РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без розгляду

"08" лютого 2011 р. Справа № 5/559"НМ"

Суддя Савченко Г.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Житомирської області від "13" листопада 2006 р. у справі № 5/559"НМ"

за позовом Закрите акціонерне товариство "ІНЕКО ІНВЕСТ"

до Закрите акціонерне товариство "Ліктрави"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: Житомирське територіальне управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання недійсними рішень загальних зборів відповідача від 28.02.03р. та від 10.06.05р. і зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу простих іменних акцій, які анульовані;

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Відкритого акціонерного товариства " Інвестиційна енергетична компанія" Інеко"

до Закритого акціонерного товариства "Ліктрави" (м.Житомир)

про: визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів відповідача від 28.02.03р., зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу простих іменних акцій, що анульовані зазначеним рішенням і скасувати реєстрацію емісії акцій відповідача, зареєстрованого Житомирським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку за №13/06/1/03 26.06.03р.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.11.2006 року (повний текст рішення оформлено та підписано 27.11.2006р.) по справі № 5/559"НМ".

Скаржником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу 27.01.11р., яка отримана Господарським судом Житомирської області 28.01.11р. та направлена до Рівненського апеляційного господарського суду і отримана останнім - 07.02.11р.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що з рішенням господарського суду Житомирської області від 13.11.2006р. по справі № 5/559"НМ" не погоджується, так як дане судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу істотно порушило його права як акціонера ЗАТ "Ліктрави". Скаржник вказує, що під час розгляду справи, судом не було дотримано вимог ст.ст. 22, 78, 80 ГПК України, відповідно до яких суд не приймає відмови позивача від позову, якщо ці дії: а) суперечать законові; б) порушують чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси. Суд також не приймає відмови відповідача від позову, якщо: а) заяву про відмову від позову здійснено під умовою; б) представник не має повноважень подавати від імені позивача заяву про відмову від позову.

Також скаржник посилається на те що, досліджуючи правомірність відмови позивача від позову, суд повинен був виходити з норм ст. 13 ЦК, яка визначає межі здійснення цивільних прав:

-цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства;

-при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших

осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині;

-не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах;

-при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства;

-не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. Крім того вказує що, незважаючи на той факт, що на момент винесення оскаржуваного рішення його довірителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були акціонерами Закритого акціонерного товариства "Ліктрави" (про що свідчать списки для участі в голосуванні на загальних зборах акціонерів від 28.02.2003 року та зведений обліковий реєстр рахунків власників цінних паперів станом на 30.04.2003 р.), суд, всупереч ст.27 ГПК України, не залучив їх до участі у справі, і прийняв відмову позивача від позову, незважаючи на те, що рішення беззаперечно стосувалося їх прав і обов'язків.

Оскільки, відповідно до ст. 39 Закону України "Про господарські товариства" в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення (далі - Закон) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали право на відшкодування збитків, заподіяних їм у зв'язку із незаконними змінами статутного фонду.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі зазначає, що йому стало відомо про існування судового рішення по даній справі наприкінці січня 2011 року, випадково через Єдиний державний реєстр судових рішень, і просить визнати поважними причини пропуску строку для апеляційного оскарження та відновити строк для подачі апеляційної скарги, про що подав клопотання.

Відповідно до підпункту 7 п.2 розділу XIII "Перехідних положень" Закону України "Про судоустрій і статус суддів " № 2453-V1 судові рішення, прийнятті судами першої інстанції до набрання чинності цим законом, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цим законом.

Згідно із статтею 93 ГПК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття судового рішення) апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься, протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги (подання) можливе протягом трьох місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Щодо досліджуваної справи , то оскаржуване рішення прийнято господарським судом 13.11.2006р., оформлено відповідно до вимог статті 84 ГПК України 27.11.2006р., апеляційна скарга на вказане рішення, згідно з штампом вхідної кореспонденції господарського суду Житомирської області, подана 28.01.2011р., тобто після закінчення трьохмісячного строку.

Таким чином, вирішення питання можливості апеляційного оскарження судового рішення від 13.11.2006р. повинно здійснюватись за правилами Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до набрання законної сили Закону України "Про судоустрій і статус суддів", тобто до 30.07.10р.

У п. 2 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 р. N 04-5/366 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначається, що право на звернення з апеляційною скаргою або апеляційним поданням мають, відповідно, сторони зі справи і прокурор. Особи, що не були залучені до участі у справі місцевим господарським судом, не мають права на подання апеляційної скарги навіть у випадках, якщо цей суд прийняв рішення про їх права та обов'язки. Однак відповідні особи мають право подати касаційну скаргу на підставі статті 107 ГПК.

Таким чином, судова колегія не має законних підстав для вирішення питання про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, особою - ОСОБА_1, яка не була стороною по справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись підпунктом 7 пункту 2 розділу XIII "Перехідних положень" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ст.86, ст.93 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відновленні процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Житомирської області від 13.11.2006р по справі № 5/559 "НМ".

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Суддя Савченко Г.І.