РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"11" липня 2011 р. Справа № 5019/971/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Петухов М.Г.

судді Маціщук А.В. ,

судді Гулова А.Г.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 міської ради на ухвалу господарського суду Рівненської області від 15.06.11 р. у справі № 5019/971/11

за позовом ОСОБА_2 міської ради

до відповідача ОСОБА_2 районної ради

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

15.06.11 р. господарським судом Рівненської області винесено ухвалу у справі № 5019/971/11 за позовом ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_2 районної ради про визнання недійсним рішення № 64 від 22.02.2011 р. «Про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад Корецького району»в частині пунктів 51,93,95, якою провадження у справі було припинено на згідно п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України з тих підстав, що вказаний спір є спором між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а тому підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ОСОБА_2 міською радою подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Рівненської області від 15.06.11 р. з мотиву порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права. Позивач вважає помилковим висновок місцевого суду що дана справа не підлягає вирішенню в господарському суді. В обгрунтування власної позиції позивач вказує на те, що він звернувся до суду із позовом про скасування рішення відповідача, у відповідності до якого відповідач фактично здійснив розпорядження майном, що належить на праві власності позивачу, а отже між сторонами виник спір про право власності на майно, який підвідомчий господарському суду.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що вказаний спір є спором між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, оскільки у спірних правовідносинах сторони не здійснюють владних управлінських функцій.

За таких обставин позивач стверджує, що судом першої інстанції було безпідставно припинено провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу ввжає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до господарського суду Рівненської області.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не зявився, направив апеляцыйному суду заяву заяву в якый просить апеляційної скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу господарського суду без змін. Також просить розглядати справи без участы свого представника.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши дану судом першої інстанції юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу місцевого суду слід скасувати з наступних підстав.

З матеріалів що вбачається, що ОСОБА_2 міська рада звернулась в господарський суд Рівненської області до ОСОБА_2 районної ради з позовом про визнання недійсним рішення № 64 від 22.02.2011 р. «Про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад Корецького району»в частині пунктів 51,93,95 згідно яких, до переліку обєктів спільної власності територіальних громад Корецького району включено майно, яке є власністю територіальної громади м.Корця.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15.06.2011 р. провадження у справі № 5019/971/11 припинено на підставі ч.1 п.1 ст.80 ГПК України.

Згідно ч.1 п.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Господарський суд, припиняючи провадження у справі, дійшов висновку, що спір між сторонами не підлягає вирішенню у господарських судах України і повинен розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши обставини справи, колегія не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 ГПК України визначено :

Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті З КАС України під терміном «справа адміністративної юрисдикції», слід розуміти переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В рекомендаціях від 27.06.2007 №04-5/120 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам Вищим господарським судом України було розяснено, що з господарськими спорами можуть пересікатися категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 частини першої статті 17 КАС України, а саме:

а) спори суб'єкта господарювання із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження

рішень, дій чи бездіяльності останнього;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; в) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено статтею З КАС України, згідно з якою це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває "при здійсненні управлінських функцій" і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень і, отже, спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Таким чином, від справ господарської юрисдикції за участю суб'єктів господарської діяльності і суб'єктів владних повноважень адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

В п.5.3. Рекомендацій Вищого господарського суду України наведено перелік категорій справ, які не відносяться до розгляду компетенції господарських судів, зокрема спори:

а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії),

ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність, за умови, що оскаржуваний акт згідно із законодавством України є обов'язковим до виконання;

б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, врегульованими господарським договором;

в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління;

г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Рішення ОСОБА_2 районної ради № 64 від 22.02.2011 р. «Про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад Корецького району»є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом) який не адресований ОСОБА_2 міській раді.

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що позовні вимоги до ОСОБА_2 районної ради не є пов'язаними із здійсненням ним владних управлінських функцій по відношенню до позивача, а обставини, які наводить позивач у позовній заяві, не належать до публічно-правових відносин.

Згідно з пунктом 3 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 № 04-5/120 при вирішенні питань підвідомчості спорів необхідно виходити з визначень, наведених у статті З Господарського кодексу України, а саме: господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема за таких умов: а) участь у спорі суб'єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, згідно з вказаною вище Рекомендацією, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані зокрема з захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

Предметом спору в даній справі є рішення, яке по суті стосується права власності на об'єкти нерухомого майна. Тобто, між сторонами фактично існує спір про право власності, який не має ознак спору адміністративної юрисдикції, а отже повинен розглядатися саме господарським судом.

За наведених обставин оскаржувана ухвала господарського суду Рівненської області від 15.06.2011 р. про припинення провадження у справі №5019/971/11 підлягає скасуванню. Апеляційну скаргу слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 101,103-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради задоволити .

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 15.06.2011 р. про припинення провадження у справі №5019/971/11 скасувати.

2. Справу № 5019/971/11 передати на розгляд в господарський суд Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.