ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про порушення справи про банкрутство

"13" травня 2011 р. Справа № 5023/3548/11

вх. № 3548/11

Суддя Чистякова І.О.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ОСОБА_1", м. Харків

про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро ОСОБА_1", м. Харків

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2011 року до господарського суду Харківської області надійшла заява за підписом голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ОСОБА_1" ОСОБА_2 про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ОСОБА_1" (боржник) у порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі-Закон) на тій підставі, що встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів в повному обсязі.

Розглянувши надану заяву та додані до заяви документи суд встановив, що заява боржника не містить обставин та відомостей, які є достатні для порушення справи про банкрутство у порядку ст. 51 Закону, а саме: у відповідності до частини 1 статті 51 Закону, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Спрощена процедура банкрутства, що передбачена ст. 51 Закону про банкрутство (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з чим, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст. 51 Закону про банкрутство є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у своїй постанові від 10.06.2008 р. у справі N 15/682-б.

У відповідності до вимог ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Ліквідатором боржника не надано доказів дотримання позасудової процедури самоліквідації боржника, яка є обов'язковою передумовою для порушення провадження у справі про банкрутство за статтею 51 Закону, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобовязані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до Єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи. Комісія вживає усіх можливих заходів щодо виявлення кредиторів, а також письмово повідомляє їх про припинення юридичної особи.

Звернення з заявою про порушення справи про банкрутство та порушення провадження за спрощеною процедурою, яку регулює ст. 51 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, можливе лише після закінчення строку, який передбачений ч. 4 ст. 105 ЦК України.

Після розміщення комісією з припинення юридичної особи в друкованих засобах інформації повідомлення про припинення юридичної особи, в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України, цей факт стає загальновідомим.

В силу частини 8 статті 59 Господарського кодексу України оголошення про реорганізацію чи ліквідацію господарської організації або припинення діяльності індивідуального підприємця підлягає опублікуванню реєструючим органом у спеціальному додатку до газети «Урядовий курєр» та/або офіційному друкованому виданні органу державної влади або органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням субєкта господарювання протягом десяти днів з дня припинення діяльності субєкта господарювання.

У відповідності до вимог частини 4 статті 60 Господарського кодексу України ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості субєкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію субєкта господарювання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання, ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку з обов'язковою перевіркою органом державної податкової служби, у якому перебуває на обліку суб'єкт господарювання.

Вищевказані положення щодо необхідності перевірки ліквідаційного балансу органом державної податкової служби були внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" №2756-VI від 02.12.2010р.

Дані зміни набули чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, тобто з 01 січня 2011 року.

Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленою статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу.

В разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у звязку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно з частиною 3 статті 110 цього ж Кодексу, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заява боржника та додані до заяви документи не містять достатніх обставин та відомостей, підтверджуючих належним чином проведення ліквідації по підприємству у відповідності з ст. 59, ст.60 ГК України, ст.ст. 105, 110-112 ЦК України.

У заяві про визнання боржника банкрутом відсутні відомості та до матеріалів заяви не надано копію оголошення реєструючого органа про ліквідацію боржника у відповідності до положень ч.8 ст.59 ГК України, ліквідаційною комісією не визначений порядок та строки проведення ліквідації боржника, строк для заяви претензій кредиторам боржника (ч.2 ст.60 ГК України), не надано доказів персонально повідомлення про ліквідацію всіх відомих кредиторів підприємства боржника, не надано доказів вжиття необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, не надано до заяви інвентаризаційних відомостей боржника, що складаються згідно з Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року № 69 (із наступними змінами і доповненнями) у разі ліквідації підприємства з метою фактичного виявлення усього наявного у боржника основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, цінних паперів та інших грошових документів майна, а також з метою встановлення лишку або нестачі вказаних цінностей, доказів повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства, не надано доказів проведеної державною податковою інспекцією перевірки достовірності та повноти ліквідаційного балансу боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону суддя господарського суду приймає заяву про порушення справи про банкрутство, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство та додані до неї документи, якщо заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, у заяві не вказано повне найменування сторін, їх поштову адресу та інші відомості, перелічені в статті 7 цього Закону, не подано доказів щодо сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, заявник не дотримав строку, зазначеного у абзаці третьому статті 1 цього Закону, з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

У відповідності до п.1 ст. 5 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Отже, заява боржника про порушення провадження у справі про банкрутство підлягає поверненню відповідно до положень частин 1 статей 8, 9 Закону, та статті 51 Закону, як така, що подана боржником без дотримання вимог чинного законодавства у випадку ініціювання процедури банкрутства при самоліквідації боржника, оскільки до заяви не надано всіх необхідних документів, які підтверджують дотримання процедури самоліквідації відповідно до ст.ст. 59, 60 Господарського кодексу України, 105, 110-112 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, ч.1 ст. 8, ч.1 ст. 9, ст. 51 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.ст. 58 - 60 ГК України, ст.ст. 105, 110-112 ЦК України, ст.ст. 4-1, 4-3, 33, 34, ст. 86 ГПК України.

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро ОСОБА_1" заяву вх. 3548/11 від 10.05.2011р. про порушення справи про банкрутство і додані до заяви документи без розгляду на 55 аркушах, в т.ч. платіжні доручення № 387, № 388 від 04.05.2011 р.

2. Розяснити, що повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Чистякова І.О.