РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 32/699 23.04.10

За позовом Закритого акціонерного товариства «Лозівське хлібоприймальне підприємство»
до 1. Міністерства оборони України
2. Військової частини НОМЕР_1
про стягнення збитків
Суддя О.О. Хрипун
Представники сторін:
Від Позивача Пікуль В.І. предст.,
Від Відповідачів не з`явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство «Лозівське хлібоприймальне підприємство`звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідачів та просить, з урахуванням клопотання про зміну позовних вимог № 15 від 30.03.2010, стягнути з Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 солідарно на користь Позивача збитки від втрат незібраної сільськогосподарської продукції сої врожаю 2008 року в розмірі 169 953,36 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок вибуху боєприпасів на складах Військової частини НОМЕР_1 на території 61 арсеналу Південного оперативного командування Збройних Сил України на земельній ділянці, що орендується Позивачем, сталося знищення врожаю сої 2008 року.
Відповідач-1 відзиву на позовну заяву не надав, повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки представників суд належним чином не повідомив, жодних заяв та клопотань від сторони не надійшло.
Відповідач-2 позовні вимоги повністю заперечив, вказавши, що відшкодування збитків, спричинених вибухом проводилося у порядку, визначеному Указом Президента України від 13.11.2008 № 1035/08 шляхом виділення державних коштів за рахунок резервного фонду Державного бюджету Урядом України. Відповідачем-2 заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2008 року на території Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України внаслідок пожежі, яка розповсюдилася на місця зберігання боєприпасів, стався вибух.
Зазначена подія відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 368 «Про порядок класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями`та Державного класифікатора надзвичайних ситуацій, Держстандарт ДК 019-2001, рішенням обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (протокол № 13 від 27.08.2008) класифікована як надзвичайна ситуація державного рівні (р. 4), а саме - код НС 30700 «аварія на арсеналах, складах боєприпасів та інших об`єктах військового призначення з викидом уламків, реактивних та звичайних снарядів»; опис ознаки НС п. 2.30 «руйнування (пожежі та вибухи) арсеналів, складів, споруд, сховищ, об`єктів військового характеру».
Відповідно до вимог Закону України «Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру`державою забезпечені заходи для ліквідації вказаної надзвичайної ситуації та з`ясування причин її виникнення.
Перерахування коштів з Державного бюджету України на ліквідацію наслідків зазначеної надзвичайної ситуації здійснювалось відповідно до норм чинного законодавства (зокрема, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок фінансування робіт із запобігання і ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків`від 04.02.1999 № 140) та відповідних рішень та розпоряджень державних органів і органів місцевого самоврядування.
Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року № 1193-р «Про виділення коштів для проведення першочергових заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що склалася на території 61-го арсеналу Південного оперативного командування Збройних Сил України`було виділено Харківській облдержадміністрації 21522,4 тис. гривень для проведення першочергових заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що склалася на території 61-го арсеналу Південного оперативного командування Збройних Сил України. Доручено Мінфіну здійснити відповідні видатки за рахунок резервного фонду державного бюджету. Харківська облдержадміністрація мала затвердити у тижневий строк за погодженням з Мінекономіки, Мінфіном та Мінрегіонбудом перелік витрат, пов`язаних з проведенням першочергових заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 26 вересня 2008 року «Про невідкладні заходи щодо зниження рівня загроз у сфері зберігання ракет, боєприпасів та компонентів рідкого ракетного палива Збройних Сил України», введеним у дію Указом Президента України від 13.11.2008 № 1035/2008, вирішено Кабінету Міністрів України вжити у двомісячний строк заходів щодо відшкодування збитків постраждалому населенню та відновлення пошкоджених (зруйнованих) споруд і будинків населених пунктів унаслідок вибухів на 61 арсеналі Південного оперативного командування Сухопутних військ Збройних Сил України (м. Лозова, Харківська область).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 № 1528-р «Про виділення додаткових коштів для проведення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що склалася на території 61-го арсеналу Південного оперативного командування Збройних Сил України`за рахунок резервного фонду державного бюджету додатково було виділено Харківській облдержадміністрації 9575,9 тис. гривень для проведення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, що склалася на території 61-го арсеналу Південного оперативного командування Збройних Сил України.
