ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.10 Справа № 13/425д/09-4/59д/10

Суддя Зінченко Н.Г.

за позовом Запорізьке міське обєднання Самаритян України, (690982, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

про зобовязання укласти договір оренди нерухомого майна

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників:

Від позивача ОСОБА_2Г, довіреність № 02/04/10-1 від 02.04.2010 р.;

Від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 01/159 від 26.07.2010 р.;

У звязку із скасуванням постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2010 р. рішення господарського суду Запорізької області від 09.12.2009 р. та постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 28.05.2010 р. у справі № 13/425д/09, розпорядженням Голови господарського суду Запорізької області ОСОБА_4 від 19.10.2010 р. № 791 справу № 13/425д/09 передано на новий розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.10.2010 р. справа № 13/425д/09 прийнята до розгляду суддею Зінченко Н.Г, справі присвоєний № 13/425д/09-4/59д/10, засідання суду призначено на 18.11.2010 р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для розгляду справи.

У звязку із неявкою в судове засідання представників сторін розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладався до 16.12.2010 р. З метою витребування у сторін додаткових документів та матеріалів, що мають суттєве значення для повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, в судовому засіданні, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалася перерва до 20.12.210 р.

В судовому засіданні 20.12.2010 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Судом розглядаються позовні вимоги про зобовязання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя (далі за текстом РВ ФДМУ по Запорізькій області) укласти з Запорізьким міським обєднанням Самаритян України, м. Запоріжжя (далі за текстом ЗМО Самаритян України) договір оренди державного майна на умовах, встановлених проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі відкритого акціонерного товариства Запорізький сталепрокатний завод, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52.

В судовому засіданні 20.12.2010 р. до початку судового вирішення спору позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням про зупинення провадження у справі № 13/425д/09-4/59д/10 до вирішення господарським судом Запорізької області спору за позовом ЗМО Самаритян України про визнання договору оренди нерухомого майна, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, укладеного РВ ФДМУ по Запорізькій області з юридичною особою, недійсним. Клопотання мотивовано тим, що зазначена позовна заява подана позивачем до господарського суду Запорізької області, а результати розгляду судом спору за вказаним позовом можуть суттєвим чином вплинути на права та обовязки сторін у справі № 13/425д/09-4/59д/10.

Розглянувши заявлене клопотання та заслухавши думку представника відповідача з цього приводу, суд відхиляє клопотання як необґрунтоване, оскільки ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.12.2010 р. № 09-07/2061 позовна заява ЗМО Самаритян України до РВ ФДМУ по Запорізькій області про визнання договору оренди від 30.12.2009 р. недійсним повернута ЗМО Самаритян України без розгляду на підставі п., п. 1, 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України. Таким чином, підстави для зупинення провадження у справі № 13/425д/09-4/59д/10, передбачені ст. 79 ГПК України, відсутні.

