ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.11 Справа № 5/151-09нр.

За позовом Приватного виробничо комерційного малого підприємства «НАСА»,

м. Суми

до відповідача ОСОБА_1 міської ради, м. Суми

третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода»,

м. Суми

про визнання дій протиправними та визнання незаконним рішення

СУДДЯ ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 87 від 07.04.2010 р.

Від відповідача: ОСОБА_3

Третя особа: не прибув

При секретарі судового засідання Черненко І.О.

Суть спору: позивач (згідно заяви про уточнення позовних вимог) просить суд визнати незаконним та недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради V скликання XIV сесії від 24.10.2007 року за № 875МР Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06 року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради № 1345-МР від 03.08.2005 року та № 1384 МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП НАСА, стягнути з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи.

Відповідач у відзиві на позов просить суд припинити провадження у справі оскільки даний спір є адміністративним і не підвідомчий господарському суду.

Представник третьої особи також вважає, що даний спір не підвідомчий господарському суду.

Рішенням господарського суду Сумської області від 02.07.2009р. по даній справі позов задоволено повністю, визнано протиправними дії ОСОБА_1 міської ради, вчинені у відношенні приватного виробничо комерційного малого підприємства "НАСА" при прийняті рішення ОСОБА_1 міської ради V скликання XIV сесії від 24.10.2007 року за № 875 МР Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради №1345-МР від 03.08.2005 року та № 1384 МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП НАСА, визнано незаконним та недійсним повністю рішення ОСОБА_1 міської ради V скликання XIV сесії від 24.10.2007 року за № 875МР Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06 року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради №1345-МР від 03.08.2005 року та №1384 МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП НАСА.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2010р. по даній справі рішення господарського суду від 02.07.2009р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду сумської області від 23.09.2010р. провадження у даній справі припинено на підставі п. 1 ст. 80 Господарського Процесуального Кодексу України, оскільки даний спір не підвідомчий господарському суду, оскільки адміністративний спір, що виник між сторонами не підлягає вирішенню в господарських судах України за правилами ГПК.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2010р. ухвалу господарського суду від 23.09.2010р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з посиланням на те, що судами у вирішенні питання щодо підвідомчості спору, що виник із земельних відносин слід проаналізувати не лише предмет та склад сторін спору, але й підставу, яка розкриває характер спірних правовідносин між сторонами і вказує на рівність або адміністративне підпорядкування сторін спору.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні докази, що мають значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення повноважних представників сторін суд встановив наступне:

Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 03.08.05 №1345-МР позивачу надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га під будівництво двох житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми, а рішенням від 28.09.05 №1384-МР вирішено надати в оренду позивачу цю земельну ділянку. На підставі цього рішення між сторонами 15.03.06 укладено договір оренди земельної ділянки терміном до 28.09.15, затверджений рішенням ОСОБА_1 міської ради від 29.03.06 № 1685-МР. Факт передачі позивачеві земельної ділянки підтверджено актом прийому-передачі від 15.03.06.

Однак ОСОБА_1 міська рада рішенням № 875-МР від 24.10.07 "Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06 року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради №1345-МР від 03.08.2005 року та №1384-МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП "НАСА" скасувала вищевказані рішення №1345-МР, №1384-МР і №1685-МР в частині надання позивачеві згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво двох житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми, надання її в оренду та затвердження договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення ОСОБА_1 міської ради від 3 серпня 2005 року № 1345 МР, ПП "Кадастр С" розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу під будівництво двох багатоповерхових житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми, який погоджений із органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини, що підтверджується відповідними листами .

На підставі рішення ОСОБА_1 міської ради від 28 вересня 2005 року № 1384-МР, між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки від 15 березня 2006 року, який затверджено рішенням ОСОБА_1 міської ради від 29 березня 2006 року № 1685-МР.

Розглянувши протест прокурора м. Суми від 11.05.06р. № 28, рішенням V скликання XIV сесії за № 875МР Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06 року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради №1345-МР від 03.08.2005 року та №1384 МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2в м. Суми ПВКМП НАСА, ОСОБА_1 міська рада скасувала:

-пункт 6 додатку № 1 до рішення ОСОБА_1 міської ради від 3 серпня 2005 року № 1345 МР "Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, внесення змін та скасування деяких рішень ОСОБА_1 міської ради" стосовно надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4500 га під будівництво двох житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП "НАСА";

