ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2011 року Справа № 20/5005/9650/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф. Чохи Л.В.,

секретар судового засідання Фузейникова В.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №197-4016 від 19.04.2011 року,

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність №489 від 01.01.2011 року,

від відповідача-2: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2011 року у справі №20/5005/9650/2011

за позовом публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до відповідача-1: державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

відповідача-2: акціонерного товариства закритого типу "Харківський коксовий завод", м.Харків

про стягнення 1 338 грн. 24 коп.

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів»(далі по тексту ПАТ «Нікопольський завод феросплавів») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з належного відповідача з визначеного ним переліку: державного підприємства «Придніпровська залізниця»(далі по тексту ДП «Придніпровська залізниця») та акціонерного товариства закритого типу «Харківський коксовий завод»(далі по тексту АТЗТ «Харківський коксовий завод») на свою користь 1 338 грн. 24 коп. майнової шкоди у вигляді вартості вагової недостачі коксової продукції та понесених судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2011року у справі №20/5005/9650/2011 (суддя Пархоменко Н.В.) позов задоволено: стягнуто з ДП «Придніпровська залізниця»на користь відкритого акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»1 338 грн. 24 коп. шкоди, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволені позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський коксовий завод»відмовлено.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 року у справі №20/5005/9650/2011 на підставі ст.89 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині вищезазначеного судового рішення виправлено описки щодо назв позивача та відповідача-2, а саме: відкрите акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів»змінено на ПАТ «Нікопольський завод феросплавів»та товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський коксовий завод»на АТЗТ «Харківський коксовий завод».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2011 року у справі №20/5005/9650/2011 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Нікопольський завод феросплавів»до ДП «Придніпровська залізниця»відмовити, відшкодувати останньому судові витрати по апеляційному оскарженню.

Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд помилково дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за рахунок перевізника в зв'язку з тим, що на станцію призначення вантаж прибув без маркування та залізниця не забезпечила його схоронність під час перевезення; дані комерційного акту АА №037249/18 від 10.02.2011 року свідчать про справне перевезення з боку залізниці коксового дрібязку, який прибув у вагоні №56067259 по залізничній накладній №43205617.

Позивач проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, заперечує, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в її задоволенні відмовити, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2011 року у справі №20/5005/9650/2011 залишити без змін.

Відповідач-2 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника, надав відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача та відповідача-1, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі договору №ДГ-1004839 від 30.08.2010 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Луганський ливарно-механічний завод»та відкритим акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів»(вантажоодержувачем), на адресу останнього від вантажовідправника (АТЗТ «Харківський коксовий завод») зі станції Основа Південної залізниці 09.02.2011 року на станцію Нікополь Придніпровської залізниці у вагоні №56067259 за залізничною накладною №43205617 надійшов коксовий дрібязок фракції 10-25мм.

На підставі рахунку-фактури №СФ-0000019 від 07.02.2011 року на виконання умов вищезазначеного договору позивачем оплачена продукція у спірному вагоні, що підтверджується платіжним дорученням №118570 від 17.02.2011 року (а.с.11).

Видача вантажу здійснена залізницею відповідно до ст.52 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі по тексту Статут залізниць України), з перевіркою його маси, в результаті якої виявлена недостача коксової продукції, про що на станції Нікополь Придніпровської залізниці 10.02.2011року складено комерційний акт АА№037249/18.

Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, обчислюється з урахуванням норми природної втрати та граничного визначення маси нетто вантажу під час перевезення.

Пункт 27 Правил видачі вантажів визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від його маси і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Позивачем предявлено до стягнення вартість вагової недостачі коксового дрібязку з урахуванням норми природної втрати 1% на суму, згідно її розрахунку, 1 338 грн. 24 коп.

Відповідно до ст.307 Господарського кодексу Українт, ст.909 Цивільного кодексу України, ст.110 Статуту залізниць України за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачу і несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення і до моменту видачі одержувачу, поки не доведе, що недостача вантажу сталася внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

У ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за недостачу вантажу, до кола якого входить обставина, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника ,якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів залізницею, перелік таких доказів встановлено ст.ст.130, 133 Статуту залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених ст.129 Статуту залізниць України, в тому числі, у разі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у перевізних документах.

Відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Відправник, згідно зі ст.37 Статуту залізниць України, повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до п.6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (п.7 Правил перевезення вантажів).

Відправник, відповідно до п.2.4 Правил оформлення перевізних документів, може робити у залізничній накладній відмітку про застосування додаткових заходів щодо збереження вантажу, а також про нанесення на поверхню вантажу захисного маркування.

Якщо у залізничній накладній є відмітка відправника про нанесення захисного маркування, а на станцію призначення вантаж прибув фактично без маркування або з частково порушеним маркуванням, ця обставина може свідчити про втрату частини вантажу під час перевезення, і залізниця повинна довести відсутність своєї вини у нестачі вантажу.

В комерційному акті АА №037249/18 від 10.02.2011 року зазначено, що при переваженні вагону №56067259 фактично виявлено продукції менше проти перевізного документа на 1 050 кг., яка у вагоні вміститися могла б; у документі зазначено - вантаж маркований, рівень навантаження не вказаний; у дійсності навантаження нижче бортів 20-30 см, рівномірне, вантаж не маркований, вагон бездвірний, люки закриті, течі вантажу не було, слідів втрати вантажу не виявлено.

Оскільки залізнична накладна №43205617 містить штамп ст. Основа Південної залізниці, яка 05.02.2011 року прийняла вантаж до перевезення з маркуванням, що свідчить про вчинення відповідачем-2 заходів щодо забезпечення його збереження, тоді як в комерційному акті АА№037249/18 вказано про відсутність його маркування, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для покладення відповідальності за недостачу вантажу на його перевізника (відповідача-1 у справі), оскільки ним в даному випадку не доведено відсутність своєї вини у нестачі коксового дрібязку.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, рішення місцевого господарського суду ґрунтується на чинному законодавстві, підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Придніпровська залізниця»залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2011 року у справі №20/5005/9650/2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.В. Чоха

Суддя В.Ф. Мороз

(Повний текст постанови складено 28.11.2011р.)