Також, в судовому засіданні 20.12.2010 р. до початку судового вирішення спору позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження процесуального строку вирішення спору у справі № 13/425д/09-4/59д/10 та відкладення розгляду справи на інший час. Клопотання мотивовано тим, що судом у відповідача витребувалися письмовий відзив по суті спору та додаткові документи і матеріали. Оскільки відповідачем зазначені відзив та матеріали не надані, а позивачу необхідно з ними ознайомитися, є необхідність відкласти розгляд справи № 13/425д/09-4/59д/10 на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши заявлене клопотання та заслухавши думку представника відповідача з цього приводу, суд відхиляє подане клопотання як необґрунтоване, оскільки відповідно до норм чинного Господарського процесуального кодексу України зазначені позивачем обставини не є обовязковими для відкладення розгляду справи. При цьому, приписами чинного господарського процесуального законодавства подання письмового відзиву по суті спору не є обовязковим, суд може оцінити доводи та заперечення сторін на підставі усних пояснень, наданих представниками сторін безпосередньо в судовому засіданні. Таким чином, спір у даній справі розглядається судом з урахуванням усних пояснень представника РВ ФДМУ по Запорізькій області, наданих в судових засіданнях 16.12.2010 р. та 20.12.2010 р., та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Крім того, судом враховується, що 20.12.2010 р. є останнім процесуальним днем вирішення спору у справі № 13/425д/09-4/59д/10, встановленим ст. 69 ГПК України, а підстав для його продовження суд не вбачає.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на приписах ст., ст. 173, 174, 287 ГК України, ст., ст. 11, 16, 91, 203, 215 ЦК України, положеннях Законів України Про Державний бюджет України на 2009 рік, Про обєднання громадян, Про оренду державного та комунального майна, Про підприємства в Україні і полягають в наступному. Відповідно до ст. 287 ГК України орендодавцем щодо державного майна є Фонд державного майна України та його регіональні відділення. В травні 2009 року позивачем на адресу відповідача був направлений лист з проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, в якому відповідно до ст. 284 ГК України встановлені всі істотні умови договору про передачу зазначеного нерухомого майна в оренду. Згідно зі ст. 73 Закону Україну Про Державний бюджет України на 2009 рік у 2009 році передача в оренду державного та комунального майна здійснюється виключно на конкурсних засадах, крім державного та комунального майна, що передається в оренду бюджетним установам; музеям; підприємствам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним та їх членам під творчі майстерні); громадським організаціям ветеранів; громадським організаціям інвалідів; центрам професійної, соціальної реабілітації інвалідів та інше. Відповідно до п. 3.2 Статуту ЗМО Самаритян України мета та завдання позивача включають: розповсюдження популяризація творів літератури українською мовою; організація виставок творів літератури українською мовою та витворів мистецтва; соціальна допомога молодіжним та дитячим організаціям, що функціонують у сфері культури і мистецтв; поширення культурних цінностей; забезпечення умов підвищення культурного рівня та естетичного виховання населення та членів обєднання; надання практичної та методологічної допомоги у галузі мистецтв; організація відпочинку та дозвілля населення у галузі культури та мистецтва. Згідно довідки Головного управління статистики у Запорізькій області № 3361 від 20.08.2007 р. організаційно-правовою формою позивача є громадська організація. Враховуючи такий правовий статус та обсяг правоздатності, вказаний у Статуті, ЗМО Самаритян України як громадська організація у сфері культури та мистецтв звернулося до відповідача з метою оренди приміщення для проведення мистецьких заходів, керуючись ст. 73 Закону Україну Про Державний бюджет України на 2009 рік. Листом від 02.09.2009 р. № 17-13-04903 відповідач відмовив позивачу у передачі майна поза конкурсом, з посиланням на те, що відповідно до п. 3.1 Статуту ЗМО Самаритян України основна мета діяльності поширюється на всі сфери суспільного життя, а приоритетною метою обєднання є надання соціальної допомоги та допомоги в області охорони здоровя. Позивач вважає, що така відмова відповідача є необґрунтованою та такою, що суперечить закону, оскільки те, що обєднання поширює свою діяльність в області охорони здоровя та задоволення інших суспільних потреб, не позбавляє позивача мети діяльності в галузі мистецтв і культури. Наявність суміщення різних напрямів діяльності громадської організації не суперечить діючому законодавству та не позбавляє мети діяльності в сфері мистецтв і культури. Крім того, позивач просить суд врахувати, що під час перегляду судового рішення у справі № 13/425д/09 в суді апеляційної інстанції стало відомо, що не зважаючи на рішення господарського суду Запорізької області від 09.12.2009 р. у справі № 13/425д/09 про зобовязання укласти договір оренди з ЗМО Самаритяни України, 30.12.2009 р. відповідачем з громадською організацією Запорізькі обереги був укладений договір оренди приміщення складів та гаражу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52. Позивач вважає, що зазначений договір з ГО Запорізькі обереги укладений без проведення конкурсу, без експертної оцінки та на умовах, які значно гірші від умов, що пропонувалися позивачем, що є порушенням ст. 287 ГК України, ст., ст. 9, 11, 12 Закону України Про оренду державного та комунального майна та ч. 1 ст. 203 ЦК України. За таких обставин, позивач вважає, що договір оренди від 30.12.2009 р., укладений РВ ФДМУ по Запорізькій області з ГО Запорізькі обереги щодо оренди приміщення складів та гаражу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, є недійсним в силу ст. 215 ЦК України. Враховуючи зазначене, позивач просить суд позов задовольнити та зобовязати відповідача укласти з ЗМО Самаритян України договір оренди державного майна на умовах, встановлених проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, свої заперечення мотивує наступним. В травні 2009 року до РВ ФДМУ по Запорізькій області надійшов лист позивача щодо передачі в оренду ЗМО Самаритян України державного нерухомого майна по пр. Леніна, 52 у м. Запоріжжі поза конкурсом. Відповідю від 02.09.2009 р. позивач був повідомлений про неможливість передачі в оренду зазначеного майна поза конкурсом. При цьому було зазначено, що державне нерухоме майно може бути передано у строкове платне користування у встановленому законом порядку. Відповідно до Статуту ЗМО Самаритян України основною метою діяльності обєднання є задоволення та захист законних прав і інтересів своїх членів у різноманітних сферах суспільного життя. Приоритетною метою обєднання є задоволення та захист законних прав і інтересів своїх членів, громадських інтересів щодо надання соціальної допомоги та допомоги в області охорони здоровя. Виходячи з визначеної Статутом позивача мети обєднання, не вбачається, що позивач відноситься до громадських організацій, визначених в ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та мають право на отримання державного майна в оренду поза конкурсом. Крім того, підтвердженням реєстрації громадської організації з визначенням основної мети діяльності є свідоцтво, встановленого Положенням про порядок легалізації об'єднань громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 р. № 140, зразка, тобто тільки таке свідоцтво підтверджує, що об'єднання легалізовано згідно норм законодавства. З огляду на неподання позивачем такого документа йому було відмовлено у передачі в оренду спірного державного нерухомого майна поза конкурсом за відсутності підтвердження, що об'єднання є громадською організацією у сфері культури та мистецтв. В той же час посилання позивача на те, що згідно довідки Головного управління статистики у Запорізькій області № 3361 від 20.08.2007 р. організаційно-правовою формою ЗМО Самаритян України є громадська організація, не дає підстав відносити позивача до громадських організацій, про які йдеться в ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік, оскільки свідоцтво про держану реєстрацію лише засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців запису про державну реєстрацію юридичної особи та суттєво відрізняється від свідоцтва про реєстрацію об'єднання громадян зразка, встановленого Положенням про порядок легалізації об'єднань громадян, відомості про яке вносяться до реєстру об'єднань громадян. За таких обставин, відповідач просить суд в позові відмовити.

