ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2011р.
Справа №18/2459/11

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Абрасім Т.О., дов. № 4 від
01.07.2011р.

від відповідача: Думчикова Т.В., дов. № 12
від 19.11.2010р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Полтаваавтотранс", м.
Полтава

до Кременчуцької міської ради, м.
Кременчук

про визнання поновленим договору
оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Товариство з додатковою
відповідальністю "Полтаваавтотранс"
звернулось до господарського суду
Полтавської області з позовом до
Кременчуцької міської ради про
визнання поновленим договору оренди
земельної ділянки площею 5029 кв.м. по
вул. Воровського,32/б в м.Кременчуці,
посилаючись на те, що після закінчення
строку дії договору оренди, укладеного
між сторонами 20.02.2004 року на строк до
01.02.2009 року орендар продовжує
користуватись земельною ділянкою, а
від орендодавця не надходило письмових
заперечень щодо відмови укласти
додаткову угоду про поновлення
договору у відповідності до ст.33 Закону
України "Про оренду землі".

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 14.09.2011р. (а.с.26) та його представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечує, посилаючись на
недотримання позивачем передбаченої
договором та статтею 33 Закону України
"Про оренду землі" процедури поновлення
договору оренди землі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне:

Відповідно до статті 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу, від
імені якого права власника здійснюють
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

За змістом статті 12 Земельного кодексу
України, розпорядження землями
територіальної громади міста, у тому
числі надання їх у користування,
належить до повноважень міської ради
та здійснюється відповідно до вимог
цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної чи комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

За частиною першою статті 124 ЗК України,
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що 20 лютого 2004 року
між Кременчуцькою міською радою
(орендодавець) та Відкритим
акціонерним товариством
"Полтаваавтотранс", правонаступником
якого згідно Статуту (а.с.20) є
Товариство з додатковою
відповідальністю "Полтаваавтотранс",
було укладено Договір оренди земельної
ділянки по вул.Воровського,32б в
м.Кременчуці площею 5029 кв.м. на строк до
01.02.2009 року.

Сторони підписали договір без
застережень, погодивши розмір орендної
плати, порядок і умови її перегляду,
права та обов'язки сторін,
відповідальність за невиконання умов
договору, а також інші умови, які є
істотними та необхідними для даного
виду договорів.

Згідно відмітки на останньому аркуші
договору, він був зареєстрований 06.04.2004
року у Кременчуцькій міській раді
(а.с.9-11).

Як зазначено вище, договір було
укладено на строк до 01.02.2009 року.

Згідно статті 31 Закону України "Про
оренду землі"(в редакції на час дії
договору), договір оренди припиняється
у разі закінчення строку, на який він
був укладений.

Разом з тим, статтею 33 цього ж Закону ( в
редакції на час дії договору) було
встановлено, що після закінчення
строку, на який було укладено договір,
орендар, який належно виконував
обов'язки відповідно до умов договору,
має право за інших рівних умов
переважне право на поновлення
договору. У разі поновлення договору
оренди землі на новий строк його умови
можуть бути змінені за згодою сторін. У
разі якщо орендар продовжує
користуватись земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди, то за відсутності письмових
заперечень орендодавця протягом
одного місяця після закінчення строку
дії договору він підлягає поновленню
на той самий строк і на тих самих
умовах, які були передбачені договором.

В пункті 2.2 Договору оренди земельної
ділянки сторони також передбачили
переважне право орендаря на поновлення
договору на новий термін, одночасно
визначивши, що зацікавлена сторона
повинна письмово повідомити другу
сторону про бажання щодо продовження
дії договору на новий термін не
пізніше, ніж за два місяці до його
закінчення.

Таким чином, не заперечуючи право
орендаря на поновлення строку дії
договору, порядок його поновлення не
виключав можливості внесення змін до
його умов, але необхідною умовою його
поновлення встановлено рішення
відповідного органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування,
прийняте на підставі заяви орендаря,
оскільки вирішення даних питань
віднесено до виключної компетенції
органів місцевого самоврядування у
відповідності до п.34 частини першої
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні"

Позивачем не надано жодного належного
і допустимого доказу на підтвердження
звернення до орендодавця з
повідомленням про намір продовжити дію
договору на новий термін, а продовження
користування земельною ділянкою після
закінчення строку дії договору не
виключає прийняття відповідного
рішення і не тягне за собою
автоматичного поновлення дії договору.

Суд також зазначає, що позивач,
звертаючись до суду з позовом про
визнання поновленим договору оренди
земельної ділянки посилається на
статтю 33 Закону України "Про оренду
землі", яка діє в редакції Закону №3038-VI
від 17.02.2011 року, зокрема на п.6 цієї
статті, яка передбачає, що у разі, якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку дії договору і за відсутності
протягом одного місця після закінчення
строку дії договору листа-
повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі, такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором. У цьому випадку укладення
додаткової угоди про поновлення
договору оренди землі здійснюється
уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування щодо
поновлення договору оренди землі.

Однак, чинна на момент розгляду справи
редакція статті 33 Закону України "Про
оренду землі" хоч і не передбачає
необхідності рішення органу місцевого
самоврядування щодо поновлення дії
договору оренди землі, разом з тим не
звільняє орендаря від дотримання
процедури поновлення дії договору,
зокрема надсилання листа-повідомлення
орендаря про поновлення договору
оренди землі та надіслання відповідної
додаткової угоди. Позивачем
також не дотримано визначеної
процедури поновлення договору оренди
землі.

Також цією статтею передбачено,
що відмова, а також наявне зволікання в
укладенні додаткової угоди до договору
оренди землі, може бути оскаржено в
суді.

Як зазначалося вище, позивач в
установленому порядку не звертався до
відповідача з заявою про намір про
поновлення дії договору землі, не
надсилав проекту додаткової угоди
(відповідно до вимог ст.33 Закону
України "Про оренду землі" в редакції,
чинній на момент розгляду справи та на
нормах якої пред'явлено позов) і не
оскаржував дій чи бездіяльності
відповідача в судовому порядку.

Крім того, суд вважає необхідним
зазначити, що у відповідності до ст.15
Закону України "Про оренду землі",
розмір орендної плати є істотною
умовою договору оренди. Чинним на
момент розгляду справи законодавством
(стаття 288.5.1 Податкового кодексу
України) встановлено, розмір орендної
плати не може бути меншим 3-кратного
розміру земельного податку.

Разом з тим, в договорі оренди (п.2.2)
встановлено, що розмір орендної плати
встановлюється в розмірі 1,5 ставки
земельного податку, в зв'язку з чим
визнання договору поновленим на тих
самих умовах суперечитиме чинному
законодавству.

Суд вважає необхідним також зазначити,
що стаття 33 Закону України "Про оренду
землі", як в редакції, що діяла на
момент дії договору оренди, так і в
редакції на момент розгляду спору, не
визначала автоматичного поновлення
дії договору, в зв'язку з чим визнання
договору поновленим не відповідає
способам захисту, встановленим ст.152 ЗК
України, ст. 20 ГК України та ст.16 ЦК
України.

Вимога про визнання договору
поновленим за своєю суттю є вимогою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, проте такий спосіб захисту
порушеного права не передбачено
законом при тому, що в господарському
процесі справи розглядаються виключно
у позовному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
безпідставність та необгрунтованість
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.43,49,82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

СУДДЯ
Кульбако М.М.

Повне рішення складено 13.10.11 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.