ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2011 р.
Справа №18/1262/11

за позовом Carbon Products International (Management) Limited /
Карбон Продактс Інтернешнл
(Менеджмент) Лімітед, PO Box 95, 2A Lord Street,
Douglas Isle of Man / а/с 95, вул. Лорд 2А, Дуглас,
Остров Мен

до Відкритого акціонерного товариства
"Кременчуцький завод технічного
вуглецю", вул.Свіштовська, 4,
м.Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 577 928,47 грн

.

Головуючий суддя Киричук О.А.

суддя Безрук Т.М.
суддя
Кульбако М.М.

Представники сторін:

від позивача: Никифоров О.В., дов. від
24.03.10 р. № 2576

від відповідача: Пшеничний О.Л. дов. від
21.12.10 р.

Розглядається позовна заява про
стягнення 577 928,47 грн., у тому числі 429 479
грн. інфляційних та 3% річних в розмірі
148 448,87 грн., нарахованих за несвоєчасне
виконання відповідачем зобов'язань.

Відповідно до ухвали від 28.07.11 р.
розгляд справи було зупинено до
розгляду господарським судом
Донецької області заяви про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
від 05.05.2010р. № 20/76.

Ухвалою від 23.09.11 р. провадження у
справі поновлено.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що право вимагати
грошові суми виникло у позивача
відповідно до статті 1052 ЦК України,
згідно якої у разі невиконання
позичальником обов'язків, встановлених
договором позики, щодо забезпечення
повернення позики, а також у разі
втрати забезпечення виконання
зобов'язання або погіршення його умов
за обставин, за які позикодавець не
несе відповідальності, позикодавець
має право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу,
якщо інше не встановлено договором; що
відповідну вимогу представником
позивача було направлено на адресу
відповідача 11 січня 2010 року, отримано
її було 18 січня 2010 року і відповідно до
статті 530 ЦК України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства. Отже, позивач вважає, що
відповідач мав виконати вимогу до 25
січня 2010 року (включно), а з 26 січня 2010
має обчислюватись прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти позову заперечує, посилаючись,
зокрема, на те, що на дату, від якої
позивач розраховує розмір індексу
інфляції та трьох відсотків річних, а
саме з 18 січня 2010 року, термін виконання
зобов'язань, пов'язаних з виплатою
вартості облігацій, емітованих
відповідачем, та відсотків за ними, не
настав, оскільки погашення облігацій,
емітованих відповідачем, повинно було
здійснюватись з 28.07.2014 року по 27.03.2015
року. Розірвання за рішенням суду
договору поруки само по собі не є
підставою для дострокового виконання
зобов'язань з викупу облігацій та
доходу за ними. Розриваючи договір
поруки, суд не встановив обов'язку для
відповідача достроково викупити ці
облігації та доход за ними.

Як зазначає відповідач, вимога, на яку
посилається позивач як на підставу для
сплати трьох процентів річних та
індексу інфляції, стосувалась
дострокового викупу облігацій та
доходу за облігаціями. При цьому,
господарський суд Донецької області,
на рішення якого посилається позивач,
задовольняючи вимогу щодо
дострокового викупу облігацій,
послався на приписи ст.ст. 1052,1048 ЦК
України.

На думку відповідача, за таких умов,
вимоги позивача, які заявлені в даному
позові з посиланням на приписи ст. 625 ЦК
України, є безпідставними.

Відповідно до ст. 22 ГПК України
позивачем подана заява про збільшення
розміру позовних вимог (вх. № 8469д від
23.05.11 р.), а саме збільшено розмір 3 %
річних на 36024,08 грн. та інфляційні
нарахування на 119797,32 грн.

Таким чином, загальна сума, яка
заявлена позивачем до стягнення та
розглядається судом по даній справі
становить 733749,87 грн.

Позивачем надані письмові пояснення
щодо розрахунку індексу інфляції (вх..№
10772д від 05.07.11 р.).

Відповідачем надана заява про
відстрочку виконання рішення (вх..№
15961д від 11.10.11 р.).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив.