Судом були досліджені письмові докази, що залучені до матеріалів справи, з яких судом встановлено наступне.

06.05.2009 р. ЗМО Самаритян України (позивачем у справі) на адресу РВ ФДМУ по запорізькій області (відповідача у справі) була направлена заява за вих. № 06/04/09-1 за підписом Голови правління ЗМО Самаритян України ОСОБА_2 з клопотанням про надання в строкове платне користування гараж літ. Б загальною площею 31,4 кв.м., приміщення складів загальною площею 178,7 кв.м. (літ. ЗДЕЕ1, приміщення І 26,6 кв.м., приміщення ІІ 84,9 кв.м., приміщення ІІІ 56,5 кв.м., приміщення ІV 10,7 кв.м.), які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, строком на два роки одинадцять місяців без проведення конкурсу на підставі в ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік. При цьому в листі зазначалося, що ЗМО Самаритян України функціонує у сфері культури і мистецтв, а саме: організація виставок творів літератури українською мовою та витворів мистецтва; соціальна допомога молодіжним та дитячим організаціям, що функціонують у сфері культури і мистецтв; поширення культурних цінностей; забезпечення умов підвищення культурного рівня та естетичного виховання населення та членів обєднання; надання практичної та методологічної допомоги у галузі мистецтв; організація відпочинку та дозвілля населення у галузі культури та мистецтва. Також громадська організація займається розповсюдженням і популяризацією творів літератури українською мовою; організація виставок творів літератури українською мовою та витворів мистецтва.

Відповідачем зазначений лист був отриманий 07.05.2009 р. за вх. № 11/02882, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції РФ ФДМУ по Запорізькій області на листі ЗМО Самаритян України від 06.05.2009 р. № 06/04/09-1 (а.с. 25, том І).

Листом від 02.09.2009 р. за вих. № 17-13-04903 позивачу було повідомлено у наданні в оренду поза конкурсом державного нерухомого майна, що перебуває на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52 з посиланням на те, що відповідно до Статуту ЗМО Самаритян України основною метою діяльності обєднання є задоволення та захист законних прав і інтересів своїх членів у різноманітних сферах суспільного життя. Приоритетною метою обєднання є задоволення та захист законних прав і інтересів своїх членів, громадських інтересів щодо надання соціальної допомоги та допомоги в області охорони здоровя. Виходячи з визначеної Статутом позивача мети обєднання, не вбачається, що позивач відноситься до громадських організацій, визначених в ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік які мають право на отримання державного майна в оренду поза конкурсом. При цьому, в листі було зазначено, що державне нерухоме майно може бути передано у строкове платне користування у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом зобовязання РВ ФДМУ по Запорізькій області укласти договір оренди державного майна на умовах, встановлених проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 111-12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2010 р. у даній справі, якою скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 09.12.2009 р. та постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 28.05.2010 р. у справі № 13/425д/09, зазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджені обставини щодо обов'язковості укладення договору оренди державного нерухомого майна між РВ ФДМУ по Запорізькій області та ЗМО Самаритян України, виходячи з приписів ст. 179 ГК України.

