ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2011 року Справа № 14/19-10

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко А.К. - доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Антоніка С.Г.

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №01-026-25 від 04.01.11;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №2 від 11.01.10

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2011р. у справі № 14/19-10

за позовом відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" м. Алчевськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" м. Дніпропетровськ

про стягнення 240 539 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2011р. (суддя Панна С.П.) відмовлено відкритому акціонерному товариству "Алчевський металургійний комбінат" у позові про стягнення 240 539 грн.

Не погодившись з рішенням суду відкрите акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" просить його скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" вважає рішення законним і обґрунтованим та просить його залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд

ВСТАНОВИВ:

28.07.2009 року між позивачем і відповідачем був укладений договір № 078/899, відповідно до якого відповідач зобов'язався поставити, а позивач- прийняти й сплатити вартість чотирьох циліндрів гідравлічних ч. 8-64914 сб. (далі за текстом - циліндри). Зобов'язання сторін договору щодо поставки і оплати циліндрів були виконані в повному обсязі.

Відповідач не є виробником вищезазначених циліндрів. Всі чотири циліндри були виготовлені за замовленням відповідача приватним підприємством "Маркаліт", що підтверджується відповідним актом випробувань циліндрів від 31.08.09 року, складеним приватним підприємством "Маркаліт", в якому прямо зазначено, що циліндри були виготовлені приватним підприємством "Маркаліт" для товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" (т.1, а.с.57).

Поставлені відповідачем гідравлічні циліндри були встановлені позивачем на чистову кліть "Кварто", яка використовується при прокатці листового металу. В ході роботи чистової кліті "Кварто" 12.09.09.року сталася аварія, в результаті якої циліндри вийшли з ладу.

Позивач вказує, що причиною виходу з ладу циліндрів є невідповідність конструкції вимогам креслення (непроектна фіксація штока з поршнем гідроциліндра, що призвело до їх роз'єднання і мимовільного опускання проводки). При цьому відкрите акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" посилається на складений ним акт про приховані недоліки від 14.09.09 р. № 103 та акт розслідування аварії від 16.09.09 р.

Позивач розподіляє збитки на три групи (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог):

- втрати виробництва 160 560 грн.

- витрати на трудові та матеріальні ресурси, задіяні в процесі ліквідації аварії 25 153 грн. 43 коп.

- втрата прибутку при падінні реалізації товарної продукції 54 825 грн. (т.2, а.с.5-8)

У відповідності з п. 8 договору, за яким здійснювалась поставка циліндрів, приймання продукції за кількістю та якістю проводиться відповідно до Інструкцій П-6, П-7. Приймання продукції (циліндрів) за якістю провадилось позивачем згідно Інструкції П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966, у п. 19 якої зазначено, що представник виробника (відправника) повинен мати посвідчення на право участі у визначенні якості та комплектності продукції, що надійшла до одержувача.

Для участі у прийманні продукції повинні виділятися особи, компетентні (за родом роботи, за освітою, за досвідом трудової діяльності) у питаннях визначення якості та комплектності продукції, що підлягає прийманню (п.22 Інструкції П-7).

Від відповідача акт про приховані недоліки від 14.09.09 підписаний заступником директора товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" ОСОБА_4

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4 не мав відповідних повноважень щодо представництва товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" під час складання позивачем акту про приховані недоліки № 103.

Сторонами не надано доказів, що заступник директора товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" ОСОБА_4 є спеціалістом, який володіє спеціальними вміннями та знаннями, що дозволяють визначити невідповідність конструкції циліндрів вимогам креслення.

В акті розслідування аварії від 16.09.09 зазначено, що до складу комісії включено головного інженера товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" ОСОБА_5 Між тим акт розслідування аварії з боку головного інженера товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" ОСОБА_5 взагалі не підписаний; цей акт містить окрему думку заступника директора товариства з обмеженою відповідальністю "Южмост-2" ОСОБА_4, викладену 17.09.09, тобто вже після складання акту.

