апеляційної інстанції доказів надання Позивачу письмової домовленості на переукладення Договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України: договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено: суб'єкти господарювання, в тому числі підприємці, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору...

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України: кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до 610 Цивільного кодексу України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу дії частини частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статей 526 Цивільного кодексу України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України: одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України: у разі припинення договору найму, наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України: якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Рівненський апеляційний господарський суд наголошує на тому, що пунктом 8.5 Договору сторони передбачили, що у випадку якщо устаткування не буде передано орендодавцеві до 5 січня 2011 року Відповідач виплачує Позивачу повну вартість устаткування, згідно ринкової вартості, протягом 3 банківських днів, з моменту закінчення кінцевого терміну передачі устаткування. Вартість устаткування визначено в акті приймання-передачі обладнання (а.с. 9) і складає 150 800 грн. 00 коп..

Приписами частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що: предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України: у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Враховуючи усе вищеописане, колегія суду зауважує, що сторони в Договорі визначили інший розмір неустойки за несвоєчасне повернення обладнання ніж встановлений законом, та передбачили повну сплату його вартості за умови невчасного повернення майна.

Апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Договір припинив свою дію 31 грудня 2010 року, після закінчення строку дії Договору. Проте Відповідач, всупереч пункту 8.5 Договору, орендоване майно не повернув до 5 січня 2011 року, та письмової домовленості на переукладення Договору не надав.

Враховуючи вищеописане, колегія суду зауважує, що у Відповідача виник обов'язок перед Позивачем виплатити йому повну вартість устаткування протягом трьох банківських днів з моменту закінчення кінцевого терміну передачі устаткування.

Повну ж вартість даного обладнання визначені в: розділі 1 Договору; акті прийому - передачі обладнання в оренду по Договору (а.с. 9)... і складає 150 800 грн. 00 коп..

Враховуючи усе вищевказане, апеляційний господарський суд до висновку, що вимога Позивача про стягнення повної вартості обладнання у розмірі 150 800 грн. 00 коп. є компенсацією за невиконання обов'язку щодо повернення майна (устаткування) оренди, визнається правомірною та підлягає задоволенню; а вимога щодо стягнення неустойки, на підставі частини 2 статті 785 цивільного кодексу України у розмірі 26 000 грн. 00 коп. є безпідставною...

Рівненський апеляційний господарський суд критично оцінює посилання Відповідача у заяві від 15 серпня 2011 року (а.с. 66) та апеляційній скарзі (а.с. 88-89) на продовження дії Договору між сторонами, котрі Відповідач обґрунтував проведення оплат за Договором у 2011 році, та прийняттям цих оплат Позивачем...

Дослідивши докази (а.с. 68-74) наявні в матеріалах справи, колегією суду зазначає, встановлено, що в платіжних дорученнях у графі "Призначення платежу" зазначено, що кошти по них сплачувались на підставі інших правовідносин між сторонами, а саме за вуглекислоту згідно рахунку від 15 березня 2011 року, а не на підставі оспорюваного Договору.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору; ці дані можуть встановлюватись письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників та інших осіб, що беруть участь у судовому засіданні.

Приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що: господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили; визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Також, суд критично оцінює доводи апелянта про те, що Відповідач не мав можливості надати обгрунтований відзив суду першої інстанції в зв'язку з тим, що Позивачем (як вказує Відповідач) не направлено на його адресу документи додані до позовної заяви... По перше, з огляду на такі заперечення, апелянт ними підтвердив факт отримання самої позовної заяви... По друге, з огляду на додані до позову докази, всі ці первинні документи мали були наявними безпосередньо у Відповідача і не могли бути йому невідомі... По третє, судом першої інстанції слухалась дана справа більше трьох місяців (чим порушено строк розгляду даного спору; при продовженні строку розгляду спору, місцевий суд, в своїй ухвалі від 29 червня 2011 року, порушив частину 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України), і за цей час Відповідач не був позбавлений можливістю ознайомитися з матеріалами справи (з доводами до позовної заяви доказами) та надати обгрунтований відзив...

Аналогічно, суд критично ставиться до доводів Відповідача щодо того, що судом першої інстанції не зобов'язано сторони провести звірку взаємних розрахунків... Суд доводить до відома апелянта, що акти звірки не є належними і допустимими доказами, якими встановлюються ті чи інші обставини... Даними доказами є первинні документи, які наявні в матеріалах справи... Для спростування доводів Позивача, Відповідачу необхідно було надати первинні докази повернення обладнання, що орендуються по Договору, а не проводити звірки взаєморозрахунків...

Водночас, з огляду на не подачу витребуваних судом у Відповідача доказів, більш ніж за три місяці, колегія суду критично оцінює незастосування місцевим господарським судом пункту 5 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на усе вказане вище, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, щодо обґрунтованості, заявлених Позивачем вимог в частині стягнення 150 800 грн. 00 коп. вартості обладнання, та не погоджується з висновками щодо безпідставності вимог Позивача в частині стягнення и 26 000 грн. 00 коп. неустойки.

Враховуючи усе вищеописане у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 99,101,103, 105Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Житомирської області від 16 серпня 2011 р. у справі № 18/5007/53/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Глобус" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.