ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2011 р.
Справа №18/2893/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Інвестиційної
науково-промислової компанії "Озот",
м.Полтава

до Закритого акціонерного товариства
"Гадячсир", м.Гадяч

про стягнення 16 595,52 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Курочка В.І., дов. від 23.10.11
р.

від відповідача: Савченко А.Г., дов. від
25.05.11 р.

Розглядається позовна заява про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок несвоєчасного виконання
зобов'язання, у розмірі 16 595, 52 грн., з
них: 3555, 52 грн. - 3% річних, 11040, 00 грн.
інфляційних витрат та 2 000, 00 грн. витрат
на правову допомогу.

Позивач в обґрунтування позову
вказує, що відповідач не своєчасно
сплатив основну суму заборгованості,
тому просить стягнути 3% річниї та
інфляційні нарахування. Крім того,
позивач просить стягнути витрати на
правову допомогу, які здійснені при при
розгляді іншої справи щодо стягнення
основної суми заборгованості.

Відповідач надав відзив (вх. №17355д
від 08.11.11 р.) в якому зазначає про
помилковість визначення позивачем
періоду нарахування 3% річних та про
безпідставність позовних вимог у
частині стягнення правової допомоги.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

16 вересня 2008 p. TOB „Промислова
компанія „Технологічна комплектація
та будівництво" відпустило на адресу
відповідача два сепаратори очистки від
сирного пилу та знежирення на загальну
суму 212000,00 грн.

31 грудня 2008 року між ТОВ „Промислова
компанія „Технологічна комплектація
та будівництво" та позивачем була
укладена угода про поступку права на
вимогу, у відповідності до якої до
позивача перейшли права кредитора у
зобов'язанні, що виникло з поставки
товару. Про заміну кредитора у
зобов'язання відповідачу було
повідомлено листом за вих. № 331 від
31.12.2008р.

10 серпня 2009 р. на адресу відповідача був
надісланий лист із пропозицією
сплатити грошові кошти у розмірі 80000,00
грн. протягом семи днів з моменту
одержання листа. Зазначений лист був
одержаний відповідачем 11.08.2009р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення'.
Однак грошові кошти сплачені не були.

Рішенням господарського суду
Полтавської області по справі № 17/211 з
відповідача були стягнуті кошти у
розмірі 84036,00 грн. (80000,00 грн. основного
боргу, 3000,00 грн. витрат на правову
допомогу, 1036,00 грн. судових витрат).
Рішення набрало чинності 04.02.2011р. після
перегляду у апеляційній інстанції. На
виконання наказу господарського суду
ВДВС Гадяцького РУЮ 1 квітня 2011р.
здійснило примусове стягнення коштів з
відповідача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Суд, зважаючи на розмір та строки
виникнення заборгованості, перевірив
розрахунок позивача інфляційних
нарахувань у сумі 11 186, 37 грн. та прийшов
до висновку щодо обґрунтованості
позовних вимог в даній частині.

Щодо нарахування 3% річних слід
зазначити, що зважаючи на дату
отримання відповідачем вимоги (11.08.09 р.),
обгрунтованими є вимоги позивача про
стягнення 3509, 60 грн. за період з 19.08.11 р.
по 04.02.11 р.

За приписами статті 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Розподіл витрат на оплату послуг
адвоката було вирішено одночасно із
винесенням рішення у справі №17/211, а
тому вимога про стягнення 2000 грн.
судових витрат на правову допомогу по
справі №17/211 за квитанцією №2691 від
17.11.2010 р. не може бути предметом
окремого позовного провадження, в
зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Віповідно до ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймайючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Зазначене у відзиві на позовну заяву
клопотання відповідача розстрочити
виконання рішення суду на 3 місяці,
задоволенню не підлягає з огляду на
відсутність будь-якого обгрунтування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача
пропорційно задоволенних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Гадячсир" (37300, Полтавська
обл., м. Гадяч, вул. Будька, 47, , р/р 3901 в АКІБ «Укрсиббанк»,
МФО 351005) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
Інвестиційна науково-промислова
компанія "Озот" (36020, м. Полтава, вул.
Пушкіна, 45, к. 41, , р/р
9400 в ПАТ «Укрсиббанк», МФО 351005) 3509,
60 грн. 3% річних, 11 040, 00 грн. інфляційні,
145,50 грн.. витрат по сплаті державного
мита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.А. Киричук