Таким чином акт про приховані недоліки від 14.09.09 № 103 і акт розслідування аварії від 16.09.09 не мають доказової сили.

Як вбачається з матеріалів справи циліндри пройшли випробування на відповідність встановленим технічним стандартам, що підтверджується актом випробувань виробника приватного підприємства "Маркаліт" від 31.08.09

Згідно ч.1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Ухвалою від 17.12.10 господарський суд призначив судово-економічну експертизу у конкретній справі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в рішенні господарський суд вказує на відсутність підтвердження закупівлі позивачем матеріалів, що підтверджують матеріальні витрати, які зазнав позивач внаслідок аварії. Натомість в експертному висновку вказано, що сума збитків у розмірі 25 153 грн. 43 коп. (витрати на трудові та матеріальні ресурси) буде документально обґрунтованою при умові надання підтверджуючих документів щодо придбання 4-х планок бронзових. Також позивач зазначає, що 24.01.11 р., на останньому судовому засіданні, суду надані копії банківських виписок, договору від 20.07.07 № 078/2187 та додаткової угоди від 04.07.08 № 25 до нього, що підтверджують зазначені витрати. Надані документи, на думку відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", свідчать про неналежне дослідження судом висновку експертизи та документів, представлених позивачем.

Слід зазначити, що з метою підтвердження витрат на трудові та матеріальні ресурси, задіяні у процесі ліквідації аварії, у розмірі 25 153грн. 43 коп. експертом було заявлено клопотання про надання додаткових підтверджуючих документів щодо придбання товарно-матеріальних цінностей, а саме: видаткових накладних та платіжних доручень, що підтверджують їх оплату. Проте позивачем зазначені документи не були надані, а за таких обставин експертом було зроблено висновок про неможливість документального підтвердження вищезазначених сум. Згаданий висновок експерта додатково підтверджує позицію відповідача стосовно того, що немає підтверджень того, що позивач дійсно купував матеріали для відновлення пошкодженого обладнання, відсутні документи, які б підтверджували вартість цих матеріалів. В підтвердження витрат на трудові і матеріальні ресурси позивач надав суду лише свої внутрішні документи - довідки, роздруковані таблиці.

Позивач стверджує, що для ремонту обладнання, на якому сталася аварія, він використав бронзові планки у кількості 4 штук загальною вартістю більше 13 000 грн. Однак позивач не надав суду ані договору поставки чи купівлі-продажу, за яким він придбав зазначені планки, ані документів, які підтверджують сплату вищезазначеної суми за ці матеріали. Документи у вигляді довідок свідчать про вартість трудових і матеріальних ресурсів, задіяних для ремонту обладнання, складені самим позивачем, тому не можуть бути враховані судом в якості підтвердження розміру завданих позивачу збитків.

Позивач на зауваження експерта в експертному висновку стосовно того, що у матеріалах справи відсутні документи бухгалтерського обліку, відомості розподілу загальновиробничих витрат по рахунках 23 і 90, що можуть підтвердити умовно-постійні витрати позивача, зазначає, що у документах бухгалтерського обліку не можуть бути вказані умовно-постійні витрати, оскільки це є виключно планове поняття, а в бухгалтерському обліку відображаються виключно фактичні дані і ніяк не планові.

З таким твердженням позивача неможливо погодитись враховуючи наступне. Згідно експертного висновку «у матеріалах справи відсутні документи бухгалтерського обліку, відомості розподілу загальновиробничих витрат по рахунках 23, і 90, аналітичні відомості розподілу загальновиробничих витрат на кожен вид продукції по рахунку 23, на базі яких підприємством зроблено визначення та розподіл суми умовно-постійних витрат за вересень у розмірі 175,86 грн./тн. по ТЛЦ-2 стан. Головна книга відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" також відсутня у матеріалах справи. Таким чином, документальне обґрунтування показника суми умовно-постійних витрат потребує додаткового надання матеріалів.»(т.3, а.с. 38) Експерт вимагав від позивача лише відомості розподілу загальновиробничих витрат по рахунках 23 і 90.

Клопотання експерта щодо надання позивачем додаткових матеріалів не було задоволено, витребувані документи не були надані.

