ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" березня 2011 р. Справа № 14/28

Суддя Василишин А.Р. розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РІФ

до відповідача 1 Комунального підприємства Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації

до відповідача 2 Ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю Кода

до відповідача 3 Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк Рівненська обласна філія

до відповідача 4 Колективного підприємства Сарненський завод продовольчих товарів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1 ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2 ОСОБА_2

про визнання права власності на обєкт нерухомого майна.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю РІФ з вернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації, ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю Кода, Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк Рівненська обласна філія, Колективного підприємства Сарненський завод продовольчих товарів про визнання права власності на придбаний обєкт нерухомості цех мінеральної води, який знаходиться в м. Сарни Рівненської області по вул. Белгородський, 31. Треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

25 березня 2011 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2. Через канцелярію господарського суду Рівненської області, подала позовну заяву, в якій просить залучити її як третю особу з самостійними вимогами на предмет спору та визнати за нею право приватної власності на цех мінеральної води, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Сарненський район, м. Сарни, вул. Белгородська, 31.

Згідно частини 1 статті 26 Господарського процесуального кодексу України: треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін.

Позовна заява третьої особи має бути оформлена і подана згідно із загальними правилами подання позову (включаючи сплату державного мита і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, надіслання копії позову сторонам).

Згідно пункту 5 розяснення Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Арбітражного процесуального кодексу України N 02-5/78 від 4 березня 1998 року (з змінами та доповненнями): платіжне доручення на безготівкове перерахування державного мита, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява) оплачується державним митом; платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

ОСОБА_2, як доказ сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі, додала до позовної заяви квитанцію № 572510023 від 25 березня 2011 року про сплату 85 (вісімдесят пять) грн. 00 коп., в якій призначенням платежу зазначено: *;101; НОМЕР_1; судовий збір за позов. заяви.

Суд зауважує, що у вказаній квитанції не містяться відомості про те, що сплачується державне мито та яка саме позовна заява оплачується державним митом.

Згідно підпункту пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 Про державне мито, державне мито справляться в такому розмірі: із заяв майнового характеру ставка державного мита складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (102 (сто дві) грн. 00 коп.) і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (25 500 (двадцять пять тисяч пятсот) грн. 00 коп.); із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів про справ про банкрутство, а також із заяв кредиторів, які звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство встановлюється ставка державного мита в такому розмірі - 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті дорівнює 85 (вісімдесят пять) грн. 00 коп..

ОСОБА_3 господарського суду від 14 серпня 2007 року № 01-8/675 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року (з змінами та доповненнями) визначено, що у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2007 року № 8/219-07 викладено правову позицію, за якою державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна та з огляду на приписи пунктів 29 і 30 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 року № 15.

Отже ОСОБА_2 не додала до позовної заяви належних доказів сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи усе вищевказане, позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

У відповідності до частини 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 26, п. 4 ст. 63 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути без розгляду ОСОБА_2.

Суддя Василишин А.Р.