КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2011 № 03/5026/608/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Криворотько В.В.,

за участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 14.09.2011року,

розглянувши апеляційну скаргу Золотоніського міжрайонного прокурора на рішення господарського суду Черкаської області від 17.05.2011 року,

по справі № 03/5026/608/2011 (суддя Єфіменко В.В.),

за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, представленого державним підприємством «Золотоніське лісове господарство»

до приватного підприємства «Тур-Сервіс»

за участю третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області

2. Черкаської обласної державної адміністрації

про розірвання договору та повернення лісової ділянки,

в с т а н о в и в :

Господарський суд Черкаської області 17.05.2011 року прийняв рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовив повністю.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду обґрунтовано відсутністю достатніх правових підстав для розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 23.07.2009 року, укладеного між ДП «Золотоніське лісове господарство» і ПП «Тур-Сервіс» та повернення лісової ділянки до державної власності.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням господарського суду Черкаської області, Золотоніський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, представленого державним підприємством «Золотоніське лісове господарство» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду від 17.05.2011 року по справі № 03/5026/608/2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

На підставі апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 17.05.2011 року, згідно ст.ст. 86, 93, 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом, ухвалою від 01.07.2011 року порушено апеляційне провадження по справі та призначено справу до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Прокурор у судових засіданнях надав пояснення суду та підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники позивача, відповідача та третіх осіб в судові засідання не зявлялись, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до п 3.6. розяснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про те, що представники позивача відповідача та третіх осіб про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, та вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

В судовому засіданні 14.09.2011 року колегією суддів Київського апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2009 року Черкаська обласна державна адміністрація прийняла розпорядження «Про виділення в довгострокове тимчасове користування лісових ділянок» (а.с. 12).

Вказаним розпорядженням адміністрація виділила у платне довгострокове тимчасове користування (без вилучення) лісову ділянку, площею 0, 73 га, що знаходиться в постійному користуванні ДП «Золотоніське лісове господарство», в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району, за межами населеного пункту, ПП «Тур-Сервіс» для використання в культурно-оздоровчих цілях терміном на 49 років (а.с. 12).

На виконання вимог зазначеного розпорядження, 23.07.2009 року між ДП «Золотоніське лісове господарство» та ПП «Тур-Сервіс» було укладено строком на 49 років договір на право довгострокового тимчасового користування лісами, а саме лісовою ділянкою загальною площею 0, 73 га, для використання в культурно-оздоровчих цілях (далі Договір). Зазначена ділянка розташована в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району (а.с. 8 10).

Вказаний договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1835, а також зареєстрований в Черкаському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів на право тимчасового довгострокового користування лісами вчинено запис від 29.07.2009 року за № 7.

В подальшому Розпорядженням Голови Черкаської ОДА № 102 від 21.05.2010 року (а.с. 13), відмінено розпорядження Черкаської ОДА від 22.06.2009 року № 175 (а.с. 12), що стало підставою для звернення Золотоніським міжрайонним прокурором до місцевого господарського суду з вимогою розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами від 23.07.2009 року, укладеного між ДП «Золотоніське лісове господарство» та ПП «Тур-Сервіс». На думку прокурора Розпорядження Черкаської ОДА № 102 від 21.05.2010 року є належною правовою підставою для розірвання договору від 23.07.2009 року.

Господарський суд Черкаської області в задоволенні позовних вимог відмовив повністю посилаючись на відсутність для цього правових підстав.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як свідчать п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За умовами спірного договору, постійний користувач, власник лісів в особі ДП «Золотоніське лісове господарство» виділило, а ПП «Тур-Сервіс» прийняло в строкове користування лісову ділянку яка розташована в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району, для користування в культурно-оздоровчих цілях.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що розпорядження голови Черкаської ОДА від 22.06.2009 року № 175 прийняте всупереч порядку встановленому чинним законодавством з огляду на наступне.

