РІШЕННЯ

"18" січня 2011 р.Справа № 17/96-2017

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

Розглянув справу

за позовом Прокурора м. Тернополя в інтересах держави Міністерства аграрної політики України, Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ, в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Тернопіль

до відповідача: Фермерського господарства "Якубівка", с. Торське Заліщицького району Тернопільської області

про стягнення 10000,00 грн. заборгованості

за участю представників від:

позивача: ОСОБА_1, головний спеціаліст юрист, довіреність № 17 від 17.01.11 р.;

відповідача: не зявився

прокурор: Ковальчук О.Р., помічник прокурора, посвідчення №36 від 18.07.2008р., представник Тернопільської облпрокуратури

В судовому засіданні представнику позивача та прокурору розяснено їх процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 29, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Прокурор міста Тернополя звернувся в інтересах держави Міністерства аграрної політики України, Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ, в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Тернопіль, до господарського суду Тернопільської області 23.12.2010р., з позовом до Фермерського господарства "Якубівка", с. Торське Заліщицького району Тернопільської області, в якому просив стягнути 10000 грн. боргу, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №26 від 17.09.2008р.

Позов обґрунтовується копією договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №26 від 17.09.2008р.; копією платіжного доручення №251 від 22.09.2008р.; розрахунком боргу; іншими документами.

Ухвалою господарського суду від 27.12.2010р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.01.2011р.

Представник позивача та прокурор в судовому засіданні 18.01.2011р. позовні вимоги підтримали повністю. Окрім того, прокурором надано суду витребувані згідно ухвали від 27.12.2010р. документи.

Відповідач обґрунтованого документально підтвердженого відзиву на позов та інших письмових документів не представив, представник відповідача в судове засідання не зявився. Процесуальні документи, які надсилалися господарським судом за юридичною адресою відповідача, зазначеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №4043/02-2 від 10.12.2010р., а саме: с. Торське Заліщицького району Тернопільської області, повернуті відділенням поштового звязку с. Торське без вручення із зазначенням причини: "Адресат вибув".

За таких обставин справи, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, поданих доказів є достатньо для вирішення спору по суті, брати участь в судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, процесуальні документи надсилалися судом за юридичною адресою відповідача, вказаною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №4043/02-2 від 10.12.2010р. та позовній заяві, тому з урахуванням приписів ч. 1 ст. 64 ГПК України, п. 26.4.71 Розяснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. „Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень Президії Вищого господарського суду України, п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/140 від 15.03.2010р. "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" господарський суд вважає, що процесуальні документи вручені відповідачу, відтак, справа розглядається за наявними у ній документами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, думку прокурора, оцінивши подані та додатково представлені докази в сукупності, господарський суд встановив.

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України Про прокуратуру, ст. 29 Господарського процесуального кодексу України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст.20, 36-1 Закону України Про прокуратурупри здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Враховуючи, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції з реалізації державної політики з підтримки селянських (фермерських) господарств, майно Фонду є державною власністю, видатки на забезпечення функціонування Фонду, регіональних відділень здійснюються за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, а неповернення наданих господарствам фінансових допомог завдає шкоди інтересам держави, суд вважає, що прокурор правомірно звернувся з даним позовом.

17.09.2008р. між Тернопільським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (позивачем по справі) та Фермерським господарством "Якубівка" (відповідачем) укладено договір про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству № 26 (далі Договір), за умовами якого позивач зобов'язався надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі відповідачу в сумі 25 000 грн., а відповідач взяв на себе зобов'язання використати фінансову допомогу за цільовим призначенням та повернути її у визначений договором строк (розділ 1 Договору).

Згідно розділу 2 Договору підставою для надання фінансової підтримки є довідка конкурсної комісії від 18.07.2008р. та Порядок використання коштів державного бюджету для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1102 від 25.08.2004р.

Фінансова допомога надається на поворотній основі для здійснення виробничої діяльності (розділ 2 Договору).

Пунктом 3.4.2. Договору сторони встановили графік повернення коштів Тернопільському відділенню Українського державного Фонду підтримки фермерських господарств, а саме: до 01 листопада 2009 року 5000 грн., до 01 листопада 2010 року 10 000 грн. та до 16 вересня 2011 року 10 000 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою мають ознаки договору позики, згідно якого в силу ст. 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В силу вимог ст. ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання згідно Договору № 26 від 17.09.2008 р. щодо надання фінансової допомоги відповідачу в сумі 25000 грн. виконав, належним чином перерахувавши згідно платіжного доручення № 251 від 22.09.2008р. кошти в сумі 25 000 грн. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи).

Однак, відповідач в порушення умов договору № 26 від 17.09.2008 р. та вимог чинного законодавства, зобовязання щодо повернення позики в строк до 01 листопада 2010р. в розмірі 10000 грн. не виконав, у звязку з чим станом на день подання позову його заборгованість перед позивачем становить 10000 грн., що є порушенням п.п. 3.4.2. Договору.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів, що підтверджують виконання відповідачем умов договору № 26 від 17.09.2008 р., зокрема зобовязань щодо повернення 10 000 грн. фінансової допомоги та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, матеріали справи не містять.

За даних обставин, позовні вимоги прокурора щодо стягнення з Фермерського господарства "Якубівка" 10 000 грн. неповернутої в строк до 01.11.2010р. фінансової допомоги підлягають до задоволення як правомірно заявлені, документально підтверджені та не спростовані відповідачем.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача у справі.

У судовому засіданні 18.01.2011р. оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 629, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 173,193 ГК України, ст.ст. 1,2,4247,22,32- 34,43,49,811,82 - 85,116,117 ГПК України, господарський суд, -

Вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Якубівка", с. Торське Заліщицького району Тернопільської області, ідент. код № 35260266:

- 10000 грн. заборгованості на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, вул. Суворова, 9/166, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8, 59, ідент. код 20029342, в особі Тернопільського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 14, ідент. код 14033150 (р/р 0002 в ГУДКУ в Тернопільській області, МФО 838012, ідент. код 23588119);

- 102 грн. державного мита в доход Державного бюджету України;

- 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в дохід Державного бюджету України (р/р 0002 в ГУДКУ у Тернопільській області, МФО 838012, код 23588119).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони та прокурор мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) „21 січня 2011р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя Н.О. Андрусик