ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2011 року Справа № 5005/4984/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Литвин А.П.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №07-д від 02.02.2011 року,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 25.01.2011 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірнього підприємства Трансгарант-Україна на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2011 року у справі №5005/4984/2011

за позовом дочірнього підприємства Трансгарант-Україна, м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Укрспецизвесть, м.Дніпропетровськ

про стягнення 58 200 грн.

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Трансгарант-Україна» (далі по тексту ДП «Трансгарант-Україна») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецизвесть»(далі по тексту ТОВ «Укрспецизвесть») на свою користь 58 200грн. за наднормативний простій вагонів та понесених судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2011 року у справі №5005/4984/2011 (суддя Васильєв О.Ю.) в задоволені позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що позивачем належними доказами не доведено виникнення неврахованих витрат з організації перевезень в заявленому ним розмірі з вини відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2011 року у справі №5005/4984/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, судові витрати по розгляду апеляційної скарги покласти на відповідача.

Відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Між позивачем ДП «Трансгарант-Україна»та відповідачем ТОВ «Укрспецизвесть»укладений договір транспортно-експедиторського обслуговування за №1-32/10-10 від 15.10.2010 року (далі по тексту договір), за умовами якого експедитор (позивач у справі) прийняв на себе зобовязання за дорученням клієнта (відповідача у справі) та за його рахунок надати останньому на підставі письмових заявок клієнта транспортно-експедиторські послуги з організації та оплати перевезень вантажів ТОВ «Урспецизвесть»по залізницях України та країн СНД у власних (орендованих) вагонах, або вагонах, що знаходяться під управлінням експедитора на інших законних підставах.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що при узгодженні кожної письмової заявки сторони укладають відповідні додатки, які після підписання них уповноваженими представниками сторін є невідємними частинами договору.

Додатком №01 від 15.10.2010 року до договору транспортно-експедиторського обслуговування №1-32/10-10 від 15.10.2010 року сторонами узгоджено організацію перевезення експедитором власних (орендованих) вагонів у навантаженому стані (вапняк для флюсування) по території України, згідно із заявками клієнта по маршруту: станція Каракуба Донецької залізниці станція Губініха Придніпровської залізниці.

До обовязку клієнта, у відповідності з п.3.1.1 договору, входить в термін не пізніше, чим сім діб до плануємої дати відправлення вантажу, направити експедитору письмову заявку на організацію перевезення вагонів наступного змісту: дата відвантаження; найменування, шляхи та коди станцій відправлення та призначення; найменування вантажовідправника та вантажоодержувача, їх поштові адреси та коди; найменування вантажу, кількість (тон, вагонів); станція перетину кордону України з іншими країнами.

27.10.2010 року відповідачем факсимільним шляхом направлено позивачу заявку №98 на організацію перевезення на адресу ТОВ «Урспецизвесть»3 900 тон (60 вагонів) вапняку марки Т1 фракції 40-80 в окатишевозах наступними партіями: 01.11.2010 року 30 вагонів, 03.11.2010 року 15 вагонів, 05.11.2010 року 15 вагонів (а.с.39 т.1).

Згідно п.2.5 договору не пізніше десяти робочих днів після закінчення звітного місяця експедитор надає клієнтові на узгодження та підписання звіт/акт виконаних робіт за минулий місяць, який містить всі фактичні витрати експедитора, що виникли в ході виконання заявки.

Акт-2/10 від 30.11.2010 року (а.с.41.-43 т.1) підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками, що свідчить про виконання позивачем заявки відповідача №98від 27.10.2010 року, поданої на підставі договору.

Додатковою угодою №1 від 29.10.2010 року до договору транспортно-експедиторського обслуговування №1-32/10-10 від 15.10.2010 року сторонами узгоджено, що при організації перевезення вантажу у відповідності з додатком №01 до договору плата за користування вагонами експедитора визначається та нараховується наступним чином:

- нормативний час перебування вагонів експедитора на підїзних коліях навантаження/вивантаження 48 годин;

- за час перебування вагонів експедитора на підїзних коліях навантаження/вивантаження понад нормативного часу клієнту нараховується плата за користування вагонами;

- починаючи з 49-ої години плата за користування вагонами експедитора за час перебування вагонів під навантаженням/вивантаженням у клієнта визначається в розмірі 250 грн. без урахування податку на додану вартість, за один вагон на добу, при цьому кожна доба, що почалась, рахується як повна.