Враховуючи вищезазначені вказівки суду касаційної інстанції, при вирішенні спору у даній справі суд вважає за необхідне зауважити на наступне.

Предметом розгляду даної справи є зобовязання відповідача укласти з ЗМО Самаритян України договір оренди державного майна на умовах, встановлених проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52. За своєю правовою природою це є переддоговірний спір, вирішення якого у судовому порядку потребує дотримання сторонами певних умов, визначених главою 20 Господарського кодексу України та главою 53 Цивільного кодексу України.

Статтею 179 глави 20 ГК України передбачено загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобовязання. Зокрема, передбачено, що укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів держаної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 ст. 179 ГК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст. 181 ГК України. Зокрема, згідно з приписами цієї статті господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей по договору, зобовязана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишилися неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Частиною 8 ст. 181 ГК України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Аналогічний порядок укладення договору визначений ст., ст. 638-647 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів, в тому числі на основі примірних і типових договорів, повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України, відповідно до яких судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

З системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства слідує, що обов'язковими для укладення є договори за державним замовленням, договори обов'язковість укладення яких визначена нормами законодавства, а також договори, обов'язковість укладення яких випливає з попередньої домовленості між сторонами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. (частини 2 статті 14 ЦК України).

Отже, договір оренди державного нерухомого майна, що є предметом розгляду у даній справі, не є обовязковим для укладення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зобовязання РВ ФДМУ по Запорізькій області укласти з ЗМО Самаритян України договір оренди державного майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, уклавши спірний договір оренди у відповідній редакції.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити. що обовязковою умовою укладення господарського договору є направлення проекту договору стороною, яка бажає укласти договір, та одержання цього проекту стороною, якій запропоновано іншою стороною цей проект.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 ГК України, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 ГК України та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч. 3 ст. 184 ГК України).

Як встановлено судом в ході судового розгляду спору позивач ЗМО Самаритян України з проектом договору оренди спірного державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме: приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52 до РВ ФДМУ по Запорізькій області не звертався.

Лист від 06.05.2009 р. за вих. № 06/04/09-1, адресований начальнику РВ ФДМУ по Запорізькій області та зареєстрований у РВ ФДМУ по Запорізькій області 07.05.2009 р. за вх. № 11/02882 (а.с. 25, том І), не може вважатися пропозицією про укладення договору в розумінні ст. 181 ГК України, оскільки вказаний лист містив лише пропозицію надання в строкове платне користування спірне державне нерухоме майно, яке знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, строком на два роки одинадцять місяців без проведення конкурсу на підставі в ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік, але з зазначеним листом позивач не направляв іншій стороні відповідача у справі проект договору, якій він мав намір укласти.

Твердження позивача, що 06.05.2009 р. позивачем на адресу відповідача був направлений лист з проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, в якому відповідно до ст. 284 ГК України встановлені всі істотні умови договору про передачу зазначеного нерухомого майна в оренду, суд вважає безпідставним та недоведеним, з огляду на таке.

При розгляді справи № 13/425д/09 в суді першої інстанції позивач посилався на лист від 06.05.2009 р. за вих. № 06/04/09-1 з відміткою РВ ФДМУ по Запорізькій області про отримання (відбиток штампу реєстрації вхідної кореспонденції від 07.05.2009 р. № 11/02882), фотокопія якого позивачем була додана до матеріалів позовної заяви від 24.09.2009 р.

Як вбачається зі змісту зазначеного листа (а.с. 25, том І), будь-яких додатків на адресу РВ ФДМУ по Запорізькій області лист не містив, посилання на проект типового договору оренди державного нерухомого майна в цьому листі також відсутні.

Під час перегляду судового рішення у справі № 13/425д/09 в суді апеляційної інстанції позивачем вже була надана фотокопія листа на адресу відповідача від 06.05.2009 р. за вих. № 06/04/09-1 (а.с. 88, том І), в якому вже міститься вказівка про направлення проекту договору оренди державного нерухомого майна.

З огляду в судовому засіданні фотокопії вищезазначеного листа ЗМО Самаритян України від 06.05.2009 р. за вих. № 06/04/09-1 судом встановлено, що в нижньому лівому куті листа міститься підпис невстановленої особи та проставлена дата: 07.05.2009 р..

Однак, позивач не зміг надати суду належних доказів того, що зазначений напис на листі є відміткою уповноваженої особи РВ ФДМУ по Запорізькій області про отримання.

