ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.11 Справа№ 5015/326/11

За позовом:ПП ТрастТер, м.Львів;

До Відповідача: ТзОВ Компанія Лізинговий дім, м.Львів;

Про: визнання недійсним ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. ТзОВ Компанія Лізинговий дім та Заявки ТзОВ Компанія Лізинговий дім від 02.05.2010р., подану на реєстрацію залізничних напіввагонів №562663054, №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до ДТГО Львівська залізниця

Суддя: Левицька Н.Г.

Секретар судового засідання: Байко А.Я.

В судовому засіданні взяли участь представники сторін:

Позивача: ОСОБА_2- предст. (дов. від 08.02.2011.р);

Відповідача: ОСОБА_3- предст. (дов.№248 від 19.05.2010р.),

ОСОБА_4- предст. (дов. № 665 від 25.10.2010р.);

Представникам позивача та відповідача, які взяли участь у справі, роз'яснено їх права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено ПП ТрастТер, м.Львів до відповідача: ТзОВ Компанія Лізинговий дім, м.Львів про визнання недійсним ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. ТзОВ Компанія Лізинговий дім та Заявки ТзОВ Компанія Лізинговий дім від 02.05.2010р., подану на реєстрацію залізничних напіввагонів №562663054, №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до ДТГО Львівська залізниця.

Обставини справи:

Ухвалою суду від 26.01.2011р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 10.02.2011р.

10.02.2011 р. представником позивача заявлено Клопотання (вх. № канц. 3055/11 від 09.02.2011р.) про здійснення технічної фіксації судового розгляду справи.

Вказане Клопотання судом задоволено, керуючись вимогами ст.81-1 ГПК України.

Також позивачем подано Заяву (вх. № канц. 3053/11 від 09.02.2011 р.) про доповнення позовних вимог, в якій позивач просить доповнити частину позовної заяви наступного змісту: визнати недійсною заявку ТзОВ Компанія Лізинговий дім від 02.06.2010р. на реєстрацію пяти залізничних напіввагонів №562663064. №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, м.Львів.

Ухвалами суду від 10.02.2011р., 24.02.2011р. розгляд справи відкладено на 24.02.2011р. та на 17.03.2011р., відповідно, з мотивів, викладених в ухвалах суду.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним:

Відповідач, у порушення Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом №856 Міністерства транспорту та зв'язку від 28.09.2004 подав документи на здійснення реєстрації залізничних напівввагонів №56263064, №56263072, №56263080, №56263106, №56283114 (зі зняттям ознаки оренди з ПП ТрастТер). Такими діями, як стверджував позивач, відповідач порушив права на користування і розпорядження предметом лізингу, оскільки, як зазначив позивач ОСОБА_5 фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. не розірваний і лізингоодержувачем (орендарем) є ПП ТрастТер.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про те, що ТзОВ Компанія Лізинговий дім визнати недійсним заявку від 02.06.2010р. на реєстрацію пяти залізничних вагонів №56263064, №56263072, №56263080, №56263106, №56283114 (зі зняттям ознаки оренди) до Державного Територіально галузевого обєднання Львівська залізниця без подання Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Лізинговий дім всіх документів, передбачених Правилами реєстрації і доказів розірвання Договору фінансового лізингу із Приватним підприємством ТрастТер.

Також, на думку позивача при виконанні Договору ТзОВ Компвнія Лізинговий дім протиправно вилучило предмет договору.

02.06.2010р. ТзОВ Компанія Лізинговий дім подана Заявка на реєстрацію залізничних напіввагонів №562663064, №56263072, №56263080. №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до Державного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця.

До заявки було додано такі документи: ОСОБА_5 лізингу №394/0308 пд 11.03.2008р., Акт прийому передачі і акт на повернення, а також ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. не зареєстрований у відповідача, а це не двохсторонній документ, скріплений підписами лізингодавця і лізингоодержувача.

Інших документів і доказів розірвання договору фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. надано не було.

Як стверджував відповідач, до ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. було внесено недостовірну інформацію про те. що договір фінансового лізингу в односторонньому порядку розірваний Це не відповідає дійсності з наступних підстав:

Згідно з п.3.2 Договору фінансового лізингу термін дії договору - з моменту проплати Лізингоодержувачем першого лізингового платежу, згідно з Додатком №3 по 27.02.2013р.

