РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2011 р. Справа № 01-15/358

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бригінець Л.М., суддя Демидюк О.О. , суддя Петухов М.Г.

при секретарі Водоп"ян О.В.

за участю представників сторін:

заявника - ОСОБА_1 дов. № 761/09-24 від 27.01.2011р.

боржника - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області (вх. № 33/11) на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.10 р. у справі № 01-15/358

за заявою ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ковельському районі Волинської області

та Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції

до Відкритого акціонерного товариства "Родючість"

про про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Судом розяснено представнику скаржника права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Всі учасники провадження були належним чином повідомлені про місце і час судового засідання.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.12.2010р.(суддя Слободян П.Р.) повернуто без розгляду спільну заяву ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ковельському районі та Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства "Родючість" на підставі п. 1 ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та п. 3 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною місцевим господарським судом ухвалою, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ковельському районі звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2010р. у справі № 01-15/358 та прийняти нове рішення. Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази, на яких грунтується заява про визнання Відкритого акціонерного товариства "Родючість" банкрутом. Так, суд покликався на порушення ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" а саме, що кредиторами у заяві не вказані відомості та не додані докази вжиття всіх, передбачених законодавством, заходів до отримання заборгованості поза процедурою банкрутства, не викладені обставини, які підтверджують неплатоспроможність боржника, не зазначені докази того, що боржник невзмозі задовольнити вимоги кредитора, зокрема, щодо вжиття заходів до отримання заборгованості поза процедурою банкрутства, шляхом звернення до виконавчої служби за примусовим стягненням боргу за виконавчими документами в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». З таким твердженням кредитор не погоджується, оскільки у заяві зазначено, що кредитори вживали заходи до отримання заборгованості поза процедурою банкрутства в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». В зв'язку з ліквідацією боржника органами ДВС виконавчі документи кредиторів були направлені ліквідаційній комісії для виконання.

Обгрунтовуючи кредиторські вимоги управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі зазначає про сплату боржником 76705,00 грн. страхових внесків. Заява містить посиланя на період з 14.05.2005 року по 06.10.2010 року, в якому сплачено страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування - 76705,00 грн., з них за період до 13.05.2005р.- 50071,09 грн., за період з 14.05.2005р. по 14.07.2010 р.- 26633,91 грн.

В підтвердження сплати додані платіжні доручення та особову картку боржника. Також у заяві вказано, що за 2010 рік страхові внески до управління боржником не сплачувались та протягом періоду ліквідації ВАТ «Родючість»в рахунок погашення боргу згідно виконавчих листів кошти до управління Пенсійного фонду України в Ковельському районі не перераховувались.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції посилається на те, що управлінням Пенсійного фонду України в Ковельському районі до суми заборгованості включена нарахована пеня в сумі 33103,13 грн. однак, судом не встановлено, що управлінням до заяви про визнання банкрутом ВАТ «Родючість» додано два розрахунки боргу: розрахунок основного боргу боржника - де включені фінансові санкції та пеня на суму 33103,13 грн. та розрахунок безспірних вимог де вищевказані фінансові санкції та пеня відсутні.

Скаржник також не погоджується, що в заяві не викладені та не додані докази щодо наявності безспірних вимог. У заяві чітко визначена сума безспірних кредиторських вимог в розмірі 516445,16 грн. з подальшим обґрунтуванням їх виникнення та строків протягом яких дану заборгованість ВАТ «Родючість»неспроможне погасити перед кредиторами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Спільна заява кредиторів ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ковельському районі та Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції про порушення справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Родючість" подавалась відповідно до вимог ст. ст. 6, 7, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших державних органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), додаються докази вжиття заходів до отримання заборгованості по обов'язкових платежах у встановленому законом порядку.

Згідно заяві про порушення справи про банкрутство податкова заборгованість боржника перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов"язкових платежів) становить станом на 03.08.2010р. 94808грн.55коп. (До матеріалів справи залучено рішення господарського суду Волинської області у справі № 9/77-54 від 11.05.2005р. про звернення стягнення податкового боргу на активи платника в сумі 48856грн.52коп. Постанова ДВС про відкриття виконавчого провадження відсутня).

Заборгованість перед ОСОБА_2 ПФУ зі сплати страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування та недоїмки по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах - 421638грн.61коп. (До справи залучені: наказ господарського суду Волинської області № 9/52-1 від 14.03.2005р. про стягнення на користь ОСОБА_2 ПФУ 30299грн.47коп.; виконавчий лист № 455 від 19.11.2009р. про стягнення на користь ОСОБА_2 ПФУ - 260580грн.06коп.; у справі №03/57-1 стягнення в сумі15722грн.; Постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження відсутні. Повідомлення ДВС, направлені на адресу ліквідаційної комісії, свідчать про закінчення виконавчого провадження за вимогами управління ПФУ на суму 4774грн. та 30299грн. 47коп.).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ознаками неплатоспроможності боржника є грошові вимоги, які повинні складати 300 мінімальних розмірів заробітних плат; вимоги мають бути безспірними; такі вимоги повинні бути незадоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Згідно ч. 8 ст.7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви кредитора додаються відповідні документи, в т.ч. копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредиторів.

Враховуючи, що списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.

Таким чином, відповідно встановлений Законом трьохмісячний строк починає свій відлік після пред"явлення виконавчих документів до ДВС та відкриття виконавчого провадження.

Докази звернення до державної виконавчої служби щодо примусового стягнення з боржника заборгованості в сумі, що перевищує 300 мінімальних розмірів заробітних плат, відсутні. Відповідно визначити відлік тьохмісячного строку протягом якого незадоволені вимоги кредитора, не надається можливим.

Отже, відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази в підтвердження вимог відсутні.

За таких обставин, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2010р. у справі № 01-15/358 про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства "Родючість" залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ковельському районі без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

3. Матеріали справи № 01-15/358 повернути в господарський суд Волинської області.

Головуючий суддя Бригінець Л.М.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Петухов М.Г.