ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2011 р.
Справа №18/2082/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю комерційна
"Комерційна фірма "Крок", вул. Гаражна, 7,
м.Полтава, 36000

до Суб"єкта підприємницької
діяльності - приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про витребування майна

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Мітін Д.В., дов. від 04.01.2011р.

від відповідача: ОСОБА_1

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява про повернення відповідачем
низькотемпературних морозильних ларі
марки Ласка, заводські номери 03740,
00640.

Відповідач у відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує, посилаючись
на вилучення позивачем морозильних
вітрин та закінчення строку договору.

У судовому засіданні 20.09.2011р. оголошено
вступну та резолютивну частину рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Крок" та ФОП ОСОБА_1 23.06.2006 року був
укладений договір оренди за № 10513 за
умовами якого позивач надавав
відповідачу в тимчасове користування
низько температурні морозильні
вітрини.

Позивач належним чином виконав взяті
на себе зобов'язання, передавши
відповідачу обладнання марки Ласка
заводські номери 03740, 00640, що
підтверджується, актом приймання -
передачі № 8994 від 25.06.2006 p., який
підписано відповідачем.

Відповідно до п.6.2 даного договору,
договір вступає в силу з моменту
підписання і діє до 22.06.2007р. У випадку
якщо одна із сторін не повідомила іншу
сторону про намір розірвати договір до
закінчення строку дії договору, то
такий доовір вважається пролонгованим
на один рік на тих же умовах.

Відповідно до приписів ст.754 ЦК
України якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності запереченнь наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Жодна зі сторін не виступала з
ініціативою розірвання договору, тобто
договір продовжував діяти, а
відповідач продовжував користуватися
майном позивача

Позивач 08.06.2011р. (лист за вих. №119)
звернувся до відповідача з проханням
повернути низькотемпературні
морозильні камери марки Ласка,
заводські номери 03740, 00640.

Відповідач свої зобов"язання не
виконав.

Відповідно до частини 1 ст. 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потеплілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставне набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 ст. 1212 Цивільного кодексу
України передбачено, що положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: витребування майна власником із
чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 Цивільного
кодексу України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться і до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525,526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Відповідач стверджує, що повернув
майно позивачу за актами від 14.06.2008р. та
від 25.09.2008р. Однак, за вказаними актами
поверталися морозильні ларі, заводські
номери яких 90010 та 03041486.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до п. 4 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України № 02-5/422 від
10.12.1996 р. (із змінами і доповненнями) "Про
судове рішення" у відповідності з
статтею 4 ГПК України рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами, а також доказів, які
були витребувані господарським судом,
у нарадчій кімнаті.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, а також подані представниками
сторін додаткові докази, заслухавши їх
пояснення, всебічно повно та об'єктивно
за своїм внутрішнім переконанням
оцінивши всі обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом суд
дійшов висновку про задоволення
позову.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.. ст.. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суддя, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов»язати суб"єкта підприємницької
діяльності - приватного підприємця
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) повернути товариству з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна фірма "Крок" (вул. Гаражна, 7,
м.Полтава, 36000, п/р 7778 в ПАТ
"Укрсоцбанк", МФО 300023, )
низькотемпературних морозильних ларі
марки Ласка, заводські номери 03740,
00640.

3.Стягнути з суб"єкта
підприємницької діяльності -
приватного підприємця ОСОБА_1 (
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна фірма "Крок" (вул. Гаражна, 7,
м.Полтава, 36000, п/р 7778 в ПАТ
"Укрсоцбанк", МФО 300023, )
102грн. державного мита, 236грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
Кльопов І.Г.