ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2011 р.
Справа №18/2885/11

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", м.Полтава

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Полтава

про стягнення 7 185,06 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: Демченко Н.В., дов. № 19/77
від 17.10.2011р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про
стягнення 7 185,06 грн., у тому числі 3 502
грн. основного боргу за договором № 3029
від 01.07.2011р., 3502 грн. пені, 133,81 грн.
інфляційних, 47,25 грн. 3% річних.

В обґрунтування позову позивач вказує,
що відповідач не виконав належним
чином свої договірні зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка до цього часу не
погашена.

В судове засідання позивач надав
відомості про державну реєстрацію
відповідача (вх. № 17550д від 10.11.2011р.).

Відповідач явку своїх представників в
судове засідання не забезпечив, відзив
на позов не надав.

Ухвала, що направлялися відповідачу за
вказаною в позові адресою, повернуиася
до суду з відміткою пошти про
закінчення строку зберігання.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач значиться
в реєстрі за адресою, що вказана
позивачем у позові.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу і
вирішити спір за наявними у справі
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

01.07.2011 року між Полтавським обласним
комунальним виробничим підприємством
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (далі по тексту -
позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі по
тексту - відповідач) відповідно до
рішення господарського суду
Полтавської області від 18.01.2011 року
укладено договір на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води № 3029
(далі по тексту - договір).

Відповідно до п.1 договору позивач
прийняв на себе зобов"язання постачати
відповідачу теплову енергію у вигляді
гарячої води з метою забезпечення
опалення нежитлового приміщення
відповідача до межі розділу будівлі
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»по АДРЕСА_2.

Пунктом 14 договору визначено, що оплата
за опалення стягується на підставі
тарифів, установлених уповноваженим
органом.

Відповідно до п.24 договору у разі зміни
тарифів позивач повідомляє про це
відповідача і розрахунок проводиться з
дня затвердження нових тарифів. Нові
тарифи є обов'язковими до застосування
і набувають чинності для сторін без
укладання додаткових угод.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
теплопостачання" до повноважень
органів місцевого самоврядування у
сфері теплопостачання зокрема
належить встановлення для відповідної
територіальної громади в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів на теплову енергію, які
надаються підприємствами та
організаціями комунальної власності,
крім тарифів на теплову енергію, що
виробляється на установках
комбінованого виробництва теплової і
електричної енергії.

Рішенням Полтавської обласної ради
двадцятої позачергової сесії п'ятого
скликання від 27 березня 2009 року
«Про коригування тарифів на
послуги централізованого опалення та
постачання гарячої води»затверджені
тарифи на послуги централізованого
опалення та постачання гарячої води, що
надаються підприємством для трьох груп
споживачів:

І група - населення, що мешкає в
житлових будинках та інших жилих
приміщеннях незалежно від форм
власності будинків та приміщень;

ІІ група - бюджетні організації та
установи;

III група - всі інші споживачі, крім
споживачів першої та другої групи.

Вказаним вище рішенням Полтавської
обласної ради затверджені тарифи на
послуги централізованого опалення та
постачання гарячої води, що надаються
підприємством для третьої групи
споживачів у розмірі, 12,08 грн. з
урахуванням ПДВ за 1 кв.м. опалювальної
площі в місяць протягом опалювального
періоду, 656,04 грн. з урахуванням податку
на додану вартість за 1 Гкал теплової
енергії та 29,64 грн. за підігрів 1 куб.м.
води.

Статтею 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»визначено,
що споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Відповідно до п. 15 договору всі
розрахунки по даному договору
проводяться на підставі рахунку,
виписаного теплопостачальною
організацією «Споживачу». Споживач
зобов'язується проводити оплату в
строк до 30 числа поточного місяця з
урахуванням суми проміжних платежів, а
також можливої попередньої оплати.

Як зазначає позивач, на виконання своїх
договірних зобов'язань він за період з
01.02.2011 року по 30.04.2011 року здійснив
відпуск теплової енергії на загальну
суму 3502,00 грн. та направив відповідачу
відповідні рахунки на проведення
оплати (копії рахунків та докази їх
направлення надані в матеріали справи).
Проте, за вказаний період відповідачем
не проведено жодної оплати, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість в
розмірі 3502,00 грн.

Відповідач заперечень щодо наявності
заборгованості перед позивачем чи
доказів сплати вартості отриманих
послуг з теплопостачання суду не надав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" (далі
Закон), відповідач є споживачем
житлово-комунальних послуг. Обов'язок
щодо оплати наданих послуг у
встановлені договором строки
передбачено у ч.3 ст. 20 Закону.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 174 ГК України передбачено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За даних обставин, вимога позивача про
стягнення з відповідача 3502,00 грн.
основного боргу є обґрунтованою, та
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
ГК України, іншими законами та
договором.

Частиною 2 ст.217 ГК України встановлено,
що у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.
Водночас, до штрафних санкцій ст.230 ГК
України відносить господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В даному випадку, застосування
господарських санкцій передбачено
пунктом 15 договору, а саме: у разі
прострочки платежу вводиться пеня в
розмірі 1% за кожен день прострочки
платежу, але не більше 100 % боргу згідно
з Законом України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги".

На підставі ст. 230 ГК України, п.15
договору та ЗУ "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги" позивач
правоміно нарахував відповідачу пеню в
розмірі 1 % за кожний день прострочки
платежу в сумі 3502,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до вказаної норми
відповідачу правомірно нараховано 3 %
річних в сумі 47,25 грн. за період з 01.03.11
по 22.08.11р. та інфляційні нарахування в
сумі 133,81 грн. за березень 2011 року -
червень 2011 року.

За даних обставин, позовні вимоги про
стягнення 3 502 грн. основного боргу, 3 502
грн. пені, 133,81 грн. інфляційних та 47,25
грн. 3% річних є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд,

В
И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а,
м.Полтава, 36008 (р/р 260007148 в АБ
"Полтава-банк", МФО 331489, )
- 3 502 грн. основного боргу, 3 502 грн.
пені, 133,81 грн. інфляційних та 47,25 грн. 3%
річних, 102 грн. витрат зі сплати
державного мита та 236 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
О.А.Киричук