Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" вересня 2011 р. Справа № 5023/176/11

вх. № 176/11

Суддя Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Лучнікова В.В.

За участю:

представника боржника - не з"явився

представника Красноградської МДПІ - ОСОБА_1, дов. від 14.01.2011 р.,

представника Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - ОСОБА_2, дов. від 04.01.2010 р.

представника ХОЦЗ - ОСОБА_3, дов. від 24.01.11 р.,

розпорядника майна-керівника боржника - ОСОБА_4, ліц серія АВ № 158453 від 07.12.2006 р.

розглянувши справу за заявою : ВАТ "Насінневе" смт. Чапаєве

до ЗАТ "Кегичівський молочний завод", смт. Кегичівка

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

На адресу господарського суду після публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство (газета "Голос України" № 45 від 12.03.2011 р.) надійшла заява ВАТ "Насінневе" (вх.№ 1761 від "19" квітня 2011 р.) з грошовими вимогами до боржника ЗАТ "Кегичівський молочний завод", смт. Кегичівка у сумі 843509,99 грн.

Розпорядник майна в судовому засіданні 27.09.2011 р. зазначив, що ним вимоги ВАТ "Насінневе" визнані частково в сумі 145117,39 грн., з яких 116498,45 грн. визнано судом ухвалою від 01.03.2011 р., а вимоги в сумі 698392,60 грн. відхилені з підстав їх необгрунтованості та непідтвердженісті відповідними доказами.

Розглянувши вимоги ВАТ "Насінневе" (вх.№ 1761 від "19" квітня 2011 р.) до боржника у сумі 843509,99 грн., суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали заяви ВАТ "Насінневе", його грошові вимоги до боржника в загальній сумі 843509,99 грн. складаються з 116498,45 грн., які підтверджені рішенням господарського суду Харківської області по справі № 53/166-08 від 10.10.2008 р. та визнані ухвалою суду від 01.03.2011 р. за результатами підготовчого засідання, 5630,70 грн. 3% річних та 22988,24 грн. інфляційних, нарахованих кредитором за невиконання рішенням суду та визнаних розпорядником майна-керівником боржника, а також 698392,60 грн. пені, яка останнім не визнана.

Дослідивши матеріали заяви та підстави нарахування кредитором пені в сумі 698392,60 грн. пені, суд зазначає наступне.

Кредитор в обгрунтування нарахування суми пені в розмірі 698392,60 грн., нарахованої за період з 10.10.2008 р по 12.01.2011 р., посилається на ст.4 Указу Президента України № 227/95 від 16.03.1995 р. "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України", в якій зазначено, що підприємства оптової та роздрібної торгівлі незалежно від форм власності сплачують пеню у розмірі 1,5 відсотка від суми платежу на користь товаровиробника сільськогосподарської продукції та продовольства і 1,5 відсотка від суми платежу до місцевого бюджету за кожен банківський день прострочення платежу, якщо більший розмір пені не обумовлено угодою сторін, з дальшим спрямуванням нарахованих сум на підтримку товаровиробників сільськогосподарської продукції.

Однак, кредитором не надано до суду договору чи угоди, в яких зазначено про встановлення сторонами такої пені, а також не представлено розрахунку цієї суми.

Дослідивши матеріали заяви, судом встановлено, що в рішенні господарського суду від 10.10.2008 р. по справі 53/166-08, яким підтверджуються вимоги ВАТ "Насінневе" до боржника в сумі 116498,45 грн. зазначено, що в п.5.3 Додаткової угоди до договору № 23223 від 28.05.2005 р. сторони передбачили відповідальність за несвоєчасну оплату отриманого товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, враховуючи, що кредитором не надано договору чи угоди, в якій було би передбачено вказану ним пеню, а також не надано відповідного її розрахунку, приймаючи до уваги сплив строку позовної давності для її стягнення, суд вважає за необхідне відхили вимоги ВАТ "Насінневе" до боржника в сумі 698392,60 грн. пені.

Керуючись ст.ст. 1, 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відхили вимоги ВАТ "Насінневе" до боржника в сумі 698392,60 грн. пені.

Ухвалу направити ВАТ "Насінневе", розпоряднику майна-керівнику боржника.

Суддя Усатий В.О.