ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" червня 2011 р. Справа № 5019/67/11

За позовом Заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та звязку України уповноваженим органом якого виступає Дочірнє підприємство «Рівненський облавтодор»Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України»

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автошлях»

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ярівський гранкар'єр»

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: фізична особа ОСОБА_3

про стягнення коштів в сумі 7489257 грн. 76 коп.

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники:

від прокуратури : ОСОБА_4

від Міністерства транспорту та зв'язку: не з'явився;

від Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор»ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»: ОСОБА_5 (довіреність № 6/3-11 від 05.02.2011 року);

від ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»: ОСОБА_6 (довіреність у справі);

від ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»: ОСОБА_7 (довіреність № 01 від 15 березня 2010 року);

від третьої особи на стороні позивача: директор ОСОБА_8;

від третьої особи на стороні відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Технічна фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду», диск CD-R, серійний номер 122LH-14575.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Рівненської області звернувся до господарського суду Рівненської області в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та звязку України уповноваженим органом якого виступає Дочірнє підприємство «Рівненський облавтодор»Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України»з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ярівський гранкар'єр»про стягнення коштів в розмірі 7489257,76 грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема, посилається на те, що на підставі рішення тендерного комітету ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»від 03.06.2003 року між компанією та переможцем торгів ТОВ «Автошлях»23.06.2003 року було укладено договір №34/7 купівлі-продажу комплексу технологічного обладнання «Гранітний кар'єр», оплату вартості комплексу технологічного обладнання «Гранітний кар'єр»в сумі 7489257,76 грн. було проведено за бюджетні кошти.

Згідно Постанови Вищого господарського суду України від 06.10.2010 року в справі №15/67 за позовом ЗАТ «Ярівський гранкарєр»до Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор»ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»було витребувано від ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»на користь ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»цілісний майновий комплекс «Гранітний кар'єр». За висновком колегії суддів ВГСУ, викладеним у Постанові від 06.10.2010 року, підставою витребування був факт вибуття комплексу поза волею ЗАТ «Ярівський гранкар'єр». Такий висновок обгрунтований тим, що попередньо, 23.06.2003 року, комплекс був проданий покупцю - ТОВ «Галтехресурс» продавцем ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»від імені якого договір підписував директор, який діяв з перевищенням повноважень без належного погодження такого відчуження загальними зборами акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр». Безоплатним витребуванням комплексу у добросовісного набувача - ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» останньому було нанесено збитки у розмірі суми коштів, які ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»сплатило 23.06.2003 року під час укладення договору купівлі-продажу комплексу технологічного обладнання ««Гранітний кар'єр»№34/7, які позивач і просить стягнути з ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»оскільки шкоду заподіяно з вини його працівника.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити та, зокрема, заперечив щодо наявності у заступника прокурора повноважень бути позивачем в даній справі, також зазначив, що під час підписання Договору купівлі-продажу комплексу технологічного обладнання «Гранітний кар'єр»від 23.06.2003 року ОСОБА_3 діяв поза рамками трудових (службових) обовязків, оскільки товариство його на таке підписання не уповноважувало.

Ухвалою Господарського суду міста Рівненської області від 22.02.2011 року за ініціативою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автошлях»виключивши його з числа третіх осіб які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: фізичну особу ОСОБА_3.

Ухвалою Господарського суду міста Рівненської області від 02.03.2011 року виправлено допущену описку, виклавши пункт 3 резолютивної частини Ухвали господарського суду Рівненської області від 22.02.2011 року: «залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автошлях».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автошлях» в наданих суду письмових поясненнях повністю підтримує позовні вимоги та просить суд їх задоволити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа ОСОБА_3 в наданих суду письмових поясненнях не заперечив щодо факту підписання ним 23.06.2003 року від імені ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ярівський гранкар'єр»договору купівлі продажу цілісного майнового комплексу «Гранітний карєр»з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галтехресурс». По суті спору пояснив, що кошти отримані від реалізації будівлі цілісного майнового комплексу «Гранітний кар'єр»за договором від 23.06.2003 року були використані для потреб ЗАТ «Ярівський гранкар'єр». 24.05.2011 року через канцелярію суду подав заяву від 24.05.2011 року про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні 02.03.2011 року сторонами було подано спільну заяву про продовження строку вирішення спору у справі № 5019/67/11 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

22.02.2011 року через канцелярію господарського суду Рівненської області представником позивача ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»подано клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду», для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 1221h-14575.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарській суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки визначені зокрема ст.2 ГПК України, яка передбачає обов`язок господарського суду порушувати справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частина 2 ст.2 ГПК України зобов`язує прокурора самостійно визначати, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовувати необхідність їх захисту, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Отже за змістом п.2 ст.121 Конституції України та ст.2 ГПК України, обсягу наданих прокурору ст.29 ГПК України прав, представництво прокуратурою інтересів держави у господарському суді є одним із видів представництва в суді, яке за своєю правовою природою є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 у справі №1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) зазначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