ТзОВ Компанія Лізинговий дім не надано доказів розірвання Договору фінансового лізингу, як зазначив позивач.

Згідно з п.14.1 Договору зазначено, що зміни і доповнення мають бути оформлені письмово та скріплені підписами і печатками сторін.

ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. не може слугувати доказом розірвання договору фінансового лізингу, на думку позивача.

Згідно з п.2.3. Правил реєстрації вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №856 від 28.09.2004р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 15.10.2004р. №1316/9915 (далі Правил) орендар подає до ГІОЦ Укрзалізниці через реєструвальний підрозділ, якщо термін оренди не закінчився, докази розірвання договору оренди. При цьому власник вагона повинен подати документи про дострокове розірвання договору оренди з попереднім орендарем.

Згідно з п.2.7 Правил для підтвердження факту продажу вагонів власникам інших залізничних адміністрацій власники вагонів України надають ГЮЦ Укрзалізниці через реєструвальний підрозділ повний пакет документів згідно з пунктами 2.2. 2.3 цих Правил, які підтверджують право власності та факт продажу, а також документ про розірвання договору оренди для вагонів з незакінченим терміном оренди.

Тому, як стверджує позивач, зазначений ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. слід визнати недійсним, оскільки до нього внесено недостовірну інформацію і він підписаний не уповноваженою особою.

Також на момент прийняття заявки (зі зняттям ознаки оренди) проти ТзОВ Компанії Лізинговий дім 27.02.2010р. порушено процедуру банкрутства.

Згідно ч.4 ст.17 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом 3 дня винесення ухвали про санацію керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством пре і працю, управління боржником переходить до керуючого санацією.

Заявку від 02.06.2010р. на реєстрацію п'яти залізничних напіївагонів (зі зняттям ознаки оренди) від ТзОВ Компанії Лізинговий дім підписав генеральний директор ОСОБА_6, хоча, згідно з законодавством, таку дію мав вчинити керуючий санацією, як зазначив позивач.

Тому, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 №265 від 02.06.2010р. позивач просить визнати недійсним і таким, що підлягає скасуванню.

09.02.2011р. позивачем подано Заяву про доповнення позовних вимог, в якій зазначив, що 02.06.2010р. ТзОВ Компанія Лізинговий дім подано Заявку на реєстрацію залізничних напіввагонів №562663064, №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до Державного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця.

До заявки було додано такі документи договір лізингу №394/0308 від 11.03.2008р., акт прийому передачі і акт на повернення, а також лист №265 від 02.06.2010р. не зареєстрований у відповідача, а це не двохсторонній документ скріплений підписами лізингодавця і лізингоодержувача.

Інших документів і доказів розірвання Договору фінансового лізингу №3940308 від 11.03.2008р. надано не було.

Відповідач позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву № 59 від 08.02.2011р. та доповненні до відзиву №103 від 23.02.2011р. в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що ТзОВ Компанія Лізинговий дім було дотримано вимоги Правил реєстрації, а, відтак, у ДТГО Львівська залізниця не було підстав відмовляти у прийнятті документації. Обовязок перед ПП ТрастТер у ТзОВ Компанія Лізинговий дім відсутній. Крім того, зазначив, що позивач неправильно застосовує п.2.2 Правил реєстрації, оскільки дана норма визначає порядок реєстрації та перелік документів, необхідних для реєстрації власних вагонів власником і не регулює порядок повернення орендованого майна власнику.

Крім того, відповідач заперечив позовні вимоги з огляду на наступне: Рішенням господарського суду Львівської області у справі №22/241 від 17.12.2009р. встановлено, що договори фінансового лізингу припинені, позивач на власний розсуд та добровільно здійснив повернення майна відповідачу, про що сторони підписали Акт приймання-передачі від 01.07.2009р., тому на день подання Заявки ПП ТрастТер не мав відношення до залізничних напіввагонів, а відтак дії Львівської залізниці щодо прийняття чи відмови у прийнятті Заявки ТзОВ Компанія Лізинговий дім не могли на думку відповідача, порушити права та охоронювані законом інтереси ПП ТрастТер.

У Заявці зазначено, що вона подається у зв'язку із розірванням Договору фінансої то лізингу в односторонньому порядку.

У Заявці зазначено кому вона адресується: Керівнику залізниці, але не вказано якої саме Львівської, Південної чи іншої, крім цього, заявка повинна була подаватись на адресу ГІОЦ Укрзалізниці.

