ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" січня 2011 р. Справа № 47/170-08

Вх. номер 4454/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанська В.В.

заявника (боржника) - ОСОБА_1

стягувача -ОСОБА_2 довіреність №128/10 від 23.12.10 р. ;

розглянувши заяву боржника про надання відстрочки та рострочки виконання рішення суду по справі за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" м. Харків

про стягнення 10633892,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 серпня 2008 року позов Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" основної заборгованості у розмірі 5687329,26грн., пені у сумі 421389,56грн. інфляційних у розмірі 3491058,68грн., 3% річних у розмірі 612725,45грн., держмита у розмірі 24489,51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 113,32грн. В решті частини позову у сумі 421389,56грн. відмовлено.

18 січня 2011 року до господарського суду Харківської області звернувся боржник ВАТ "Харківміськгаз" із заявою (вх.№966) в якій він просить надати відстрочку виконання рішення господарського суду від 18.08.2008 р. у справі №47/170-088 до 01.01.2012 року та надати розстрочку виконання цього рішення на протязі 10 років починаючи з 01.01.2012 року шляхом сплати заборогованості в сумі 9 815 716,22 грн. щомісячно рівними частками по 81 797,63 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від розгляд заяви боржника про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду призначити на 26.01.11 року об 11:00.

Представник заявника (боржника) через канцелярію господарського суду 25 січня 2011 року надав пояснення до заяви про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду та заяву про забезпечення позову (вх.№19999). В даній заяві відповідач просить до розгляду по суті заяви заборонити підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області по здійснювати будь-які дії та заходи по примусовому виконанню рішення у справі № 47/170-08, що входить до зведеного виконавчого провадження №9396545. Також у даній заяві боржник просить до розгляду по суті поданої ним заяви про рострочення виконання рішення зупинити постанову підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області №9396545 від 12.01.2011 р. про поновлення зведеного виконавчого провадження №939645 (до якого входить виконавчий документ у справі №47/170-08).

Присутній представник заявника у судовому засіданні підтримав подану заяву.

Присутній представник стягувача у судовому засіданні проти задоволення даної заяви заперечував, оскільки заявник відповідач по справі заявив його безпідставно.

Відповідно до ст. 66, ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду.

Як зазначалося в роз'ясненні Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994р. № 02-5/611 "Про деякі питання практики застосуван ня заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникну ти, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що подання заяви про забезпечення позову в порядку ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України проводиться позивачем прокурором, вищезазначені статті регулюють саме забезпечення позову, а не забезпечення заяви про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду. Таким чином, прохання боржника вжити захід до забезпечення позову не пов'язане з розглядом справи за вказаною заявою, тому суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відповідача про забезпечення позову відмовити.

Присутній представник заявника підтримав також заяву про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду та просив надати йому відстрочку виконання рішення господарського суду розстрочку .

Присутній представник стягувача у судовому засіданні проти задоволення заяви боржника заперечував пояснив, що сума заборгованості боржником протягом тривалого часу не сплачується та відсутність коштів у ДК "Газ України", як наслідок, призведе до неможливості придбати природний газ для забезпечення потреб всіх споживачів в межах України, в тому числі придбати в майбутньому природний газ для подальшої реалізації Ват по газопостачання та газифікації "Харківміськгаз".

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників стягувача та боржника господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 серпня 2008 року позов Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" основної заборгованості у розмірі 5687329,26грн., пені у сумі 421389,56грн. інфляційних у розмірі 3491058,68грн., 3% річних у розмірі 612725,45грн., держмита у розмірі 24489,51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 113,32грн. В решті частини позову у сумі 421389,56грн. відмовлено.

Відповідно до діючих норм чинного законодавства не передбачено надання одночасно відстрочки та розстрочки виконання рішення суду.

Згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право надати розстрочку або відстрочку виконання рішення у виняткових випадках та при наявності обставини, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Боржник є підприємством, яке здійснює підприємницьку діяльність та володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладене стягнення. Таким чином, обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні.

Другою необхідною умовою для надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, які також відсутні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", відповідно до п. 10 якої - при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення ... суду потрібно мати на увазі. що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Однак, в даному випадку такі обставини у Боржника є відсутніми.

Посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання відстрочки та розстрочки виконання рішення. Крім того, вказані обставини не підтверджені документально, оскільки жодного документального обгрунтування про реальний стан заборгованості ним не надано. Крім того, важке фінансове становище утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов'язань та рішень суду.