23.06.2003 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Ярівський гранкар'єр»(за договором - Продавець) в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галтехресурс»(за договором - Покупець) було укладено договір купівлі продажу (том І а.с.94-12). Відповідно до п.1.1. Договору Продавець продає, а Покупець купує будівлі цілісного майнового комплексу «Гранітний карєр»(Рівненська область, с.Томашгород, вул.Зелена,70) (обєкти нерухомого майна, технологічні лінії, приміщення та інше майно, вказане в накладних підписаних і завірених сторонами). Відповідно до п.2.2. Договору вартість майнового комплексу 3570833,22 грн.. Підставою укладення цього договору був Протокол-рішення №2 (витяг з протоколу-рішення) зборів акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»від 25 травня 2003 року (том І а.с.27).

24.06.2003 року на підставі договору купівлі-продажу будівлі цілісного майнового комплексу «Гранітний карєр»були відчужені TOB «Галтехресурс»на користь TOB «Автошлях».

25.06.2003 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автошлях»(Продавець) та ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»в інтересах Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор»(Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №34/7 (ОСОБА_5 І а.с.9-12). Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобовязався передати у власність Покупця комплекс технологічного обладнання «Гранітний карєр» (комплекс технологічного обладнання) згідно Додатку №1 Специфікація до Договору, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити комплекс технологічного обладнання. Відповідно до п.1.2. Договору Покупець здійснює закупівлю комплексу технологічного обладнання за державні кошти відповідно до вимог Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти». Продавець є переможцем процедури закупівлі комплексу технологічного обладнання за державні кошти згідно рішення тендерного комітету від 03.06.2003 року № 01/04-ТО. Відповідно до п.2.1. Договору ціна комплексу технологічного обладнання становить 7489257,76 грн..

06.10.2010 року постановою Вищого господарського суду України в справі №15/67 за позовом ЗАТ «Ярівський гранкарєр»до дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор»ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»визнано право власності ЗАТ «Ярівський гранкар'єр» на цілісний майновий комплекс «Гранітний кар'єр»(об'єкти нерухомого майна, технологічні лінії та інше майно), що знаходиться за адресою: вул.Зелена, 70, смт.Томашгород, Рокитнівського району, Рівненської області та витребувано від ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»на користь ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»цілісний майновий комплекс «Гранітний кар'єр»(об'єкти нерухомого майна, технологічні лінії та інше майно), що знаходиться за адресою: вул.Зелена,70, смт.Томашгород, Рокитнівського району, Рівненської області.

При прийнятті Постанови враховувалися факти, встановлені рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27.12.2005 року, яким було встановлено що рішення зборів акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»від 25 травня 2003 року не відбувались, що директор ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»в порушення Статуту та Закону України «Про господарські товариства», який одноособово, без рішення загальних зборів акціонерів здійснив відчуження майна товариства та звернувся до Державного комітету природних ресурсів України про скасування спеціального дозволу на користування надрами №2958 від .04.2003 року. Такі дії директора Рокитнівським районним судом були визнані неправомірними.

Також було прийнято до уваги факти, які встановлені рішенням господарського суду Рівненської області у справі № 19/43 від 09.06.2008 року. Зазначеним судовим рішенням було визнано недійсним Рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»від 25 травня 2003 року оформлене Протоколом-рішенням №2, так суд встановив відсутність публікації в місцевій пресі та офіційних друкованих виданнях про порядок денний та місце проведення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»25.05.2003 року, відсутність реєстру акціонерів під час проведення зазначених зборів.

За приписами статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктивний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається. Отже, обов'язковою умовою преюдиціальності щодо сторін є повна тотожність суб'єктивного складу спору.

Під час прийняття Постанови Вищого господарського суду України від 06 жовтня 2010 року в справі №15/67 про витребування від ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»на користь ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»цілісний майновий комплекс «Гранітний кар'єр»колегією суддів Вищого господарського суду України було встановлено, що спірне майно вибуло з володіння ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»не з його волі, за таких обставин за висновком колегії ЗАТ «Ярівський гранкарєр»було вірно обраний спосіб захисту, тобто пред'явлення віндикаційного позову та позову про визнання права власності на спірне майно.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається про те, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Стаття 388 названого Кодексу встановлює порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача. Так, приписами вказаної статті унормовано, у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки відповідно до чинного законодавства правом вимагати застосування двохсторонньої реституції наділена лише сторона за договором, третя особа лише має право вимагати відшкодування збитків винною стороною.