Заявку від 02.06.2010р. на реєстрацію п'яти залізничних напіввагонів (зі зняттям ознаки оренди) від ТзОВ Компанія Лізинговий дім підписав генеральний директор ОСОБА_6, а невідома особа.

В рядку третьому не вказано моделі вагонів і не вказано заводські номера вагонів.

ДТГО Львівська Залізниця прийнято Заявку на реєстрацію п'яти залізними їх напіввагонів (із зняттям ознаки оренди), але без всіх документів які передбачені Правилами.

Згідно з рядком 7 п. 2.1. Правил реєстрації вантажних вагонів затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №856 від 28.09.2004р. Зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 15 жовтня 2004р. №1316/9915 реєстрація власних вантажних вагонів здійснюється у таких випадках: передання (прийняття) вагона в оренду та повернення з оренди.

Позивач просив доповнити позовні вимоги наступним чином, а саме: Визнати недійсною Заявку Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Лізинговій дім від 02.06.2010р. подану на реєстрацію залізничних напіввагонів №562663064, №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до Державного територіально-галузеве об'єднання Львівська залізниця.

Також позивачем було подане письмове Пояснення (вх. № канц. 4609/11 від 24.02.2011р.), в якому зазначив, що не відповідають дійсності твердження, про те що ОСОБА_5 фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. припинений.

Адже для припинення договору є певний перелік підстав.

Згідно з п.10.1 договорів фінансового лізингу, майно вилучається з користування у Лізингоодержувача у випадках:

- одностороннього припинення дії договору згідно п. 9.1. даного договору.

- несплати лізингових платежів протягом двох чергових строків.

- користування майном з порушенням умов договору.

Згідно з п.10.2. договорів фінансового лізингу, у випадку виникнення підстав вилучення майна Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу письмове повідомлення про вилучення майна.

Станом на 01.07.2010р. повідомленим про вилучення майна не надсилалося, а також були відсутні підстави для вилучення майна, зазначені в п.10.1 договорів фінансового лізингу.

У відповідача не було доказів несплати лізингових платежів лізингоодержувачем, майно використовувалось, згідно з умовами договору, договір розірваний не був.

Відповідач звертався із пропозицією розірвати договір, однак, позивач з цим не погоджувався.

Тому, станом на 01.07.2009р., у відповідача було відсутнє право на вилучення предмету лізингу - залізничних напіввагонів у ПП ТрастТер, тому позивач вважає право користуватись напіввагонами.

Згідно з підпункту 5 п. 9.1 Договору ТзОВ Компанія Лізинговий дім має надіслати повідомлення про усунення порушень протягом 14 днів Лізингоодержувачем. якщо вони є.

Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом га законом.

Згідно з ч. 2 ст. 781 ЦК, договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи. яка була наймачем або наймодавцем.

Законодавство містить вичерпний перелік підстав для припинення договору фінансового лізингу, на загальних підставах припиняється лише договір доручення (ст. 1008 ЦК України).

ОСОБА_5 фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р в добровільному порядку розірваний не був тому ця дія мала бути вчинена в порядку ст. 651 ЦК України, ст.118 ГК України.

Відповідач у Відзиві, письмових та усних поясненнях позовні вимоги, а також збільшення позовних вимог заперечив.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, доданих до матеріалів справи та оцінивши докази, які знаходяться у матеріалах справи, судом встановлено наступне:

11.03.2008р. між ПП ТрастТер та ТзОВ Компанія Лізинговий дім укладено ОСОБА_5 фінансового лізингу №394/0308, відповідно до якого відповідачем передано позивачу залізничні напіввагони моделі 12-9745 в кількості 5 штук №56263064, №56263072, №56263080, №56263106, №56283114.

Як зазначається у позовній заяві, при виконанні Договору, ТзОВ Компанія Лізинговий дім протиправно вилучило предмет лізингу.

02.06.2010р. ТзОВ Компанія Лізинговий дім подано до ДТГО Львівська залізниця Заявку на реєстрацію (перереєстрацію) власних вантажних вагонів № 56263064, №56263072, №56263080, №56263106, №56283114 зі зняттям ознаки оренди у звязку із достроковим припиненням договору фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р.