Твердження позивача стосовно того, що у документах бухгалтерського обліку не можуть бути вказані умовно-постійні витрати, оскільки це виключно планове поняття, а в бухгалтерському обліку зазначаються виключно фактичні дані, не підтверджується ані висновками експертизи, ані законодавчо.

Висновком експертизи було встановлено, що «у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що саме на виконання єдиного договору комісії від 01.03.2009 р. № 0108/215 орієнтований випуск продукції ТЛЦ-2 у вересні 2009 р. Також не вказано на яку дату встановлений курс євро при формуванні замовлення на вересень 2009 р.»(т.3, а.с.39).

В підтвердження, що саме на виконання договору комісії з корпорацією «Індустріальний союз Донбасу»орієнтований випуск продукції на обладнанні, на якому сталася аварія, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що у листі корпорації «Індустріальний союз Донбасу»№ 337/6721, яким корпорація «Індустріальний союз Донбасу»не заперечує проти відвантаження металевого листа, міститься посилання на замовлення-наряд № 4267. 4267 - це цеховий номер стану 3000, на якому і сталася аварія 12.09.09 р. В цьому, на думку позивача, вбачається чіткий взаємозв'язок виробництва стану у вересні 2009 року та договором комісії від 01.03.09р. № 0108/2215 У зв'язку з вищевикладеним позивач вважає, що експерт на стор. 11 експертного висновку невірно вказав, що документальне обґрунтування показників прибутку позивача потребує уточнення через необхідність підтвердження, що саме на виконання договору комісії орієнтований випуск продукції стану.

З такими доводами позивача суд апеляційної інстанції не погоджується, адже позивачем не надано доказів того, що він би дійсно реалізував саме ту продукцію, яку б він виробив під час простою обладнання. Позивач нічим не підтвердив реальну, а не абстрактну можливість отримання прибутку внаслідок реалізації виробленої продукції. Як доказ втрат прибутку на падінні реалізації товарної продукції позивач надав суду договір комісії між ним та корпорацією «Індустріальний союз Донбасу»від 01.03.09р. № 0108/215, специфікацію до нього та лист корпорації «Індустріальний союз Донбасу»від 21.07.09 р. № 337/6721. Зазначений договір комісії та додані до нього документи не можуть бути доказами, які підтверджують втрати прибутку на падінні реалізації продукції. У відповідності із ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. За договором комісії, укладеному між корпорацією «Індустріальний союз Донбасу» та позивачем, корпорація «Індустріальний союз Донбасу»зобов'язується знайти покупця на продукцію позивача та укласти з ним договір поставки продукції позивача. В даному випадку договір комісії ніяким чином не доводить, що продукція позивача дійсно могла б бути реалізована. Договір комісії підтверджує лише абстрактну можливість реалізації продукції позивача, адже продукція може бути реалізована лише в тому випадку, якщо корпорація «Індустріальний союз Донбасу»знайде покупця на неї та укладе з ним відповідний договір.

Крім того, позивачем не доведено, що 4267 - це дійсно номер стану, на якому сталася аварія, і що цей номер якимось чином ідентифікує стан. У вищезгаданому листі від 21.07.09 р. № 337/6721 номер замовлення-наряду не 4267, а 3103 4267.

Таким чином, позивачем не надано жодного доказу того, що номер замовлення 4267 якимось чином кореспондується з номером стану 4267.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що він не зміг в підтвердження обґрунтування збитків надати експерту головну книгу підприємства через те, що ця книга складається з 327 сторінок формату А4. Крім того, книга на час витребування експертом знаходилась у податківців, які проводили планову виїзну комплексну перевірку підприємства з питань дотримання податкового законодавства. Щодо неможливості надання фінансового плану підприємства за 2009 рік позивач зазначає, що фінансовий план за 2009 рік на підприємстві не складався, оскільки світова фінансова криза, яка почалася у 2008 році, негативно відобразилася на металургійній галузі, у тому числі на відкритому акціонерному товаристві "Алчевський металургійний комбінат".