Як вбачається з положень ст. 18 Лісового кодексу України довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу працівниками апарату облдержадміністрації (а.с. 32) день прийняття оскаржуваного розпорядження обліковується за головою Черкаської ОДА, як робочий.

Проте як вбачається із самого розпорядження № 175, воно підписане першим заступником голови Черкаської ОДА, ОСОБА_2.

Згідно із ч. 3 ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи вищенаведене, єдиною законною підставою для видання (підписання) розпорядження № 175 заступником голови Черкаської ОДА в межах своїх повноважень, була б підтверджена документально відсутність голови Черкаської ОДА ОСОБА_3, чого не було враховано місцевим господарським судом.

Розпорядження Черкаської ОДА від 22.06.2009 року № 175 відмінено розпорядженням Черкаської ОДА № 102 від 21.05.2010 року.

Відміна розпорядження № 175 також зумовлена листом прокуратури Черкаської області від 14.05.2010 № 07/4-2197-10 та рекомендованим висновком по перевірці робочою групою Черкаської облдержадміністрації дотримання вимог законодавства при використанні лісових ділянок управління СБУ в Черкаській області (а.с.30-31).

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України Інтереси держави зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Як встановлено положеннями ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Чинне законодавство також передбачає відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою у вигляді визнання недійсними таких актів (ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України).

Згідно із ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення вправі визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним з моменту його укладення договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 23.07.2009 року, який був укладений на підставі вказаного незаконного розпорядження Черкаської ОДА від 22.06.2009 року № 175.

Внаслідок чого у ПП «Тур-Сервіс» відсутнє право тимчасового лісокористувача на користування спірною лісовою ділянкою, а отже відповідач зобовязаний повернути зазначену лісову ділянку у власність держави.

Щодо вимог апелянта про розірвання договору, то колегія суддів Київського апеляційного суду з врахуванням норм статей 651, 652 ЦК України та ст. 188 ГК України, якими врегульовано підстави та порядок зміни і розірвання договорів, зазначає, що підстави для розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 23.07.2009 року передбачені чинним законодавством України відсутні.

За таких обставин судова колегія не може погодитись з висновком господарського суду першої інстанції про те, що вимога позивача про повернення спірної лісової ділянки у власність держави є безпідставною, оскільки зазначений висновок не відповідає дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення від 17.05.2011 року у справі 03/5026/608/2011.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Проте колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, враховуючи положення ч. 2 ст. 104 ГПК України, приходить до висновку, про необґрунтованість вказаних вимог апелянта, оскільки судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурором в розумінні ст. 33 ГПК України належним чином доведені обставини справи які викладені в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а відповідачем не спростовано та не доведено протилежне.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Черкаської області від 17.05.2011 року прийняте за неповним зясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та невідповідністю висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, тому зазначене рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 104 ГПК України, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Апеляційну скаргу Золотоніського міжрайонного прокурора на рішення господарського суду Черкаської області від 17.05.2011 року у справі № 03/5026/608/2011 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 17.05.2011 року у справі № 03/5026/608/2011 скасувати.

3. В частині позовних вимог щодо розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 23.07.2009 року відмовити.

4. Договір на право довгострокового тимчасового користування лісами від 23.07.2009 року визнати недійсним з моменту його укладення.

5. Позовні вимоги в частині повернення державі у власність лісової ділянки розташованої в адміністративних межах Ліплянської сільської ради Канівського району, Черкаської області, за межами населених пунктів площею 0, 73 га, задовольнити.

6. Зобовязати приватне підприємство «Тур-Сервіс» повернути лісову ділянку, що знаходиться в адміністративних межах Ліплянської сільської ради Канівського району, Черкаської області, за межами населених пунктів площею 0, 73 га, у власність держави.

7. Постанова Київського апеляційного господарського суду по даній справі набирає законної сили з дня її прийняття відповідно до ст. 105 ГПК України.

8. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України відповідно до ст. 105 ГПК України.

9. Матеріали справи № 03/5026/608/2011 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя Федорчук Р.В.

Судді Лобань О.І.

ОСОБА_1