ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" січня 2011 р. Справа № 47/64-09

вх. № 6402/5-47

Суддя господарського суду Харківської області Светлічний Ю.В.

Без виклику представників сторін

розглянувши заяву АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СР "Укрсоцбанк" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ІБК «АВАНТАЖ», м. Харків

до АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СР "Укрсоцбанк" м. Харків

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області по справі № 47/64-09 від 21.09.09р. визнано недійсним Іпотечний договір № 805/13/18-5/8-617 від 17.07.2008 р., укладений між АКБ СР "УКРСОЦБАНК" та ВАТ "ІБК "АВАНТАЖ", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 і зареєстрований у реєстрі за № 2979. Також судом були виключені з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи, якими була проведена державна реєстрація обтяження майнових прав.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2009р. по справі № 47/64-09, суд відмовив в задоволенні апеляційної скарги АКБ СР "Укрсоцбанк", залишив без змін рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2009р. по справі № 47/64-09.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 21.09.09р., 16.12.2009р. були видані відповідні накази.

12 січня 2010 року до господарського суду звернувся АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СР "Укрсоцбанк" з заявою про визнання наказу господарського суду Харківської області від 16 грудня 2010 року по справі №47/64-09 таким, що не підлягає виконанню.

Судом було встановлено, що справа №47/64-09 направлено до касаційної інстанції "12" січня 2010 р., оскільки АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СР "Укрсоцбанк", не погодившись з рішенням господарського суду Харківської області від "21" вересня 2009 р. та постановою Харківського апеляційного господарського суду від "03" грудня 2009 р. звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 січня 2010 року зупинено розгляд заяви відповідача про визнання наказу господарського суду Харківської області від 16 грудня 2010 року по справі №47/64-09 таким, що не підлягає виконанню, до розгляду касаційної скарги Вищим господарським судом України.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 лютого 2010 року касаційну скаргу Акціонерного комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СБ "Укрсоцбанк" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2009 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2009 р. у справі №47/64-09 залишено без змін.

Згідно ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Також відповідно до ч. 2-4 статті 13 Закону України № 2453 VI Про судоустрій та статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Судові рішення інших держав є обовязковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення державного мита надсилаються до місцевих органів державної податкової служби. Накази видаються стягувачеві або надсилаються йому рекомендованим чи цінним листом.

П.1, 3 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, яка набирає законної сили з дня її прийняття.

За змістом вищевказаної норми після повернення матеріалів справи №47/64-09 господарським судом було правомірно видано накази від 16 грудня 2009 року.

Крім того, слід зазначити, що рішення господарського суду від 21.09.09 р. залишено без змін також постановою Вищого господарського суду України від 16 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з Інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заявником не доведено та не надано належних доказів господарському суду Харківської області, що накази господарського суду Харківської області видано помилково, тому заява про визнання наказу таким що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ СР "Укрсоцбанк" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Суддя Светлічний Ю.В.

Справа №47/64-09

Ухвалу підписано 17 січня 2011 року.