РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2011 р. Справа № 3/6

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М. ,

суддів Мельник О.В.

при секретарі судового засідання Кульчин Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Державне підприємство Луцький спиртогорілчаний комбінат на ухвалу господарського суду Рівненської області від 28.12.10 р.

у справі № 3/6 (суддя Мамченко Ю. А. )

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тірас-Арс"

відповідач ОСОБА_2 підприємство Луцький спиртогорілчаний комбінат

відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тапад"

про стягнення заборгованості в сумі 78 126 890 грн. 06 коп.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача 1 - ОСОБА_3Л.(дов.б/н від 17.01.2011 р.)

відповідача 2- не з'явився

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.12.2010 року (суддя Мамченко Ю.А.) порушено провадження у справі № 3/6 та призначено справу до розгляду. Пунктом 5 зазначеної ухвали з метою забезпечення позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тірас-Арс" було частково задоволено заяву останнього про забезпечення позову та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно Державного підприємства Луцький спиртогорілчаний комбінат (43001, Волинська область, м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.67, 2) в межах суми позовних вимог.

Не погоджуючись з пунктом 5 зазначеної вище ухвали відповідач 1 - ОСОБА_2 підприємство Луцький спиртогорілчаний комбінат звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.12.2010 року у даній справі скасувати в частині вжиття заходів до забезпечення позову, мотивуючи свої доводи тим, що оскаржувана ухвала суду прийнята з неповним з"ясуванням обставин, що мають значення для справи, та, відповідно, порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: позивач в поданій на адресу суду заяві про забезпечення позову не навів переконливих арегументів щодо злісного ухилення скаржника від виконання взятих на себе зобов"язань, а також не навів жодних аргументів щодо вчинення останнім та/або підготовкою до вчинення будь-яких дій спрямованих на приховування чи реалізацію матеріальних активів, що йому належать.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненні до неї.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу на подав, надіслав клопотання, в якому просить розгянути скаргу без його участі.

Відповідач 2 надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Враховуючи строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу, передбачений ч.2 ст.102 ГПК України, а також те, що сторони були повідомлені про наслідки неявки в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача 2.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача 1, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 28.12.10 р. у справі № 3/6 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу державного підприємства Луцький спиртогорілчаний комбінат - без задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення того, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Оскільки, законодавцем не передбачено переліку господарських спорів або обставин, за яких вживаються заходи до забезпечення позову, то господарський суд у кожному конкретному випадку оцінює обставини справи для прийняття обґрунтованого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості в сумі 78 126 890,06 грн. за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б130109/2/1 від 13.01.2009 р., укладеного між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тірас-Арс" (позивачем) та ОСОБА_2 підприємством Луцький спиртогорілчаний комбінат (відповідачем 1), яка, в свою чергу, утворилась в результаті невиконання останнім розрахунків за придбані цінні папери в обумовлений договором строк - 180 робочих днів з дати підприсання ( п.2.1 договору). Відповідачем 1 була здійснена часткова оплата вартості цінних паперів; перераховано позивачу грошові кошти в сумі 3 848 109,94 грн.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що сума заборгованості відповідача 1 дуже значна, спроби позивача врегулювати питання її погашення останнім в позасудовому порядку не досягли свого результату, в зв"язку з відсутністю у відповідача 1 грошових коштів. Зазначена обставина, в свою чергу, скаржником не оспорюється. Позивач також звертає увагу суду на те, що термін прострочки по сплаті заборгованості становить понад рік. Крім того, як зазначає позивач, в даний час відбувається процес реорганізації Державного підприємства Луцький спиртогорілчаний комбінат шляхом його приєднання до новоствореної юридичної особи - Державного підприємства "Укрспирт", в результаті чого відповідач 1 перестане існувати як окрема юридична особа та втратить, в зв"язку з такою реорганізацією, право власності на належне йому майно, тобто не зможе нести відповідальності по своїх зобов"язаннях.

Незважаючи на можливість апеляційного оскарження ухвали про застосування заходів забезпечення позову, вирішення питання про наявність чи відсутність вищезазначених обставин, що є підставою для задоволення чи відмови у задоволенні заяви про вжиття таких заходів, є прерогативою господарського суду першої інстанції, який досліджує ці обставини в повному об"ємі.

Проаналізувавши матеріали та викладені позивачем та відповідачем 1 обставини справи, беручи до уваги значний розмір заборгованості, період прострочення відповідачем 1 розрахунків (понад 6 місяців) і те, що останнім до апеляційної скарги не надано належних доказів, які б підтверджували його заперечення по суті позовних вимог та спростовували розмір заявленої позивачем до стягнення заборгованості, а також зважаючи на те, що вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду і, при цьому, закон не містить точного переліку господарських спорів або обставин, за яких вживаються заходи до забезпечення позову, судова колегія дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали вірно враховано наявність зв"язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а відтак правомірно забезпечено позов шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно Державного підприємства Луцький спиртогорілчаний комбінат (43001, Волинська область, м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.67, 2) в межах суми позовних вимог з урахуванням вимог ст.66 ГПК України, з метою недопущення утруднення виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів, заходи забезпечення позову, застосовані господарським судом першої інстанції в п.5 ухвали від 28.12.2010 року, мотивовані наявністю обставин, що дозволяють зробити припущення про неможливість виконання рішення господарського суду через невжиття таких заходів, є такими, що прийняті з дотриманням процесуальних вимог щодо підстав та умов застосування заходів до забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала господарського суду відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства Луцький спиртогорілчаний комбінат залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 28.12.10 р. у справі № 3/6 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Мельник О.В.