ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2011 р. Справа № 5023/6663/11

вх. № 6663/11

Суддя господарського суду Добреля Н.С.

при секретарі судового засідання Шевченко А.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 20.04.11р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №58-09 від 19.09.2011 року;

3-ї особи < Текст > відповідача - < Текст > 3-ї особи < Текст >

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад 2009", м. Харків 3-я особа < Текст >

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антік - Агро" м. Харків 3-я особа < Текст >

про визнання договору неукладеним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад 2009" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просить визнати договір оренди транспортних засобів №01/01-11Тр від 01.01.11р., що укладався з Товариством з обмеженою відповідальністю "Антік - Агро" неукладеним. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час укладення спірного договору сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору.

У відзиві на позовну заяву відповідача проти позову заперечує та просить суд в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

26 вересня 2011 року позивач надав через канцелярію господарського суду Харківської області заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати недійсним договір оренди транспортних засобів № 01/01-11ТР від 01.01.2011 року.

27 вересня 2011 року відповідач надав через канцелярію господарського суду Харківської області пояснення в яких, зазначає, що заява позивача про уточнення позовних вимог стосується зміни предмета позову та не може бути прийнята судом, оскільки спір розпочато по суті.

У призначеному судовому засіданні 27 вересня представник позивача просив суд прийняти уточнення позовних вимог та визнати недійсним спірний договір.

У призначеному судовому засіданні 27 вересня представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, щодо заяви про уточнення позовних вимог просить суд відмовити в прийнятті, оскільки спір розпочато по суті.

Суд, розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищий господарський суд України в п. 5 інформаційного листа від 14.08.2007 р. №01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуа льного кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських су дів у першому півріччі 2007 року» на запитання, яким чином господарський суд повинен розцінювати заяву позивача «про уточнення позовних вимог», якщо в ній відсутнє по силання на статтю 22 ГПК та не зазначено, що заяву подано про зміну предмета або під став позову, відповів таке. Сама лише відсутність посилання у зазначеній заяві на при писи норми процесуального права не означає невідповідності заяви вимогам закону. У вирішенні наведеного питання господарський суд має виходити з ретельного досліджен ня змісту поданої заяви та співвідношення такого змісту з раніше заявленими позовни ми вимогами.

Дослідивши заяву позивача, щодо уточнення позовних вимог, суд приходить до висновку що вказані уточнення стосуються зміни предмета позову, оскільки в вищезазначеній заяві позивач просить визнати недійсним спірний договір, а в самій позовній заяві предметом позову було визнання договору неукладеним.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способом захисту права, які визначені, у ст.16 ЦК України.

Приймаючи до уваги те, що заява позивача про уточнення позовних вимог стосується зміни предмета позову та була подана позивачем 26.09.2011 року, а розгляд справи по суті було розпочато 19.09.2011 року, тобто вказана заява була подана до суду вже після розгляду справи по суті, враховуючи вимоги ст.22 ГПК України відповідно до якої вказані заяви подаються до суду до початку розгляду господарським судом справи по суті, суд відмовляє в прийнятті цієї заяви.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

01 січня 2011 року між ТОВ «КАСКАД 2009» та ТОВ «Антік-Агро» було укладено договір оренди транспортних засобів №01/01-11 Тр .

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору орендодавець (ТОВ «КАСКАД 2009») зобов'язався передати орендарю (ТОВ «Антік-Агро») строком до 31 грудня 2011 р. наступні транспортні засоби:

- Камаз бортовий 65117-029, держ. № НОМЕР_1, 2006 року випуску, № кузова ХТС 8768. Тех. НОМЕР_2;

- Камаз бортовий 65117-029, держ. № НОМЕР_3, 2006 року випуску, № кузова ХТС 0004. Тех. НОМЕР_4;

- Камаз бортовий 65117-029, держ. № НОМЕР_5, св-во о дер. Регістрації АХС 015807, видане 15.02.07 р.;

- Камаз бортовий 65-117-030, держ. № НОМЕР_6, 2007 року випуску, тех.. НОМЕР_7, видане 18.08.07 р.;

- Камаз бортовий 65-117-030. держ. № НОМЕР_8, 2007 року випуску, тех.. паспорт .АХС 051575. видане 18.08.07 р.;

- Камаз бортовий 65-117-030. держ. № НОМЕР_9, 2007 року випуску, тех.. НОМЕР_10, видане 18.08.07 р.;

- Причіп МАЗ-837810-042, держ. № АХ 9245ХХ. 2007 року випуску;

- Причіп МАЗ-837810-042. держ. № АХ 9243XX, 2007 року випуску;

- Причіп МАЗ-837810-042, держ. № АХ 9244ХХ, 2007 року випуску;

- Причіп СЗАП 8357 держ. № .АХ 6551 ХТ, 2006 року випуску;

- Причіп СЗАП 8357 держ. № НОМЕР_11, 2006 року випуску;

- Причіп СЗАП 8357 держ. № НОМЕР_12, 2006 року випуску.

Пунктом 1.7 договору передбачено, що орендна плата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

01 січня 2011 року на виконання умов вищезазначеного договору було складено між сторонами акт приймання-передач транспортних засобів до договору № 01/01-11Тр від 01.01.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить суд визнати договір оренди транспортних засобів № 01/01-11Тр від 01.01.2011 року неукладеним, оскільки в договорі на думку позивача не було узгоджено ціну.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України ч.2 ст.20 ГК України суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом.

В даному разі предмет позову в частині вимог позивача про визнання договору неукладеним не відповідає способам захисту права, передбаченим законом. Такий спосіб захисту не міститься в переліках способів захисту права, що визначені в ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачений він й іншими нормами права.

Таким чином, зі змісту наведеної норми закону вбачається, що визнання договору неукладеним як факту, що має юридичне значення, може мати місце лише в аспекті юридичної оцінки обставин справи та обґрунтованості заявлених вимог, проте не може бути предметом окремого позову.

Такий проміжний статус цієї вимоги означає, що вона не спроможна привести спірні відносини до мети, за для якої покликані способи захисту права - про відновлення порушеного права. Застосування судом заходів, які не приводять до захисту права неприпустимо, оскільки це суперечить завданням суду визначеним Законом України Про судоустрій та статус суддів (Суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави).

Виходячи з системного аналізу норм господарського процесуального законодавства України, встановлення фактів, у тому числі тих, що не мають правового значення, не належать до компетенції господарського суду.

Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 п.8. від 06.11.2009 року Про судову практику в справах про визнання угод недійсними в якій зазначено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.,

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що вимога позивача щодо визнання неукладеним договору оренди транспортних засобів № 01/01-11Тр від 01.01.2011 року не відповідає способам захисту, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, що становить 85.0 грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.15,16, Цивільного кодексу України, ст.20 ГК України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258, ст.ст. 1, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, cуд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в прийнятті заяви позивача про уточнення позовних вимог від 26.09.2011 року вх № 18263.

В задоволені позову відмовити.

Суддя (підпис< Текст > ОСОБА_3

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2011 року.