РІШЕННЯ

"29" листопада 2011 р.Справа № 15/77/5022-1324/2011

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бучинської Г.Б.

Розглянув справу

за позовом Тернопільської комунальної міської лікарні №2 вул. Купчинського, 14, м. Тернопіль;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділ в м. Тернополі та Тернопільському районі, бульвар Т.Шевченка, 21, м. Тернопіль,

до Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського, майдан Волі, 1, м. Тернопіль,

про стягнення 134.040,58 грн. збитків

За участю представників:

позивача: юрист Балешта Анна Іванівна доручення №1172 від 18.10.2011р.;

головний бухгалтер ОСОБА_2 доручення №1171 від 18.10.2011р.;

відповідача: начальник юридичного відділу ОСОБА_3 довіреність №19/2060 від 30.06.2011р.

юрист Смовж Олена Володимирівна - доручення № 01/3139 від 04.10.2011р.;

третьої особи: ОСОБА_4 - довіреність від 08.02.11р.,

провідний контролер - ревізор ОСОБА_5 - посвідчення №268 від 09.10.06р.

Суть справи:

Тернопільська комунальна міська лікарня №2 вул. Купчинського, 14, м. Тернопіль, звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського, майдан Волі, 1, м. Тернопіль про стягнення 134.040,58 грн. збитків.

У розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу розяснено їх процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Технічна фіксація судового процесу не здійснюється за відсутності відповідного клопотання сторін.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись при цьому на акт ревізії фінансово-господарської діяльності №17-22/21 від 25.02.2011р., що складений на підставі перевірки контрольно-ревізійним відділом в м. Тернополі, яким зафіксовано фінансове порушення покриття лікарнею видатків на оплату комунальних послуг по утриманню приміщень, у яких функціонують кафедри Тернопільського державного медичного університету ім. Горбачевського. Звертає увагу суду на те, що між позивачем та відповідачем укладено угоди про співпрацю, якими надано відповідні площі у приміщенні лікарні № 2 для розміщення кафедр на безоплатних умовах. Водночас вважає, що кошти за комунальні послуги підлягають відшкодуванню відповідачем, про що вказано в акті перевірки контрольно-ревізійного відділу в м. Тернополя.

Відповідач та його представник в судовому засіданні 29 листопада 2011 року проти позову заперечив та вважає позовні вимоги неправомірними та незаконними, і такими, що суперечать діючому законодавству. Зокрема, зазначає, що позивач є клінічним лікувальним закладом, що підтверджено відповідними судовими рішеннями, а тому витрати, згідно Положення про клінічний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров'я, затвердженого наказом МОЗ України №174 від 05.06.1997р. по забезпеченню навчально-виховного та науково-дослідного процесів, здійснюються за рахунок коштів на утримання відповідного вищого медичного закладу, а витрати, повязані з утриманням матеріально-технічної бази за рахунок лікувально-профілактичного закладу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема підприємств і організацій, які звертаються до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справі здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Як вбачається з матеріалів справи в січні 2006 року між Тернопільською міською радою та Тернопільським державним медичним університетом ім. І.Я.Горбачевського, а пізніше 30 січня 2009 року між Тернопільським державним медичним університетом імені ОСОБА_6 та адміністрацією Тернопільської міської комунальної лікарні №2 були укладені угоди про співпрацю, за умовами яких відповідачеві були надані відповідні площі у приміщенні лікарні №2 для розміщення кафедр університету на безоплатних умовах.

Угодою про співпрацю 2006 року сторони взяли на себе взаємні обовязки із спільної організації вдосконалення і забезпечення медичною допомогою населення міста, ефективного використання матеріальних, кадрових, фінансових ресурсів і наукового потенціалу працівників медичного університету та міської ради, проведення науково-практичних досліджень, спрямованих на поліпшення здоров'я населення.

Угодою про співпрацю від 30 січня 2009 року сторони домовились також, що робота з надання медичної допомоги, медична техніка, оснащення і апаратура, які належать міській комунальній лікарні №2 і медичному університету проводиться на площах міської комунальної лікарні.

ОСОБА_1 відділом в м. Тернополі було проведено ревізію фінанси-господарської діяльності Тернопільської комунальної міської лікарні №2 за період з 01.10.2008р. по 01.01.2011р.

За результатами даної ревізії був складений акт №17-22/21 від 25.02.2011р., яким, зокрема, встановлено, що за рахунок лікарні покривались видатки за комунальні послуги приміщень, які використовуються медичним університетом для забезпечення навчально-методичної та науково-лікувальної роботи кафедр. Проведеним під час ревізії розрахунком встановлено, що видатки лікарні на оплату комунальних послуг по утриманню приміщень переданих Університету та видатків пов'язаних з навчанням, за період з 01.10.2008 по 01.01.2011 становили 134040,58 грн. т.ч. з 01.10.2008 по 01.02.2009 - 21708,56 грн. по угоді від січня 2006 року та з 01.02.2009 по 01.01.2011рр. 112332,02 грн. по угоді від 30.01.2009р. Як зазначено в акті, внаслідок допущеного порушення за період з 01.10.2008р. по 01.01.2001р. лікарнею проведено покриття видатків сторонньої юридичної особи та, як наслідок, завдано матеріальної шкоди (збитків) лікарні на загальну суму 134040,58 грн.