На підтвердження даного факту було надіслано Акт прийому-передачі майна від 01.07.2009р. про передачу лізингоодержувачем ПП ТрастТер лізингодавцю ТзОВ Компанія Лізинговий дім вантажних вагонів №56263064, №56263072, №56263080, №56263106, №56283114.

Позивач зазначає, що у Заявці зазначено, кому вона адресується Керівнику залізниці, але не вказано, якої саме: Львівської, Південної чи іншої.

За твердженням позивача, ДТГО Львівська залізниця прийнято Заявку на реєстрацію пяти залізничних напіввагонів (зі зняттям ознаки оренди), але без всіх документів, які передбачені Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом №856 Міністерства транспорту та зв'язку від 28.09.2004р.

Згідно з рядком 7 п.2.1. Правил реєстрація власних вантажних вагонів здійснюється у таких випадках: передання (прийняття) вагона в оренду та повернення з оренди.

Не передбачено такої підстави для реєстрації, як зняття з ознаки оренди.

Відповідно до п.2.2 Правил реєстрації власних вантажних вагонів власник подає до реєструвального підрозділу заявку згідно з додатком 2 до цих Правил та пакет документів. Зі змісту заявки від 02.06.2010р. вбачається, що зазначені у згаданій нормі Правил документи ТзОВ Компанія Лізинговий дім подані не були, а це довідка про включення підприємства до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, статутні документи підприємства, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

З цих підстав, на думку позивача, заявка мала бути повернута.

На обґрунтування вищевказаного твердження позивач також вказав, що відповідачу не було надано доказів розірвання Договору фінансового лізингу № 394/0308 від 11.03.2008р., який станом на день подання заявки є чинним і Лізингоодержвачем (орендарем) на піввагонів є ПП ТрастТер.

Відповідно до п.2.3. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів власник вантажних вагонів зобов'язаний подати до ГІОЦ Укрзалізниці через реєструвальний підрозділ заявку на повернення орендованого вагона власнику після закінчення терміну оренди або дострокового розірвання договору оренди. При цьому, власник вагона повинен подати документи про дострокове розірвання договору оренди з попереднім орендарем, хоча відповідно до п.3.2. Договору фінансового лізингу термін дії договору до 27.02.2013р.

Відповідач викладені у позовній заяві твердження позивача заперечує, зазначаючи, що на адресу реєструвального підрозділу ДТГО Львівська залізниця 02.06.2010р. подана заявка №310 на реєстрацію (перереєстрацію) власних вантажних вагонів №56263064, №56263072. №56263080, №56263106, №56283114 зі зняттям ознаки оренди у зв'язку із достроковим припиненням договору фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. На підтвердження даного факту було надіслано акт прийому-передачі майна від 01.07.2009р. про передачу лізингоодержувачем ПП ТрастТер лізингодавцю ТзОВ Компанія Лізинговий дім вищевказаних вантажних вагонів. Даний акт прийому-передачі підписаний та скріплений печатками обох сторін Договору.

Безпідставними, на думку відповідача є твердження позивача про те, що діями ТзОВ Компанія Лізинговий дім при перереєстрації вагонів із зняттям ознаки оренди порушено його права на користування та розпорядження предметом лізингу, оскільки, реєстрація власних вагонів це процедура внесення до АБД ПВ відомостей про власні вантажні вагони та їх власника. Відтак, реєстрація чи перереєстрація вагонів не є підставою для встановлення чи зміни правовідносин, що регулюють питання користування та розпорядження предметом лізингу.

Крім цього, на думку відповідача, позивач неправильно застосовує п.2.2 Правил реєстрації, оскільки дана норма визначає порядок реєстрації та перелік документів, необхідних для реєстрації, власних вагонів власником, а не регулює порядок реєстрації повернення орендованого майна власнику і тому не стосується предмету спору.

Відповідно до п.2.3. Правил реєстрації, після закінчення терміну оренди або дострокового розірвання договору оренди власник вантажних вагонів зобов'язаний подати до ГІОЦ Укрзалізниці через реєструвальний підрозділ заявку на повернення орендованого вагона власнику.

02.06.2010р. листом №-265 ТзОВ Компанія Лізинговий дім повідомило, що договір фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. розірвано та майно за вказаним Договором вилучено.

Відповідач зазначає, що ТзОВ Компанія Лізинговий дім було дотримано всіх вимог Правил реєстрації, а відтак у ДТГО Львівська залізниця не було підстав відмовляти у прийнятті документації.