Згідно п.4.9 договору облік часу користування вагонами здійснюється експедитором та станціями навантаження (вивантаження) вантажів. По факту перебування вагонів від навантаженням (вивантаженням) за звітний період експедитор направляє клієнту акт обліку часу простою вагонів. Клієнт зобовязаний розглянути, підписати та повернути акт на протязі пяти днів з дати його отримання, а у випадку своєї незгоди надати мотивовану відмову. У випадку неповернення акту у визначений договором строк, він вважається прийнятим клієнтом за умовчанням. На підставі підписаного сторонами акту експедитор виставляє клієнту рахунок, який повинен бути сплачений не пізніше пяти банківських днів з дати його отримання.

Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок експедитора (п.4.10 договору).

10.02.11 року позивачем на адресу відповідача надіслані претензія №89 від 09.02.2011 року разом з актом виконаних робіт №02-П від 30.11.2010 року та додатком до нього - розрахунком плати за користування вагонами в період з 01.11.2010 року по 30.11.2010року по станції Каракуба Донецької залізниці та станції Губініха Придніпровської залізниці, які отримані останнім 11.02.2011 року, про що зазначено у відповіді відповідача за вих. №107 від 10.03.2011 року на претензію позивача (а.с.143, т.1).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1. п.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Отже, за умовами п.4.9 договору відповідач мав розглянути, підписати та повернути позивачу акт №02-П від 30.11.2010 року до 17.02.2011 року, а у випадку своєї незгоди на його підписання у зазначений строк надати мотивовану відмову. Оскільки таку відмову відповідач оформив 10.03.2011 року, тобто з простроченням строку, встановленого договором, акт №02-П від 30.11.2010 року вважається ним прийнятим.

Заперечення відповідача щодо невірного трактування позивачем п.1 додаткової угоди №1 від 29.10.2010 року до договору №1-32/10-10 від 15.10.2010 року та недоведеності позивачем належними доказами знаходження спірних вагонів у ТОВ «Урспецизвесть»понад нормативний час колегія суддів прийняти до уваги не може, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору у разі незгоди з відомостями, зазначеними експедитором у надісланому клієнтові акті обліку часу простою вагонів, всі свої заперечення відповідач мав надати у мотивованій відмові на протязі пяти днів з дати отримання акту №02-П від 30.11.2010 року, та оскільки у визначений договором строк такої відмови на адресу позивача не надійшло, акт №02-П від 30.11.2010 року вважається прийнятим клієнтом та на протязі 5 банківських днів з моменту надходження від експедитора рахунку на підставі цього акту у відповідача виникає зобовязання з оплати за користування вагонами понад нормативний час в розмірі 58 200 грн.

На вимогу Дніпропетровського апеляційного господарського суду (ухвала від 01.08.2011 року) доказів виставлення відповідачу такого розрахунку позивачем не подано, внаслідок чого колегія суддів вважає, що на момент предявлення позову до суду у відповідача ще не виникло грошове зобовязання за договором щодо оплати наднормативного часу простою вагонів; відповідач не може вважатись таким, що прострочив виконання свого зобовязання; право позивача, відповідно, не може вважатись порушеним.

Згідно ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Виходячи з вищевикладеного, позивач право на таке звернення ще не набув (тобто звернувся до суду завчасно), правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Оскільки відмова в позові місцевим господарським судом в оскарженому рішенні мотивована недоведеністю позивачем належними доказами виникнення неврахованих витрат з організації перевезень в заявленому ним розмірі з вини відповідача, та факти, встановлені оскарженим рішенням можуть мати для сторін преюдиційне значення, тоді як колегія суддів дійшла висновку, що підставою для відмови позивачу в позові є його завчасне звернення до суду за захистом свого права, що не позбавляє можливості позивача в подальшому звернутися з відповідним позовом до господарського суду в загальному порядку, оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню за порушення норм матеріального права при його прийнятті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства Трансгарант-Україна задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2011 року у справі №5005/4984/2011 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову дочірньому підприємству Трансгарант-Україна відмовити.

Витрати по справі, в тому числі за розгляд справи апеляційною інстанцією, покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя В.В. Прудніков

Суддя І.А. Сизько

(Повний текст постанови складено 23.08.2011р.)