КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2011 № 18/007-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Скрипка І.М.

ОСОБА_1

при секретарі: Арнаутов Яні Борисович

за участю представників сторін:

від позивача: не зявилися;

від відповідача: не зявилися;

розглянувши апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова Експедиція на рішення господарського суду Київської області від 22.03.2011 року

у справі № 18/007-11 ( суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Уніка, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова Експедиція, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область,

про стягнення 22 053,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Уніка звернулося до господарського суду Київської області з позовом в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова Експедиція на свою користь в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 053,08 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.03.2011 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ „Нова Експедиція звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 22.03.2011 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2011 року вищезазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2011 року розгляд справи було відкладено на 08.09.2011 року відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 77 ГПК України у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

До початку розгляду справи через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від ТОВ „Нова Експедиція надійшло клопотання про припинення провадження у даній справі у звязку із сплатою заборгованості перед позивачем, в задоволенні якого колегією суддів було відмовлено, оскільки згідно платіжного доручення № 4957 від 15.07.2011 року вказана сплата коштів на рахунок позивача відбулася вже після винесення рішення місцевого господарського суду.

Представники сторін в судове засідання 08.09.2011 року не зявилися. Про причини неявки суд не повідомлено. Про час, дату та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів виходить з того, що представники сторін мали можливість надати необхідні докази та сформулювати свою позицію відносно спору, поданих матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги та вирішення спору по суті. Неявка позивача та відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні, яке відбулось 08.09.2011 року, було прийнято постанову Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Нова Експедиція слід відмовити, а рішення господарського суду Київської області від 22.03.2011 року залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

ОСОБА_2 із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом 14.07.2010 року між ПрАТ „СК „Уніка, як страховиком, та громадянином ОСОБА_3, як страхувальником, було укладено Договір добровільного комплексного страхування № 030105/4002/0000110 (далі Договір страхування) (а. с. 8-9), за яким позивачем було застраховано майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки Мitsubishi „Colt, державний номер НОМЕР_1.

20.09.2010 року на перехресті вулиць Осіпова Кірова в м. Бровари сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля „МАЗ-54329, державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом МАЗ-9758, державний номер НОМЕР_3, що належить відповідачу, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки Мitsubishi „Colt, державний номер НОМЕР_1. під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується розгорнутою довідкою ВДАІ по обслуговуванню Броварського району № 804 від 28.09.2010 року (а. с. 13).

В результаті вищезазначеної ДТП автомобілю Мitsubishi „Colt були завдані механічні пошкодження.

22.09.2010 року ОСОБА_3 було подано до позивача заяву про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок СТО (а. с. 37).

ОСОБА_2 Калькуляції від 30.09.2010 року здійсненої ТОВ „Авторевер, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мitsubishi „Colt, державний номер НОМЕР_1, становить 47 815,20 грн. (15-16)

З метою перевірки правильності нарахування вартості відновлювального ремонту автомобіля страхувальника, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження СПД ОСОБА_5 ОСОБА_2 Звіту № 8102 від 06.10.2010 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Мitsubishi „Colt, державний номер НОМЕР_1, складає 49 491,77 грн. (а. с. 17-36).

Позивач, як страховик, перерахував ТОВ „Авторевер, відповідно до умов укладеного Договору страхування на підставі Страхового акту № 00052815 від 05.11.2010 року (а. с. 10) та наказу про виплату страхового відшкодування № 52815 від 05.11.2010 року (а. с. 11) суму страхового відшкодування у розмірі 47 298,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 031947 від 11.11.2010 року (а. с. 38).

ОСОБА_2 Договору страхування до страхових ризиків відноситься, зокрема, пошкодження ТЗ внаслідок ДТП. Договір набирає чинності з 16.07.2010 року та діє до 15.07.2011 року. Страхова сума становить 100 000,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що загальний розмір підтверджених фактичних витрат позивача з виплати страхового відшкодування складає 47 298,08 грн.

Відповідно до статті 27 Закону України „Про страхування та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

ОСОБА_2 із пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2010 року у адміністративній справі № 3-2897/2010, водія автомобіля „МАЗ-54329, державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом МАЗ-9758, державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП 20.09.2010 року внаслідок порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України (а. с. 14).

Статтею 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

ОСОБА_2 із статтею 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „МАЗ-54329, державний номер НОМЕР_2, застрахована в ПрАТ „АСК „ІНГО Україна згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС/8434969 (далі ОСОБА_2).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

ОСОБА_2, ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 25 500 грн., при цьому, умовами ОСОБА_2 передбачена франшиза у сумі 255,00 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що особою, відповідальною за завдані власнику пошкодженого автомобіля Мitsubishi „Colt збитки, у даному випадку є ПрАТ „АСК „ІНГО Україна відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених Полісом.

З огляду на викладене, до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа ОСОБА_3 мав до ПрАТ „АСК „ІНГО Україна, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Дану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2008 року у справі № 11/406-07.

У звязку з чим, ПрАТ „АСК „ІНГО Україна 27.01.2011 року відшкодувала позивачу матеріальну шкоду, яка була завдана в результаті ДТП 20.09.2010 року, у сумі 25 245,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки (а. с. 71) на підставі регресної вимоги № 2387 (а. с. 40-41).

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, у разі недостатності страхового відшкодування, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2010 року у адміністративній справі № 3-2897/2010 вбачається, що водій автомобіля „МАЗ-54329 ОСОБА_4 на час ДТП 20.09.2010 року працював на посаді водія у ТОВ „Нова Експедиція.

Таким чином, враховуючи, що завданий страхувальнику позивача та фактично виплачений матеріальний збиток складає 47 298,08 грн., ПрАТ „АСК „ІНГО Україна виплачено на користь позивача страхове відшкодування в сумі 25 245,00 грн., різниця складає 22 053,08 грн. і підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

ОСОБА_2 з пунктом 37.1 статті 37 вказаного Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Позивач претензією про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 2388 від 06.01.2011 року, до якої додані документи, передбачені статтею 35 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до відповідача з проханням відшкодувати зазначену вище шкоду у порядку регресу (а. с. 68-70).

Відповідно до положень частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Позивач, у відповідності до статей 33, 34, 36 ГПК України надав суду усі необхідні письмові документи та матеріали на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ПрАТ „СК „Уніка про стягнення на свою користь з ТОВ „Нова Експедиція в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 053,08 грн., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Київської області від 22.03.2011 року прийнято відповідно до вимог чинного законодавства з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова Експедиція на рішення господарського суду Київської області від 22.03.2011 року у справі № 18/007-11 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 22.03.2011 року у справі № 18/007-11 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам апеляційного провадження.

4. Справу № 18/007-11 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Остапенко О.М.

Судді Скрипка І.М.

ОСОБА_1