ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" серпня 2011 р. Справа № 5019/1494/11

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Любомирський вапняно-силікатний завод»

до відповідача ВП «Рівненська АЕС ДП НАЕК «Енергоатом»

про розірвання договору

Суддя Мамченко Ю. А.

Представники сторін:

від позивача : ОСОБА_1 (довіреність №50/11 від 24.01.2011року);

від відповідача : ОСОБА_2 (довіреність №5717 від 02.12.2010року);

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство «Любомирський вапняно-силікатний завод»звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ВП «Рівненська АЕС»ДП НАЕК «Енергоатом»з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача підписати Додаткову угоду про збільшення ціни на продукцію (Вапно будівельне ВП-А-2), що поставляється згідно договору.

До початку розгляду справи по суті, в судовому засіданні представник позивача подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить розірвати Договір про закупівлю товарів за державні кошти №215 від 11.02.2011 року, позовні вимоги мотивує наступним: Заява подана відповідно до ст.22 ГПК України та приймається судом до розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.06.2011 року по справі №5019/1120/11 відмовлено у задоволенні позовних вимог ВАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод»до ВП «Рівненська АЕС»ДП НАЕК «Енергоатом»про внесення змін до договору №215 від 11.02.2011 року. Наслідки подання позовної заяви зі спору між тими ж сторонами, про то й же предмет із тих же підстав або за наявності рішення з такого спору передбачені ст.62 ГПК України. Оскільки позивачем змінено предмет позову до початку розгляду справи по суті, то відзив відповідача щодо застосування норм статті 62 ГПК України не беруться судом до уваги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив задоволення позовних вимог щодо розірвання Договору про закупівлю товарів за державні кошти №215 від 11.02.2011 року.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2011 року між ВАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод»та ВП «Рівненська АЕС»ДП НАЕК «Енергоатом»було укладено Договір №215 на поставку останньому в 2011 році вапна будівельного в кількості 8620 тон з помісячною розбивкою відповідно до Додатку № 3 (Специфікація № 1) до Договору.

Згідно п.3.1. Договору встановлено ціну, яка на момент укладання договору становить 11 843 880,00 грн. з урахуванням ПДВ. Тобто вартість однієї тони продукції становить 1374,00 грн..

Позивач пояснив суду, що підприємство випалює вапно в обертових печах за допомогою природного газу. В собівартості виробництва вапна природний газ становить більше 70%. Основні постачальники природного газу ТОВ ПК «Енерголінк»м.Київ та ТОВ «Регіон Газ»м.Київ на підставі Постанови НКРЕ № 459 змушені були підняти відпускну ціну на природний газ з квітня 2011 року. Між постачальниками природного газу та позивачем було укладено Додаткові Угоди відповідно до яких відпускна ціна на природний газ для позивача склала 3125,11 грн. На момент укладання договору з відповідачем відпускна ціна на природний газ становила 2793,17 грн..

30.03.2011 року Постановою НКРЕ № 459 було підвищено граничний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів на 331,94 грн./тис.м.куб. з урахуванням ПДВ та 2% цільової надбавки, а Постановою НКРЕ № 442 від 23.03.2011р. затверджено збільшення тарифу на транспортування природного газу на 29,52 грн./тис.м.куб. Загальне подорожання природного газу в квітні 2011року становить 361,46 грн. /тис.м.куб. з ПДВ.

Враховуючи державні вимоги стосовно підвищення ціни на природний газ позивач звернувся з пропозицією до відповідача про підписання додаткової угоди з врахуванням Постанов НКРЕ № 442 від 23.03.2011 року та № 459 від 30.03.2011 року на збільшення ціни на вапно будівельне ВП-А-2 та встановити її на рівні 1470,00 грн., оскільки подальше виготовлення та поставка продукції (вапна будівельного ВП-А-2) є нерентабельним і збитковим, чим порушується основний принцип мети визначеної Статутом підприємства.

На пропозицію підписати Додаткову Угоду до Договору поставки своїм листом №041/5-13-884/5473 від 26.05.2011 року відповідач повідомив про відхилення пропозиції.

Метою діяльності ВАТ Любомирський вапняно-силікатний завод»згідно Статуту товариства є поєднання економічних інтересів та фінансових ресурсів акціонерів для ведення господарської діяльності, спрямованої на одержання прибутку.

Відповідно до ч.1.ст.180 ГК України Господарський договір як угода є однією з підстав виникнення правовідносин (зобов'язань) у сфері господарювання. В силу договору певного виду, сторони підпорядковують свої відносини як загальним положенням Господарського та Цивільного кодексів, так і відповідним законодавчим актам, які регулюють певний вид господарських відносин.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Істотними змінами, що впливають на інтереси сторін, які відбулись в період виконання сторонами Договору №215 від 11.02.2011 року є значне підвищення відпускної ціни на природний газ, яке не могло бути передбачено сторонами при укладанні даного договору. В результаті такого значного зростання було порушено баланс інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін. На думку позивача такий баланс необхідно відновити шляхом обґрунтованого підвищення ціни на вапно будівельне ВП-А-2 шляхом збільшення її до 1470,00 грн. за одну тону.

Відповідно до п.6.4.3. Договору у разі невиконання зобовязань Замовником Постачальник має право достроково розірвати Договір, повідомивши про це Замовника у строк 10 днів.

18.07.2011 року позивач надіслав відповідачу попередження про розірвання договору, в якому зазначає, що враховуючи державні вимоги стосовно підвищення ціни на газ ВАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод»з 30.06.2011 року змушений був збільшити ціну на вапно будівельне ВП-А- до рівня 1419,00 грн. (без врахування ПДВ), тобто відбулося фактичне збільшення ціни на 274,00 грн., відтак подальше виготовлення та поставка продукції (вапна будівельного ВП-А-2) по старій ціні є нерентабельною і збитковою, чим порушується основний принцип мети визначеної Статутом ВАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод».

02.08.2011 року відповідачем надіслано відповідь на попередження, в якому відповідач не погоджується з припиненням дії договору, оскільки договором не передбачено можливості розірвання договору з підстав на які посилається позивач.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.11ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі укладеного між ними Договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.598 ЦК України припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 188 ГК України Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.651 ЦК України Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

В даному випадку наявні підстави для розірвання договору поставки передбачені ст.652 ЦК України. Дослідивши наявні у справі матеріали, надавши оцінку доводам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про підставність задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Розірвати з 01.08.2011 року Договір про закупівлю товарів за державні кошти №215 від 11.02.2011 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Любомирський вапняно-силікатний завод»та ВП «Рівненська АЕС»ДП НАЕК «Енергоатом»

Суддя Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписаний «15»серпня 2011 року