В Узагальненнях Верхового Суду України від 24.11.2008 року «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними»зазначено, що у разі задоволення віндикаційного позову суд повинен вирішити питання про відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат на придбання майна. Такі витрати має бути стягнено зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином, або з особи, яка є винною в недійсності правочину.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Положеннями ст.22 Цивільного кодексу передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Крім терміну «реальні збитки»в законодавстві зустрічається поняття «фактична шкода» та «прямий збиток», усі ці поняття обумовлюють саме реальні збитки, тобто фактичні витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені.

В силу вимог цивільного законодавства для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; шкідливий результат такої поведінки (збитків); причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина особи, яка заподіяла збитки.

За статтею 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У пункті 6 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди»№04-5/239 від 29.12.2007 року зазначено, що за загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України) виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи також встановлюється установчими документами та законом. На підставі ст.97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариства є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно п.8.2.6. Статуту ЗАТ «Ярівський гранкар'єр», зареєстрованого 19.02.2002 року розпорядженням голови Рокитнівської районної державної адміністрації (в редакції станом на дату укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2003 року) (ОСОБА_5 І а.с.48-57) повідомлення про проведення загальних зборів акціонерів та порядок денний цих зборів здійснюється директором товариства.

За приписами ч.2 ст.35 ГПК України не підлягає доведенню при вирішенні даного спору факт неправомірності дій директора ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»ОСОБА_3 при підписанні останнім 23.06.2003 року договору купівлі продажу будівлі цілісного майнового комплексу «Гранітний карєр»без отримання погодження на таке відчуження від загальних зборів акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр», оскільки такий висновок міститься у рішенні Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27.12.2005 року. В якому, зокрема, зазначено, що рішення зборів акціонерів ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»від 25 травня 2003 року не відбувались, що директор ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»в порушення Статуту та Закону України «Про господарські товариства»одноособово, без рішення загальних зборів акціонерів здійснив відчуження майна товариства. Такі дії директора Рокитнівським районним судом були визнані неправомірними.

Також за приписами ч.2 ст.35 ГПК України не підлягає доведенню при вирішенні даного спору факт нанесення збитків позивачу та причинний зв'язок між неправомірністю дій директора ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»ОСОБА_3 та фактом нанесення збитків позивачу, оскільки Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2010 року в справі № 15/67 цілісний майновий комплекс «Гранітний кар'єр»був витребуваний від ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»на користь ЗАТ «Ярівський гранкар'єр», при цьому підставою витребування був той факт, що спірне майно вибуло з володіння ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»не з його волі, оскільки директор ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»в порушення Статуту та Закону України «Про господарські товариства», одноособово, без рішення загальних зборів акціонерів здійснив відчуження майна товариства.

Відповідно до частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оплата ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»вартості цілісного майнового комплексу «Гранітний кар'єр»на користь ТОВ «Автошлях»в сумі 7489257,76 коп. підтверджується платіжним дорученням № 44 від 26.06.2003 року (ОСОБА_5 І а.с.117), випискою з рахунку №0304 за 26.06.2003 року (ОСОБА_5 І а.с.118), реєстрами фінансових зобовязань розпорядників коштів бюджету від 26.06.2003 року (ОСОБА_5 І а.с.119-120).

З огляду на вищевказане суд приходить до висновку про підставність задоволення позовних вимог.

В матеріалах справи знаходяться заява відповідача про застосування позовної давності (том 1, а.с. 146) до вимог позивача, в якій відповідач початок перебігу позовної давності обраховує з моменту укладання ЗАТ «Ярівський гранкар'єр»в особі директора ОСОБА_3 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу «Гранітний кар'єр»(тобто 23 червня 2003 року).

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

До спорів про відшкодування збитків слід застосовувати загальний строк позовної давності у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.3 ст.267 зазначеного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як свідчать матеріали справи ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»довідався про факт нанесення йому збитків 06.10.2010 року на момент винесення Постанови Вищого господарського суду України в справі № 15/67 про витребування цілісного майнового комплексу «Гранітний кар'єр»від ДП «Рівненський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»на користь ЗАТ «Ярівський гранкар'єр». Таким чином, перебіг позовної давності по стягненню збитків у позивача почався 06.10.2010 року.

Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності, встановлений п.1 ч.1 ст.261 ЦК України, позивачем не пропущений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор»Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України»задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ярівський гранкар'єр»(34240, Рівненська область, Рокитнівський район, смт.Томашгород, р/р НОМЕР_1 в ОПРВ «Ощадбанк», МФО 333368, або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, ) на користь Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор»Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України»(33028, м.Рівне, вул.Остафова,7 р/р 0780 в РОФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 333012, ) кошти в сумі 7489257,76 грн..

3. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ярівський гранкар'єр»(34240, Рівненська область, Рокитнівський район, смт.Томашгород, р/р НОМЕР_1 в ОПРВ «Ощадбанк», МФО 333368, або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, ) в дохід державного бюджету державне мито в розмірі 25500,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн..

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення суддею підписаний «20»червня 2011 року