ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" січня 2011 р. Справа № Б-48/178-07

вх. № 11959/2-48

Суддя господарського суду Мамалуй О.О.

при секретарі судового засідання Яновська А.С.

за участю:

ліквідатора ХОВО ТМ "Харківтеплоенерго" - ОСОБА_1;

представник ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" - ОСОБА_2 - дов.

Розглянувши скаргу ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України на дії ліквідатора №31/10-3044 від 26.03.2008р. (вх. №4649 від 31.03.2008р.)

по справі за заявою ХОВ об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго", м. Харків

до ХОВ об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду від 10.12.2007 р. ХОВО „Харківтеплоенерго визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1

Від ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України надійшла скарга на дії ліквідатора №31/10-3044 від 26.03.2008р. (вх. №4649 від 31.03.2008р.), в якій він просить суд визнати неправомірним дії ліквідатора по ухиленню від розгляду грошових вимог ДК "Газ України" та включити в реєстр вимог кредиторів грошові вимоги ДК "Газ України" до ХОВО ТМ "Харківтеплоенерго" в сумі 267306368,27 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.06.2008 р. було відмовлено ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України у задоволенні скарги на дії ліквідатора.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2008 р. апеляційну скаргу ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України на ухвалу господарського суду від 11.06.2008р. залишено без задоволення, ухвалу без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2009 р. касаційну скаргу задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2008 р. та ухвалу господарського суду Харківської області від 11.06.2008 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області в частині розгляду грошових вимог ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України.

В звязку з надходженням касаційної скарги на постанову Вищого господарського суду України, справу було направлено Верховного суду України. Ухвалою Верховного суду України від 18.06.2009 р. в прийнятті касаційної скарги ХОВО „Харківтеплоенерго на постанову Вищого господарського суду від 24.03.2009 р. відмовлено. Ухвалою Верховного суду України від 30.07.2009 р. повторну касаційну скаргу ХОВО „Харківтеплоенерго на постанову Вищого господарського суду від 24.03.2009 р. повернуто без розгляду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2010 р. було відмовлено ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України в задоволенні скарги. Постановою Вищого господарського суду України від 16.07.2010 р. ухвалу господарського суду Харківської області від 21.04.2010 р. скасовано, справу передано до господарського суду для розгляду грошових вимог ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України по суті.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.09.2010 р. призначено розгляд справи в частині грошових вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у новому складі суду.

У судовому засіданні представник кредитора підтримав скаргу у повному обсязі, просив зобовязати ліквідатора включити вимоги кредитора до реєстру вимог кредиторів.

Ліквідатор проти скарги заперечив, надав додаткові пояснення у справі, в яких наполягав на пропуску кредитором строків заявлення вимог до банкрута, через що останні, на думку ліквідатора, є погашеними на підставі ч. 5 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Ухвалою Господарського суду Харківської обл. від 14.11.2007 р. порушено провадження у справі про банкрутство Харківського обласного виробничого обєднання теплових мереж «Харківтеплоенерго» за процедурою, передбаченою ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Харківської області від 10.12.2007р. Харківське обласне виробниче обєднання теплових мереж «Харківтеплоенерго» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1 На виконання вимог зазначеної постанови 15.12.2007 р. офіційному друкованому виданні газеті «Голос України»(№№ 236-237) ліквідатором надруковано оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Кредитор ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії ліквідатора № 31/10-3044 від 26.03.2008р. (вх. № 4649 від 31.03.2008р.). У скарзі зазначено, що після публікації оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури кредитор звернувся до ліквідатора з претензією від 11.01.2008р. про сплату боргу у загальній сумі 267306368,27 грн. Однак, від ліквідатора не надійшло повідомлення про результати розгляду зазначених вимог.