Вищенаведені причини неможливості надання позивачем відповідної документації експерту не є поважними.

Той факт, що головна книга складається з 327 сторінок формату А4 ніяким чином не впливає на можливість її відправки експерту в м. Харків. Щодо перебування головної книги у податківців на момент витребування експертом, то позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що книга дійсно була у перевіряючих.

Позивач вказує, що він не мав можливості надати фінансовий план підприємства через фінансову кризу і відповідно скорочення обємів виробництва та відсутність попиту на металургійну продукцію. Проте збитки позивач нараховував виходячи з максимальної потужності обладнання, на якому сталася аварія.

Внаслідок аварії сталася зупинка обладнання. Час простою 5,2 години. Через простій позивач не виробив 913 т. продукції. Відповідно позивач не реалізував цю продукцію. Позивач сам зазначає, що якщо б він реалізував цю продукцію, то отримав би чистий прибуток у сумі 54 825 грн. Таким чином позивач міг зазнати матеріальних втрат лише щодо отримання прибутку при реалізації невиробленої продукції, але ніяким чином він не міг зазнати матеріальних втрат виробництва. В даному випадку позивач вимагає відшкодувати йому не лише чистий прибуток, який він міг би отримати, а й витрати, які він поніс би сам на виробництво. Однак позивач має право вимагати стягнення лише можливий чистий прибуток (упущену вигоду), який би він отримав, за вирахуванням матеріальних затрат на виробництво, які б він поніс.

Між тим позивачем не надано розрахунку та документального підтвердження сум зазначених збитків, що відображено у висновку експертизи.

Крім того, відповідно п.10 розділу 3 Тимчасової методики визначення розміру збитків, спричинених порушенням господарських договорів, схваленої державною комісією ОСОБА_3 ОСОБА_3 СРСР з економічної реформи 21.12.90 р., на яку вказує позивач при визначенні розміру втрат виробництва, «при розрахунку збитків за рахунок відносного збільшення умовно-постійних витрат потрібно враховувати зменшення їх розміру в результаті перерозподілу частки умовно-постійних витрат на іншу продукцію, план по обсягу виробництва якої перевиконаний». Тобто при визначенні розміру втрат виробництва позивач повинен був врахувати обсяги виробництва іншої продукції на підприємстві. І якщо план по обсягу виробництва іншої продукції у вересні був ним перевиконаний, відповідно повинен би бути зменшений розмір втрат виробництва на тому обладнанні, на якому сталася аварія.

В процесі розгляду справи позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували те, що у вересні 2009 року (місяць, в якому сталася аварія) ним не був виконаний план по виробництву продукції на обладнанні, на якому сталася аварія.

Планом виробництва позивача на вересень 2009 року, який наданий позивачем та міститься у матеріалах справи, передбачена можливість простою обладнання, в тому числі у зв'язку із його виходом із ладу. Час можливого простою за місяць складає 89,7 годин. Внаслідок аварії простій обладнання склав 5,2 години. Таким чином, простій обладнання внаслідок аварії і виходу з ладу циліндрів ніяким чином не вплинув на план виробництва позивача, адже саме цим планом і передбачена можливість простою. У відповідності із ст. 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Таким чином законодавець відносить до простою призупинення роботи, викликане будь-якою обставиною. Закон не обмежує перелік таких обставин. В даному випадку поломка обладнання і є тією іншою обставиною, через яку стався простій.

Для стягнення збитків позивач повинен надати суду докази, які підтверджують порушення відповідачем взятих на себе зобовязань, причинно-наслідковий звязок між понесеними збитками і невиконанням зобов'язання; розмір збитків, які виникли у позивача внаслідок порушення відповідачем зобов'язань.

Таким чином, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

В силу ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності із ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника і збитками та вини. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому висновки господарського суду є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2011р. у справі № 14/19-10 залишити без змін, а скаргу відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" без задоволення.

Головуючий суддя А.К.Дмитренко

Суддя А.Є.Прокопенко

Суддя С.Г.Антонік

повний текст постанови виготовлений 16.06.11