Виділення коштів для проведення заходів з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації було здійснене згідно з Порядком використання коштів резервного фонду бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 415, пунктом 11 якого передбачено, що кошти з резервного фонду бюджету виділяються на безповоротній основі або на умовах повернення, про що зазначається у рішенні про виділення коштів з резервного фонду бюджету. Кошти із резервного фонду бюджету суб`єктам господарської діяльності недержавної форми власності або суб`єктам господарської діяльності, у статутному фонді яких корпоративні права держави становлять менше ніж 51 відсоток, виділяються через головних розпорядників бюджетних коштів лише на умовах повернення.
Таким чином, суд визнає помилковими твердження Відповідача-2, що вищезазначеними нормативними актами був врегульований порядок відшкодування збитків, спричинених надзвичайною ситуацією, що склалася на території 61-го арсеналу Південного оперативного командування Збройних Сил України.
Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до ч. 1 згаданої статті, є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Оскільки Міністерство оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 здійснювало діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, зі зберігання вибухонебезпечних речовин, саме ці особи відповідають за завдану шкоду.
В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При визначенні розміру завданої шкоди господарським судам потрібно враховувати ступінь вини потерпілої особи (стаття 1193 Цивільного кодексу України), зокрема, тих обставин, що груба необережність самого потерпілого може сприяти виникненню або збільшенню шкоди, що повинно призводити до зменшення шкоди, або відмови у її відшкодуванні.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зазнала або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Підставою для притягнення особи до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування збитків є склад цивільного правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); шкоду, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.
Відсутність одного із елементів складу цивільного правопорушення виключає відповідальність особи у вигляді відшкодування шкоди.
Земельна ділянка № 3 площею 67,4 га, місцезнаходження якої на території Катеринівської сільської ради, знаходиться в користуванні Закритого акціонерного товариства «Лозівське хлібоприймальне підприємство». Дана земельна ділянка є ріллею та використовується Позивачем для вирощування сільськогосподарських культур.
Згадана земельна ділянка була забруднена залишками вибухонебезпечних предметів, що з`явилися на ній після підривання вибухонебезпечних предметів у Військовій частині НОМЕР_1 .
Внаслідок вибухів боєприпасів на території Військової частини НОМЕР_1 в період 27-29 серпня 2008 року та їх розмінування, очищення від залишків продуктів вибуху на вказаній земельній ділянці площею 67,4 га сталося знищення врожаю сої 2008 року, що підтверджується актами від 12.09.2008 та 02.04.2009, підписаними представниками Управління агропромислового розвитку Лозівської райдержадміністрації та Позивача, а також актами на виконання робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів.
Розрахунок збитків, понесених Закритим акціонерним товариством «Лозівське хлібоприймальне підприємство`в результаті вибуху та розльоту боєприпасів на території Військової частини А-0829 61 арсеналу Міністерства оборони України в період 27-29 серпня 2008 року, здійснений Позивачем згідно з Методикою оцінки збитків від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 715 від 15.02.2002.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним розмір збитків, завданих Позивачу внаслідок вибуху 27.08.2008 на території Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у сумі 169 953,36 грн.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України`за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.
Міністерство оборони України не надало доказів наявності обставин, з якими законодавець пов`язує звільнення від відшкодування збитків, спричинених діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки. Доводи Відповідача-2 не спростовують вимог Позивача, та є необґрунтованими.
Статтею 4-3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Державне мито, судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Відповідачів.
Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6 код 00034022) та Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Закритого акціонерного товариства «Лозівське хлібоприймальне підприємство»(64640, Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Орілька, вул. Жовтнева, 1 код 31148877) 169 953,36 грн. збитків, 1 699,53 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 14.06.2010