Листом № 170/04 від 21.04.2008р. ліквідатор повідомив кредитора та суд про відмову у задоволенні вимог, заявлених у претензії про сплату боргу від 11.01.2008р. у звязку з пропуском строку, передбаченого ч. 3 ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Матеріалами справи підтверджується і скаржником не спростовано, що представником ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_3 відправлено претензію кредитора про сплату боргу від 11.01.2008р. за допомогою курєрської служби TNT (ТОВ «Аеро-Експрес») 20.03.2008р., яка отримана представником боржника 21.03.2008р., тобто більше ніж чим через два місяці після закінчення місячного строку на заявлення претензій кредиторів, передбаченого ч. 3 ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Це, зокрема, підтверджується листом ТОВ «Аеро-Експрес» від 01.04.2008р., направленим на адресу ліквідатора, поясненнями курєрської служби та її представника у судовому засіданні, внутрішніми реєстрами ТОВ «Аеро-Експрес», які фіксують момент прийняття документів на відправку та їх відправлення.

Надана кредитором накладна TNT №GD 225958116 WW, в якій проставлено дату відправлення «11.01.2008р.» не приймається судом до уваги, оскільки зазначена дата відправки не підтверджується іншими доказами у справі. Зокрема, у поясненнях курєрської служби вказано, що зазначена накладна є самокопіюючою і складається одночасно у чотирьох екземплярах, тобто дата відправлення, проставлена на накладній, відображається на інших екземплярах. Примірник, які залишились у ліквідатора і ТОВ «Аеро-Експрес»дати відправки не містять. Крім того, представник курєрської служби вказав, що працівник ТОВ «Аеро-Експрес», який приймав на відправлення претензію кредитора від 11.01.2008р., не поставив на накладній дату, про що надав роботодавцеві відповідні пояснення. Слід також зазначити, що кредитор документів, які б підтверджували оплату ним послуг курєрської служби, в яких також фіксується дата відправлення пошти, не надав. Також суд не враховує надані кредитором письмові пояснення колишнього працівника курєрської служби TNT ОСОБА_4 про те, що претензію кредитора вона прийняла на відправку 11.01.2008р., але відправила лише 20.03.2008р. через особисті мотиви, оскільки ці пояснення спростовуються іншими доказами у справі.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що кредитор заявив свої вимоги до боржника з пропуском встановленого законом місячного строку. Вищий господарський суд України у постанові від 24.03.2009 р. у справі № Б-48/178-07 вказує, що в ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відсутнє правило, закріплене у ст. 14 Закону щодо погашення несвоєчасно заявлених або не заявлених вимог конкурсних кредиторів. Крім того, ст. 14 Закону стосується процедури розпорядження майном, тоді як у банкрутстві боржника за правилами ст. 51 Закону така процедура не вводиться. Отже правила ст. 14 закону не розповсюджується на спеціальну процедуру банкрутства боржника за ініціативою самого боржника в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Стаття 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не вирішує питання про правові наслідки пропуску строку на заявлення претензії до боржника. Правові наслідки пропущення строку на заявлення вимог до банкрута визначені у ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до ч. 5 зазначеної статті вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними. Вказана норма є загальною і має застосовуватись, зокрема, і до процедури банкрутства в порядку ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Аналогічна позиція приведена у постановах Вищого господарського суду України від 26.04.06 у справі № Б26/6/03, від 01.08.07 у справі № 24/925-б, від 12.03.08 у справі № Б-39/131-06.

Суд також враховує те, що вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» були заявлені кредитором до порушення справи про банкрутство у процесі здійснення ліквідаційної процедури. Законодавство України чітко розмежовує процедуру ліквідації підприємства за власною ініціативою, яка врегульована Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, і процедуру ліквідації підприємства в межах провадження справи про банкрутство, що унормована Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зазначений закон не містить приписів, які дозволяють кредиторові, який повідомив про свої вимоги ліквідаційну комісію боржника, не заявляти свої вимоги в межах процедури про банкрутство і не повязують між собою заявлення вимог кредитора в межах ліквідаційної процедури і справи про банкрутство. З огляду на це, до реєстру вимог кредиторів можуть бути включені лише ті вимоги, які заявлені саме в межах процедури банкрутства, а кредитор зобовязаний заявити ці вимоги в порядку, передбаченому ст. 51 Закону.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що дії ліквідатора щодо відмови у задоволенні вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» відповідають вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а скарга ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 22-34, 51 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України в задоволенні скарги.

2. Ухвалу направити ліквідатору, ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України. скарг

Суддя Мамалуй О.О.