ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про порушення справи про банкрутство

"23" травня 2011 р. Справа № 5023/3913/11

вх. № 3913/11

Суддя Чистякова І.О.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФК Укрспецсталь", м. Харків

про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "ПФК Укрспецсталь", м. Харків

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2011 року до господарського суду Харківської області надійшла заява за підписом голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФК Укрспецсталь" ОСОБА_1 про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФК Укрспецсталь" (боржник) у порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі-Закон).

Розглянувши матеріали заяви про порушення справи про банкрутство, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення даної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 13 ст. 7 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом із заяв про порушення справи про банкрутство справляється державне мито відповідно до закону.

Згідно абз.4, абз. 6 ч.1 статті 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суддя не пізніше п'яти днів з дня надходження повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, якщо, зокрема, не подано доказів щодо сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі та з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" зі змінами і доповненнями та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 р. № 15.

Згідно п. 35 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 р. № 15 з позовних заяв і заяв кредиторів у справах про банкрутство, що подаються до господарських судів, та апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів, а також заяв про їх перегляд за нововиявленими обставинами державне мито справляється в розмірах, встановлених пунктом 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Відповідно до п.12 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21 грудня 2005 року документ про оплату витрат додається до позовної заяви, заяви, клопотання, скарги, яку особа подає до суду відповідно до процесуального законодавства. Документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Кредитором до заяви в якості доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу надано копії квитанцій №б/н від 18.04.2011р. та №ПН19630 від 18.04.2011р., які судом не приймаються в якості належного доказу, оскільки платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Крім того, ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, про що зазначається у Роз`ясненнях Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" за №02-5/78 від 04.03.1998 р.

Згідно п.4 та п.10 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі та не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи те, кредитором не надано доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, суд вважає, що наявні підстави для повернення заяви про порушення справи про банкрутство та додані до неї документи без розгляду згідно абз.4, 6 ч.1 статті 9 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та п.4, п.10 ч.1 ст.63 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, ст. 7, абз. 4, 6 ч.1 ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 4-1, п.4, п. 10 ч.1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ПФК Укрспецсталь" заяву вх. 3913/11 від 19.05.2011р. про порушення справи про банкрутство і додані до заяви документи без розгляду на 17 аркушах.

2. Розяснити, що повернення заяви про порушення справи про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Чистякова І.О.