Крім того, слід зазначити, що в зв'язку з тим, що ВАТ по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" на даний час веде активну господарську діяльність, а саме укладає договори, по яким отримує продукцію (в даному випадку природний газ), то повинно нести й обов'язки за цими договорами, а саме вчасно розраховуватись у відповідності до договірних умов. Слід зауважити, що порушення суб'єктами господарських відносин, в тому числі боржника чинного законодавства України призведе до некерованих процесів в економіці держави.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" є підприємством державної форми власності, яке створене відповідно до Указу Президента України від 25 лютого 1998 року № 151/98, постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року № 747, спільного наказу Держнафтогазпрому та НАК ''Нафтогаз України" від 6 листопада 1998 року № 68/234 та інших нормативних актів.

Статутом ДК "Газ України" та згаданим Указом Президента України передбачено, що ДК "Газ України" виконує функції по забезпеченню природним газом всіх категорій споживачів України. Таким чином, Компанія є єдиним загальноукраїнським державним постачальником природного газу. Кошти, що надходять їй за поставлений природний газ перераховуються ПАК "Нафтогаз України", які остання перераховує на подальше погашення боргу за природний газ перед іноземними постачальниками та до Державного бюджету України. Відповідно, відсутність коштів у ДК „Газ України", як наслідок, призведе до неможливості придбати природний газ для забезпечення потреб всіх споживачів в межах України, в тому числі, придбати в майбутньому природний газ для подальшої реалізації ВАТ по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз".

Також слід зазначити, що виняткові обставини, які склалися в ДК „Газ України" внаслідок несвоєчасної оплати боржниками заборгованості за спожитий природний газ. ДК «Газ України» не є газовидобувною компанією, є загальноукраїнським постачальником природного газу для всіх категорій споживачів, постачає природний газ отриманий за договорами з НАК "Нафтогаз України", яка в свою чергу даний природний газ закуповує за зовнішньоекономічними контрактами у іноземних імпортерів. Зазначаємо, що умовами зовнішньоекономічних контрактів за якими закуповується природний газ для більшості категорій споживачів України встановлені чіткі та жорсткі строки розрахунків за спожитий газ.

Так, загальний розмір заборгованості ДК "Газ України" перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий протягом 1998 - 2009 років природний газ становить більше 22 млрд. 156 тис, гри., з яких:6,7 млрд. гри., за період 1998-2004 років; 1,8 млрд. гри., за період 2006 року;1,1 млрд. гри., за період 2007 року; 3,2 млрд. грн. за період 2008 року; 9,4 млрд. грн. за період 2009 року.

Проте, вказану заборгованість ДК "Газ України", в силу ст. 617 ЦК України, зобов'язана сплачувати незалежно від рівня розрахунків своїх контрагентів. Також слід звернути увагу на ту обставину, що невиконання своїх грошових зобов'язань за отриманий природний газ перед НАК "Нафтогаз України" в подальшому призведе до невиконання грошових зобов'язань перед іноземними постачальниками. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України.

Також важливе значення має та обставина, що як зазначалось вище, ДК "Газ України" не є газовидобувною компанією. Єдиним видом діяльності Компанії є закупівля та подальше постачання природного газу споживачам України. Тобто інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів у ДК "Газ України" не існує.

Зазначаємо, що ВАТ "по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" є значним боржником за природний газ. Несплата ним коштів за природний газ призводить до того, що ДК „Газ України" не має можливості виконати свої зобов'язання, внаслідок чого порушуються умови міждержавних угод та відбувається зростання соціальної напруги у суспільстві через невиконання Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік" (недостатнє наповнення доходної частини Бюджету).

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Також відповідно до ч. 2 -4 статті 13 Закону України № 2453 VI Про судоустрій та статус суддів Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Судові рішення інших держав є обовязковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічної позиції притримується суду касаційної інстанції. Так, у постановах Вищого господарського суду України від 26.08.08 у справі №9/262-06, від 20.03.07 у справі №16/242/06, від 04.11.08 у справі №13/295-07, 01.10.08 у справі №9/366 та від 30.10.08 у справі №5/Зб9-07 зазначено, що заборгованість перед відповідачем інших осіб, його тяжкий фінансовий стан за змістом ст. 121 ГПК України не є винятковими обставинами та підставами для відстрочення або розстрочення виконання рішення. Дана позиція ВГСУ також підтверджується постановами, від 24.03.09 у справі №10/1994, від 12.11.08 у справі №8/211-08від 04.11.08 №13/295-07, від 30.10.08 №5/370-07, від 30.10.08 №5/369-07, від 01.10.08 №9/366, від 17.12.08 №4/1073-10/163.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви боржника про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 22, 121 Господарського процесуального кодексу України та ст. ЗЗ Закону України „Про виконавче провадження", суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви заявника (боржника) про забезпечення позову - відмовити.

2. У задоволенні заяви боржника про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду - відмовити.

Суддя Светлічний Ю.В.

Справа №47/170-08

Ухвалу підписано 26 січня 2011 року.