Твердження відповідача про те, що позивач є клінічним лікувально-профілактичним закладом, згідно наказу Міністерства охорони здоровя України № 174 від 05.06.1997р. "Про затвердження Положення про клінічний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров'я", та де (п. 1.5 Положення) передбачено, що витрати, повязані з утриманням матеріально-технічної бази здійснюються за рахунок коштів клінічного лікувально-профілактичного закладу до уваги не беруться, так як Тернопільська комунальна міська лікарня №2, у своїй діяльності керується Законами України "Про місцеве самоврядування", "Основи законодавства України про охорону здоровя", іншими законодавчими і нормативними актами, а також Статутом, у якому визначено, що Тернопільська комунальна міська лікарня №2 є комунальним багатопрофільним лікувально-профілактичним закладом із структурними підрозділами, підпорядкованими їй, діяльність яких координується єдиним планом і метою (п.2.1. Статуту).

У відповідності до ст. 34 ГПК обставини справи, які у відповідності до законодавства повинні підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач у своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача збитки в сумі 134040,58 грн., які понесені на покриття видатків на оплату комунальних послуг по утриманню приміщень, у яких функціонують кафедри Тернопільського державного медичного університету ім. Горбачевського.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків у тому числі, щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди) є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні положення про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи, унормовано у Главі 82 ЦК України.

Деліктні зобов'язання, як і інші цивільно-правові зобов'язання, виникають за наявності юридичних фактів, пов'язаних із завданням шкоди, тобто деліктом. Оскільки деліктні зобов'язання містять відповідальність за завдану шкоду, то підстави виникнення деліктного зобов'язання збігаються з підставами деліктної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків - це міра відповідальності за правопорушення в сфері господарювання, тому її застосування можливе лише за наявності підстави відповідальності, передбаченої законом.

Виходячи з вищевикладеного, обов'язковою передумовою задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: наявність збитків; причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням збитків позивачеві; протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Згідно матеріалів справи та пояснень представників позивача в судовому засіданні правовою підставою для зверненням з позовом про стягнення збитків позивач визначає акт ревізії №17-22/21 від 25.02.2011р., яким встановлено, що за рахунок лікарні покривались видатки за комунальні послуги приміщень, які використовуються медичним університетом для забезпечення навчально-методичної та науково-лікувальної роботи кафедр.

При цьому на кредитора покладається обовязок доведення факту протиправної поведінки, наявності збитків і їх розміру та причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою й понесеними збитками.

У відповідності до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, для покладення відповідальності за цивільне правопорушення, необхідною умовою є вина заподіювача.

Як вже зазначалося єдиним доказом на підтвердження позовних вимог щодо стягнення збитків позивач визначає акт ревізії фінансово-господарської діяльності Тернопільської комунальної міської лікарні №2 за період з 01.10.2008р. по 01.01.2011р., оформлений за результатами перевірки, проведеної контрольно-ревізійним відділом в м. Тернополі та Тернопільському районі.

Водночас даним актом не встановлено протиправність поведінки відповідача у взаємовідносинах з позивачем. Правовою підставою для зайняття університетом приміщень позивача є угоди про співпрацю. Крім того, правомірність зайняття приміщень лікарні університетом позивачем не оспорюється.

Будь-які угоди на відшкодування витрат на оплату комунальних послуг між сторонами у справі не укладалися, що підтверджується представниками в судовому засіданні.

А тому суд вважає, що позивачем не доведено факту протиправної поведінки відповідача.

Щодо розміру збитків, заявлених до стягнення слід зазначити наступне.

Позивач в основу обґрунтування позовних вимог посилається на висновки ревізії, які відображені у акті №17-22/21 від 25.02.2011р., якими видатки позивача на оплату комунальних послуг по утриманню приміщень переданих університету та видатків, повязаних з навчанням, складають 134040,58 грн. При цьому розрахунок даних видатків проведено виходячи з наданої університетом та позивачем інформації щодо зайнятих відповідачем площ приміщень Тернопільської міської комунальної лікарні № 2, про що зазначено в додатку до акта, який долучено до матеріалів справи. Розрахунок витрат на оплату вартості електроенергії спожитої відповідачем протягом періоду з 01.10.2008р. по 01.01.2011р., витрат на оплату вартості теплоенергії на опалення приміщень лікарні, які використовувались університетом та витрат на оплату вартості послуг з вивозу сміття, що припадає на площу приміщень лікарні, яку займає університет здійснено пропорційно загальної площі приміщень лікарні до площі, яку займає університет.

Водночас, позивачем не надано доказів, які б підтверджували обсяги спожитої електроенергії та теплоенергії саме відповідачем, у звязку з відсутністю приладів обліку. Іншого розрахунку розміру збитків позивачем не надано, а тому сума збитків, заявлених до стягнення не є підтверджена належними доказами.

Постанови Тернопільського міськрайонного суду від 11 та 15 квітня 2011р., якими відповідно головного лікаря та бухгалтера позивача визнано винними у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-12 Кодексу України про адміністративні правопорушення (використання бюджетних коштів всупереч їх цільовому призначенню або нетримання порядку проведення операцій з бюджетними коштами), надані третьої особою, суд не оцінює як належні докази у справі, оскільки даними судовими рішення встановлену вину посадових осіб позивача, а не протиправну поведінку чи вину відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість позивачем не доведено той факт, що поведінка Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського була протиправною, винною та причинно пов'язаною з заподіяною шкодою, що б надавало правові підстави для звернення з відповідним позовом. А тому, позовні вимоги щодо відшкодування збитків в сумі 134040,58 грн. суд вважає необґрунтованими, безпідставними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1,2, 32-34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.В позові відмовити.

2.Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення "20" грудня 2011р., через місцевий господарський суд.

Суддя Г.Б. Бучинська