РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року Справа № 5019/858/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Юрчук М.І. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність в справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Рівненської області у справі № 5019/858/11 від 30.06.11р. (суддя Крейбух О. Г.)

за позовом Приватного підприємства "Прод-Трейд"

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "УкрСибБанк"

про визнання недійсним кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Прод-Трейд" (надалі Позивач) звернулось в господарський суд Рівненської області з позовною заявою (а.с. 6-8) до ОСОБА_2 акціонерного товариства "УкрСибБанк" в якій просить: визнати недійсним кредитний договір від 21 серпня 2008 року (а.с. 9-15 ; надалі Договір), укладений між Відповідачем і Позивачем.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року по даній справі (а.с. 63-64) в позові відмовлено, з підстав, вказаних у цьому рішенні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Місцевим господарським судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та приватним підприємством Прод-Той укладено кредитний договір № 0, відповідно до пункту 1.1 цього Договору: банк надає позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії у розмірі 716 000,00 грн. у порядку і на умовах, визначених цим Договором (а.с. 9-15).

Відповідно до пункту 1.2.2 Кредитного договору: позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (а.с. 15), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору.

31 серпня 2009 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 0 (а.с. 16), відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 серпня 2010 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

При прийнятті судового рішення за результатами дослідження наявних у справі доказів, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, за умовами яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Місцевий господарський суд звертає увагу, що у пункті 9.5 Кредитного договору сторони врегулювали строк його дії - з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені у разі її нарахування.

Господарський суд першої інстанції вважав, що повне погашення суми кредиту, плати за кредит та пені у разі її нарахування може бути визнано такою подією, що неминуче має настати, оскільки укладення згаданого Договору спрямоване на волевиявлення сторін щодо надання та повернення кредиту. Крім того, пунктом п.2.3 Додаткової угоди визначено обовязок позичальника повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 серпня 2010 року.

Місцевий господарський суд вважав, що сторонами не порушено вимоги Закону щодо погодження строку дії договору.

Місцевий господарський суд зауважує, що сторони при укладенні Кредитного договору встановили, що розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України, тобто, виходячи зі статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, а тому пункт 7.1 Кредитного договору не суперечить нормам законодавства в частині визначення розміру пені.

Господарський суд Рівненської області вважав, що доводи, якими позивач обґрунтовував викладені в позовній заяві обставини, є безпідставними і необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Прод-Трейд" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року у справі № 5019/858/11 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 59-61).

Апелянт вважає, що при прийнятті даного рішення господарським судом Рівненської області було неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи та висновки викладені у ньому не відповідають обставинам справи.

17 серпня 2011 року в (день проведення судового засідання) позивачем, через канцелярію суду, було подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 70), в якому вказується, що дана справа, має високий рівень юридичної складності, повноцінний захист законних прав може здійснювати лише обраний Відповідачем представник, який є фахівцем в даній галузі права. В своєму клопотанні як на підставу неможливості явки, вказується на те, що представник позивача ОСОБА_3 перебуває у відпустці з 15 серпня 2011 року по 1 вересня 2011 року... Водночас, клопотання про відкладення розгляду справи підписано самим же ОСОБА_3 безпосередньо в день судового засідання... Також, суд наголошує на тому, що до подання клопотання не подано жодного доказу на підтвердження обставин висвітлених у поданому клопотанні... В даному колегія суду вбачає неналежне користування апелянта своїми процесуальними правами.

Враховуючи вищевказане, необмеженість представництва сторін в судовому процесі, приписи статей 101, 102 Господарського процесуального кодексу України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції та враховуючи те, що у позивача було достатньо часу для використання своїх процесуальних прав, які надані сторонам статей 59 Конституції України та статтею 28 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи те, що свої доводи і заперечення Приватне підприємство «Прод-Трейд»висвітлило безпосередньо в апеляційній скарзі (а.с. 59-66), колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача. Відповідно, суд відхиляє дане клопотання представника позивача.

Публічне акціонерне товариство "УкрСибБанк" заперечує проти доводів апелянта і подало відзив на апеляційну скаргу (а.с. 67-68), в якому заперечує проти доводів апелянта і просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року у справі № 5019/858/11 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 67-68) вказує, що дане рішення є законним і обґрунтованим, вважає кредитний договір та додаткові угоди укладені правомірно та без порушень чинного законодавства України.

В судовому засіданні Відповідач підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали та обставинами справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та приватним підприємством Прод-Той укладено кредитний договір № 0 (а.с. 9-15). Згідно даного Договору Відповідач зобов'язується надавати Позивачу, а Позивач зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 716 000,00 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 1.2.2 Договору позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору [а.с. 15]), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 Договору.

У відповідності до Додатку № 1 до Кредитного договору позичальник зобовязується виплатити банку суму кредиту до 17 серпня 2011року (а.с.15).

31 серпня 2009 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 0 від 21 серпня 2008 року, відповідно до пункту 2.3 якої позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 серпня 2010 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору (а.с.16).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи Позивачем не здійснено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в терміни встановлені пунктом 2.3 Додаткової угоди № 1 до Договору, що спричинило прострочення заборгованості за Договором.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України: договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частина 3 статті 180 Господарського кодексу України визначає, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України: кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Рівненський апеляційний господарський суд зауважує, що згідно статті 526 Цивільного кодексу України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія апеляційного господарського суду наголошує на тому, що відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зауважує, що Позивач зобов'язан був повернути кредит та сплатити проценти, на умовах встановлених Договором.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу дії статті 215 Цивільного кодексу України: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, за умовами яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статей 251 та 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду; строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За умовами статті 530 Цивільного кодексу України: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у пункті 9.5 Кредитного договору сторони врегулювали строк його дії - з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені у разі її нарахування.

Враховуючи вищевказане апеляційний господарський суд наголошує, що повне погашення суми кредиту, плати за кредит та пені у разі її нарахування може бути визнано такою подією, що неминуче має настати, оскільки укладення оспорюваного Договору спрямоване на волевиявлення сторін щодо надання та повернення кредиту. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 2.3 Додаткової угоди (а.с 16) визначено, що Позивач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27 серпня 2010 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

Враховуючи усе вищенаведене, Рівненський апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що сторонами не порушено вимоги Закону щодо погодження строку дії договору.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що позивач підставою недійсності Кредитного договору вважає встановлений пунктом 7.1 Кредитного договору (а.с. 11) розмір пені 24 % річних від суми простроченої заборгованості, що суперечить вимогам статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Рівненський апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України: виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1, статті 549 Цивільного кодексу України: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

В силу дії статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно статті 3 цього ж Закону: розмір пені, передбачений вищевказаною статтею, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевказане Рівненський апеляційний господарський суд зауважує, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів граничний розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 7.1 Кредитного договору сторони погодили, що за порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених договором, Відповідач має право вимагати від Позивача, а Позивач при цьому зобовязаний сплатити Відповідачу додатково до плати за кредит пеню з розрахунку 24 % річних від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом факт/360(метод факт/360передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів наголошує, що сторони при укладенні Кредитного договору встановили, що розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України та не порушує вимоги статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

З вищевказаного вбачається, що пункт 7.1 Кредитного договору не суперечить нормам законодавства в частині визначення розміру пені.

Враховуючи усе вищевказане, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства Прод-Трейд є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

З урахуванням усього вищевказаного у даній постанові, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, а тому його слід залишити без змін. Відповідно, апеляційну скаргу Приватного підприємства Прод-Трейд слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року у справі № 5019/858/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Прод-Трейд" - без задоволення.

Справу №5019/858/11 повернути господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.