Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО ПОРУШЕННЯ

СПРАВИ ПРО БАНКРУТСТВО ОСОБА_1

від "06" жовтня 2011 р. № 19/5007/40/11-П

Господарський суд у складі судді Макаревича В.А. , розглянувши матеріали

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Баранівському районі Житомирської області (смт.Баранівка) < Текст >

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівський фарфоровий завод" (смт.Баранівка)

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2011р. до господарського суду Житомирської області надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в Баранівському районі Житомирської області (м. Баранівка, Житомирської області) до Товариства з обмеженою відповідальністю Баранівський фарфоровий завод (м. Баранівка, Житомирської області) про порушення справи про банкрутство.

У ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) зазначено, що суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, якщо у заяві не вказано відомості, передбачені ст. 7 зазначеного Закону, а також з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом пункту 3 ч.1 статті 63 ГПК України, суддя повертає заяву та додані до неї документи, якщо у заяві не вказано докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно із ст. 38 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Особливістю судових доказів є наявність процесуальних норм, які виступають в якості гарантії достовірності отриманої інформації. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ст. 34 ГПК України).

Відповідно до ч. З ст. 6 Закону ознаками неплатоспроможності боржника є:

а) грошові вимоги, які повинні становити 300 мінімальних розмірів заробітної плати;

б) вимоги мають бути безспірними;

в) такі вимоги повинні бути не задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Статтею ст. 1 Закону визначено поняття терміну "неплатоспроможність" - це неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Додані до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство постанови Житомирського окружного адміністративного суду, виконавчі листи, постанови ВДВС Баранівського РУЮ про відкриття виконавчих проваджень не доводять неспроможності підприємства виконати вказані вище грошові зобовязання перед ініціюючим кредитором (не надані докази стосовно відсутності у боржника майна та грошових коштів) та відповідно не можуть бути підставою для порушення справи про банкрутство, оскільки стаття 7 Закону зобов'язує ініціюючого кредитора довести обставини неплатоспроможності боржника належними та допустимими доказами ( доказами, що підтверджують неплатоспроможність).

В свою чергу, відповідність розміру безспірних вимог кредитора визначеному Законом, є достатньою формальною умовою для порушення провадження у справі про банкрутство, що випливає зі змісту статті 8 Закону (постанова ВГСУ від 04.07.2007 року у справі № 22/142б).

Останньою ознакою неплатоспроможності боржника, є невиконання ним безспірних вимог кредитора протягом трьох місяців. Списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою.

Відповідно і встановлений Законом тримісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Отже, системний аналіз положень Закону свідчить, що процедура банкрутства випливає з виконавчого провадження, без якого факт неплатоспроможності не може існувати ( постанова ВГСУ від 04.07.2007 року у справі № 22/142б).

Відповідно до вимог п.2 ч.1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення виконавчого документа і авансового внеску стягувачеві державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Проте, ініціюючий кредитор не надав суду доказів , що виконавче провадження виконано у повному обсязі, а саме, не надано документів ВДВС Баранівського РУЮ(постанов), виданих відповідно до ст.ст. 47(49) Закону України "Про виконавче провадження", а також, доказів неспроможності підприємства виконати вказані вище грошові зобовязання перед ініціюючим кредитором ( докази стосовно відсутності у боржника майна та грошових коштів), у тому числі у примусовому порядку передбаченому нормами ст. 115 ГПК України, ст. 257 КАС України та Законом України "Про виконавче провадження", що також кореспондується з нормами ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які регулюють безспірність вимог кредитора, а також з нормами, які передбачені п.1 ст.7 даного Закону, тобто доказів неплатоспроможності боржника та неможливості виплатити зазначену суму боргу не інакше, як через судову процедуру банкрутства.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне повернути заяву Управління Пенсійного фонду України в Баранівському районі Житомирської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівський фарфоровий завод" про порушення справи про банкрутство без розгляду.

Відповідно до п.2 ст.9 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України суддя, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву Управління Пенсійного фонду України в Баранівському районі Житомирської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівський фарфоровий завод" про порушення справи про банкрутство без розгляду.

Додаток на 36 аркушах.

Суддя Макаревич В.А.

1- заявнику ( рек. з пов.)

2- в наряд