-пункт 54 додатку № 2 до рішення ОСОБА_1 міської ради від 28 вересня 2005 року № 1384-МР Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень ОСОБА_1 міської ради стосовно надання в оренду земельної ділянки площею 0,4500 га під будівництво багатоповерхових житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 27/2 ПВКМП НАСА;

-пункт 36 додатку № 1 до рішення ОСОБА_1 міської ради від 29.03.2006 року № 1685-МР Про затвердження договорів оренди земельних ділянок та договорів про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок та договорів куплі - продажу земельних ділянок стосовно затвердження договору оренди земельної ділянки площею 0,4500 га під будівництво багатоповерхових житлових будинків по вул. Прокоф'єва, 27/2, ПВКМП НАСА.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що земельна ділянка по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми надана відповідачем позивачу у тимчасове платне користування для будівництва багатоповерхових житлових будинків у відповідності з вимогами чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для скасування прийнятих раніше відповідачем правомірних рішень № 1345-МР від 03.08.05 року, № 1384-МР від 28.09.05 року, № 1685-МР від 29.03.2006 року, наслідком чого є протиправне обмеження позивача у праві оренди земельної ділянки, протидія законній господарській діяльності позивача - будівництву будівель та нанесення позивачу значних збитків.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про Прокуратуру" протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору.

Незважаючи на те, що протест прокурора підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження, ОСОБА_1 міська рада винесла оспорюване рішення, яким задовольнила протест прокурора від 11 травня 2006 року, тільки 24 жовтня 2007 року. Тобто фактично, на даний час зазначені рішення ОСОБА_1 міської ради є виконаними, наслідком чого є укладення договору оренди між сторонами.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 п. 1 "Перехідних положень" Земельного кодексу України (ЗК України), у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Імперативні приписи норм статей 13, 14 Конституції України, статей 177 і 181 Цивільного кодексу України та статей 1, 6-17 Земельного кодексу України прямо визначають, що земля та її надра, які знаходяться в межах території України - є об'єктами права власності Українського народу. При цьому, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Означені норми вказують не тільки те, що земля є об'єктом цивільного права з усіма необхідними ознаками нерухомої речі, але й те, що реалізація визначених частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України повноважень власника цієї нерухомої речі здійснюється відповідними органами державної влади та органами місцевого самоврядування, на підставі відповідних законів, причому суб'єкти прав є рівними у праві на користування природними об'єктами права власності Українського народу.

Участь державних органів та органів місцевого самоврядування у земельних відносинах як колегіальних представників, які реалізують права держави, територіальних громад та Українського народу в цілому, як власників землі - докорінно відрізняється від участі цих органів у земельних відносинах, як суб'єктів владних повноважень.

Зокрема, юридичний факт участі у спорі суб'єкта владних повноважень не є вирішальним критерієм віднесення цього спору до такого, який підлягає розгляду виключно адміністративним судом. При розмежуванні компетенції адміністративних і господарських судів ключове значення мають саме ознаки „предмет спору" та „підстави заявленого спору", які розкривають характер спірних правовідносин між сторонами і вказують на рівність або адміністративне підпорядкування сторін спору. Пунктом 6 частини 1 статті 12 ГПК України визначено господарську підвідомчість справ у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. При цьому чинне законодавство України, зокрема, норми статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, статей 2, 8, 133 Господарського кодексу України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України встановлюють, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (надання земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або у користування, відчуження земельних ділянок державної або комунальної власності, укладення, зміна, розірвання договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки, про встановлення сервітуту, суперфіцію, емфітевзису та інших договорів щодо земельних ділянок, в тому числі прийняття державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) - діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Оспорювання зацікавленими особами рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності по зазначених вище категоріях спорів (що мають приватноправовий характер) має провадитись у порядку господарського судочинства, оскільки прийняття компетентними органами (місцевого самоврядування або державної адміністрації) рішень з означених питань є єдиним способом втілення волевиявлення власника землі - Українського народу.

За змісту статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" випливає, що орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти виключно у формі рішень, тому віднесення статтею 17 КАС України до адміністративної юрисдикції спорів із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності - не виключає процесуальної можливості розгляду - господарськими судами відповідних спорів щодо оскарження рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у правових ситуаціях, коли підстави та предмет такого спору є протиправними.

На це вказує і резолютивна частина рішення Конституційного суду України від 01.04.2010р. у справі № 6/2010, виходячи з якої, випадки поширення компетенції адміністративних судів на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності - слід розуміти у ракурсі того, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має виступати у цьому спорі не тільки як суб'єкт владних повноважень, але і як учасник публічно-правового спору.