Правилами реєстрації чітко визначено перелік та порядок прийняття документів реєструвальним підрозділом ДТГО Львівська залізниця, тому жодного обов'язку перед ПП ТрастТер у ДТГО Львівська залізниця немає.

Із посиланням на вищевикладені заперечення відповідач зазначає, що ДТГО Львівська залізниця діяло відповідно до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушило прав та законних інтересів ПП ТрастТер.

Відповідач зазначив, що Рішенням господарського суду Львівської області у справі №22/241 від 17.12.2009р. встановлено, що ОСОБА_5 фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. припинений, позивач за власним розсудом та добровільно здійснив повернення майна відповідачу, про що сторони підписали акт приймання-передачі від 01.07.2009р. Тому на день подання заявки ПП ТрастТер не мав жодного відношення до залізничних напіввагонів, а, відтак, дії Львівської залізниці щодо прийняття чи відмови у прийнятті заявки ТзОВ Компанія Лізинговий дім жодним чином не могли порушити права та охоронювані законом інтереси ПП ТрастТер, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав:

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, ТзОВ Компанія Лізинговий дім надіслало 02.06.2010р. на адресу ДТГО Львівська залізниця лист №265, в якому зазначалося, що у зв'язку із несплатою лізингоодержувачем (позивачем) лізингових платежів ОСОБА_5 лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. було розірвано в односторонньому порядку, а вагони повернуто Компанії, згідно з Актом прийому передачі від 01.07.2009р.

Господарським судом Львівської області 17.12.2009р. прийнято рішення у справі №22/241 за позовом ПП ТрастТер до ТзОВ Компанія Лізинговий дім про визнання дій відповідача незаконними. Як вбачається з рішення Господарського суду Львівської області від 17.12.2009р. у справі №22/241, вилучення відповідачем напіввагонів відбулося на підставі п.10.1 Договору фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. та внаслідок порушення позивачем п.4.1. даного договору, в якому передбачено періодичне та своєчасне внесення лізингових платежів. Також, зі згаданого рішення вбачається, що позивач за власним розсудом та добровільно здійснив повернення майна відповідачу, про що сторони підписали акт прийому-передачі від 01.07.2009р. Дана обставина не заперечувалась позивачем під час розгляду справи №22/241. Вищевказане рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2010р. та постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2010.

Згідно із ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до вимог ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Наявними в матеріалах справи документами, зокрема Рішенням господарського суду Львівської області від 17.12.2009р. у справі №22/241 підтверджується, що ОСОБА_5 фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р. достроково припинено ТзОВ Компанія Лізинговий дім у зв'язку із несплатою лізингових платежів, спірні залізничні напіввагони №562663064. №56263072, №56263080, №562663106, №56263114, згідно з Акту прийому-передачі від 01.07.2009р. повернуто ТзОВ Компанія Лізинговий дім.

Таким чином, станом на день подання заявки позивач не мав відношення до залізничних на піввагонів, а, відтак, дії відповідача щодо подання заявки жодним чином не можуть порушувати права та охоронювані законом інтереси ПП ТрастТер.

Крім того, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що ДТГО Львівська залізниця не здійснювало перевірки Заявки ТзОВ Компанія Лізинговий дім від 02.06.2010р. на реєстрацію п'яти залізничних напіввагонів №562663064, №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 і доданих документів на наявність доказів, які б підтверджували факт розірвання Договору фінансового лізингу №394/0308 від 11.03.2008р.

Також, суд вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав.

Згідно із ст.8 Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ОСОБА_1 перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Як вказано у ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Отже, чинним законодавством України не передбачений обраний позивачем спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів, а саме: визнати недійсною заявку ТзОВ Компанія Лізинговий дім від 02.06.2010р. на реєстрацію пяти залізничних напіввагонів №562663064. №56263072, №56263080, №562663106, №56263114 (зі зняттям ознаки оренди) до Державного територіально галузевого обєднання Львівська залізниця.

Господарський суд виносить рішення в межах позовних вимог та на основі встановлення всіх обставин справи, що доведені належними доказами.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів порушення відповідачем будь-яким чином прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Відповідно до вимог ст.4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, відтак задоволенню не підлягають.

Судові витрати згідно ст.49 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 4, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу за вимогами ч.3 ст. 85 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХII ГПК України.

Суддя Левицька Н.Г.