При розгляді справи між тими ж
сторонами, внаслідок якої з
відповідача було стягнуто 5 314 694,00 грн.
(справа № 20/76), судом розглядалася
вимога про достроковий викуп облігацій
та виплату доходу за ними. На цю вимогу
є посилання в постанові Донецького
апеляційного господарського суду від
30.06.2010 року як на підставу виникнення у
відповідача перед позивачем грошового
зобов'язання, а саме сплатити суму
грошових коштів у розмірі 5 314 694,00 грн.
Означене рішення залишене в силі Вищим
господарським судом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Саме з дати, коли сплив семиденний
строк, відповідач є таким, що
прострочив виконання зобов'язання.
Цією датою є 26.01.2010 року, оскільки 18.01.2010
року відповідачем було отримано
відповідну вимогу.

Згідно із ч. 2 ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Отже, наявна у матеріалах справи вимога
є правомірною, такою, що зумовила дату,
з якою зобов'язання щодо виплати 5 314 694,00
грн. вважається простроченим.

Так, у інформаційному листі Вищого
господарського України від 15.03.2011 p. N
01-06/249 щодо правових позицій ВС України
зазначено: "Наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін договору, не
звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
Цивільного кодексу України".

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, заперечення відповідача
не приймаються судом до уваги, а
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно розрахунків позивача загальна
сума інфляційних нарахувань та 3%
річних становить 549276,92 грн. та 184472,95 грн.
відповідно.

Контррозрахунку нарахованих позивачем
сум, відповідачем не надано.

При здійсненні розрахунку інфляційних
нарахувань, позивачем не враховані
рекомендації Верховного суду України
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ (лист ВСУ від 03.04.1997р. № 62-97р), а
саме безпідставно враховано індекс
інфляції за січень 2010 р. (з урахуванням
дати виникнення грошового
зобов'язання). При цьому, зміст заяви
про збільшення розміру позовних вимог
свідчить про нарахування позивачем
індексу інфляції та 3% річних станом на
27.04.11 р. (27.04.11 р.- остання сплата 4284983,01
грн. на виконання рішення суду) без
врахування індексу інфляції за квітень
2011 р. в самому розрахунку. Судом також
встановлено помилкове врахування
позивачем меншого індексу інфляції за
лютий 2011 р. (в розрахунку замість 1,009
взято коефіцієнт 1,003).

При перевірці розрахунків позивача,
суд приймає до уваги зазначені вище
обставини та виходить з того, що
загальна сума інфляційних нарахувань,
яка заявлена до стягнення, не
перевищує інфляційні збитки з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача про надання відстрочки
виконання судового рішення, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 1.1 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 12.09.96 р. №
02-5/333 «Про деякі питання практики
застосування статті 121 ГПК України»,
відстрочка -це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається судом.

Як зазначає відповідач в заяві про
відстрочку виконання судового рішення,
при вирішенні питання про відстрочку,
повинні враховуватися матеріальні
інтереси обох сторін, як позивача так і
відповідача, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

З огляду на додану до матеріалів справи
фінансову звітність ВАТ "Кременчуцький
завод технічного вуглецю" за другий
квартал 2011 р., яка свідчить про те, що за
2 квартал 2011 р. чистий прибуток
підприємства склав близько 10000000 грн.,
суд не приймає до уваги довідку
відповідача про тяжке фінансове
становище в обґрунтування надання
відстрочки судового рішення. За даних
обставин, суд не вбачає підстав для
відстрочки виконання рішення в порядку
ст. 84 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-84 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Кременчуцький завод
технічного вуглецю" (вул.Свіштовська, 4,
м.Кременчук, Полтавська область, 39600,
) на користь Carbon Products International
(Management) Limited / Карбон Продактс
Інтернешнл (Менеджмент) Лімітед (PO Box 95,
2A Lord Street, Douglas Isle of Man / а/с 95, вул. Лорд 2А,
Дуглас, Острів Мен, Isle of Man Bank Limited (IOMB), 2
Athol Street, Douglas, Isle of Man, IM99 1AN; account number 40229566 /
Айл оф Мен Бенк Лімітед (ІОМВ), вул.Атол,
2, Дуглас, Острів Мен, ІМ99 1AN рахунок
номер 40229566, свідоцтво про державну
реєстрацію №107644С) інфляційні втрати у
розмірі 549276,92 грн., три проценти річних
у розмірі 184472,95 грн., витрати по сплаті
державного мита у розмірі 7337,50 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у
розмірі 236,00 грн.

3. Відмовити в задоволенні заяви ВАТ
"Кременчуцький завод технічного
вуглецю" про відстрочку виконання
судового рішення.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Головуючий суддя
О.А.Киричук

Суддя
Т.М.Безрук

Суддя
М.М. Кульбако