Зокрема, зазначеним критеріям публічно-правового земельного спору за участі суб'єкта владних повноважень відповідають лише спори, пов'язані з управлінням в галузі використання земель, врегульовані розділом VII ЗК України, зокрема, встановлення та зміна меж адміністративно-територіальних утворень, планування використання земель, землеустрій, контроль за використанням та охороною земель, моніторинг земель, ведення державного земельного кадастру, у відносинах охорони земель, врегульованих розділом VI ЗК України, а також у відносинах, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

Системно аналізуючи вищенаведені обставини та норми закону, суд доходить висновку, що відносини щодо набуття та реалізації суб'єктами підприємництва прав на земельні ділянки та цивільного обороту земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін та є цивільно-правовими, тому, як наслідок, спори щодо вказаних відносин мають розглядатися у порядку господарського судочинства.

Крім того, як вбачається з постанови Верховного Суду України від 27.04.2010 року, якою визначено, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийняття або вчинення ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Земельні відносини поділяються на публічні і приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Територіальні громади набувають здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

В даному випадку, позивач у справі виступає як суб'єкт цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебувала у її власності, позивач відповідно до ст. 5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі позивач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з п."в" ст. 5 Земельного Кодексу України, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків передбачених законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права власності на спільну ділянку та підстав його набуття. Рада, як власник землі вільна у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Разом з цим, ОСОБА_3 владних управлінських функцій не здійснювала і субєктом владних повноважень у цих відносинах не виступала.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)) Конституційний Суд України зазначає, що: «в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції) органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні"). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.»

Отже, обставини, викладені у протесті прокурора № 14 від 14.01.2009 р., які стали підставою для прийняття спірного рішення не знайшли свого підтвердження.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач посилається на те, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Дану справу, на думку відповідача, необхідно розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, посилання відповідача на те, що вказаний спір не підвідомчий господарському суду є невірним, оскільки факт участі у спорі суб'єкта владних повноважень не є вирішальним критерієм віднесення цього спору до такого, який підлягає розгляду виключно адміністративним судом.

При розмежуванні компетенції адміністративних і господарських судів ключове значення мають саме ознаки "предмет спору" та "підстави заявленого спору", які розкривають характер спірних правовідносин між сторонами і вказують на рівність або адміністративне підпорядкування сторін спору.

Оспорювання зацікавленими особами рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності по зазначених вище категоріях спорів (що мають приватноправовий характер) має провадитись у порядку господарського судочинства, оскільки прийняття компетентними органами (місцевого самоврядування або державної адміністрації) рішень з означених питань є єдиним способом втілення волевиявлення власника землі - Українського народу.

Виходячи з резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. у справі № 1-6/2010, випадки поширення компетенції адміністративних судів на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності - слід розуміти у ракурсі того, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має виступати у цьому спорі не тільки як суб'єкт владних повноважень, але і як учасник публічно-правового спору.

Критеріям публічно-правового земельного спору за участі суб'єкта владних повноважень відповідають лише спори, пов'язані з управлінням в галузі використання земель, врегульовані розділом VII ЗК України, зокрема, встановлення та зміна меж адміністративно-територіальних утворень, планування використання земель, землеустрій, контроль за використанням та охороною земель, моніторинг земель, ведення державного земельного кадастру, у відносинах охорони земель, врегульованих розділом VI ЗК України, а також у відносинах, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

За таких обставин вказаний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене та надавши належну правову оцінку спірним правовідносинам щодо їх господарського або публічно-правового характеру суд вважає вимоги позивача про визнання незаконним та недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради V скликання XIV сесії від 24.10.2007 року за № 875МР Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06 року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради № 1345-МР від 03.08.2005 року та № 1384 МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП НАСА обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Тому, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Рішення ОСОБА_1 міської ради V скликання XIV сесії від 24.10.2007 року за № 875МР Про розгляд протесту прокурора м. Суми старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 11.05.06 року № 28 щодо скасування рішень ОСОБА_1 міської ради № 1345-МР від 03.08.2005 року та № 1384 МР від 28.09.2005 року в частині надання земельної ділянки по вул. Прокоф'єва, 27/2 в м. Суми ПВКМП НАСА визнати нечинним.

3. Стягнути з ОСОБА_1 міської ради (м. Суми. м-н Незалежності, 2, ) на користь приватного виробничо комерційного малого підприємства "НАСА" (м. Суми, вул. Пролетарська, 69 , код 14014342) 85 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

СУДДЯ (підпис) Ю.О. ЗРАЖЕВСЬКИЙ

Повне рішення складено 09.03.2011 р.