В той же час, представник відповідач зазначив, що до РВ ФДМУ по Запорізькій області отримувало лист ЗМО Самаритян України датований 06.05.2009 р. за вих. № 06/04/09-1, в якому була висловлена лише пропозиція надати в орендне користування спірне державне нерухоме майно, яке знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52. Будь-яких інших листів від позивача, до яких був би доданий належним чином оформлений проект договору оренди спірного державного нерухомого майна, відповідач не отримував.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає лист ЗМО Самаритян України від 06.05.2009 р. за вих. № 06/04/09-1, наданий позивачем в суді апеляційної інстанції (а.с. 88, том І), як доказ звернення до відповідача з пропозицією про укладення договору оренди спірного державного нерухомого майна разом та проектом такого договору.

З наведеного слідує, що доводи позивача про направлення на адресу відповідача листа разом з проектом типового договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ Запорізький сталепрокатний завод, а саме приміщень складів літ. ЗДЕЕ1 загальною площею 178,7 кв.м. та гаражу літ. Б площею 31,4 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, не підтверджуються фактичними обставинами справи, є необґрунтованими та недоведеними.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач з проектом договору державного нерухомого майна до відповідача не звертався, що не відповідає приписам ст., ст. 179, 181, ч. 3 ст. 184 ГК України.

У відповідності до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 759 ЦК України та статтею 283 ГК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Предметом договору найму можуть бути майнові права. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. (статті 761, 763 ЦК України).

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: обєкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Статтею 16 ЦК України визначено певний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. При цьому, спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути субєкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у звязку із порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст. 84 ГПК України у спорах про спонукання до укладення договору в рішенні необхідно зазначати умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

З вищенаведеного слідує, що позивачем не додержаний загальний порядок укладення господарських договорів, передбачений ст. 181 ГПК України.

Доводи позивача, що ЗМО Самаритян України має право на укладення договору оренди спірного нерухомого мана поза конкурсом на підставі ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік, суд вважає необґрунтованими та погоджується в цій частині із запереченнями відповідача.

Так, статтею 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік встановлено, що в 2009 році передача в оренду державного та комунального майна здійснюється виключно на конкурсних засадах, крім державного та комунального майна, що передається в оренду бюджетним установам; музеям; підприємствам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам під творчі майстерні); громадським організаціям ветеранів; громадським організаціям інвалідів; центрам професійної, соціальної реабілітації інвалідів та центрам ранньої соціальної реабілітації дітей-інвалідів, а також підприємствам та організаціям громадських організацій інвалідів, яким визначена доцільність надання державної допомоги відповідно до статей 14-1, 14-2 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні; Пенсійному фонду України та його органам; державним видавництвам та підприємствам книгорозповсюдження; вітчизняним видавництвам та підприємствам книгорозповсюдження книжкової продукції, що забезпечують підготовку, випуск та (чи) розповсюдження не менш як 50 відсотків книжкової продукції державною мовою (за винятком видань рекламного та еротичного характеру); релігійним організаціям для забезпечення проведення богослужінь, релігійних обрядів та церемоній.

Згідно зі ст. 36 Конституції України громадяни України мають право об'єднуватися у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом. Основні засади створення та діяльності об'єднань громадян передбачені Законом України Про об'єднання громадян.

У відповідності до приписів ст. 14 Закону України Про обєднання громадян обовязковою є легалізація (офіційне визнання) обєднання громадян, яка здійснюється шляхом їх реєстрації або повідомлення про заснування. Діяльність обєднань громадян, які нелегалізовані або примусово розпущені за рішенням суду, є протизаконною.

Легалізація місцевих об'єднань громадян здійснюється управлінням юстиції обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад у залежності від того, на територію якої адміністративно-територіальної одиниці поширюється діяльність відповідного об'єднання громадян. Якщо ж така діяльність поширюється на територію двох і більше адміністративно-територіальних одиниць, її легалізація здійснюється тим із зазначених органів, на територію якого поширюється вся діяльність громадської організації.

Порядок легалізації об'єднань громадян визначений постановою Кабінету міністрів України від 26.02.1993 р. № 140 Про затвердження Положення про порядок легалізації об'єднань громадян із змінами, внесеними постановою Кабінету міністрів України від 19.04.1993 р. № 280 Про внесення змін до Положення про порядок легалізації об'єднань громадян.

Відповідно до п. 7 Положення про порядок легалізації об'єднань громадян у разі реєстрації об'єднання громадян засновникові видається свідоцтво про реєстрацію встановленого зразка (додаток № 3 до вказаного Положення). Зареєстрованому об'єднанню громадян присвоюється відповідний номер, і воно вноситься до ОСОБА_5 об'єднань громадян, що ведеться

реєструючим органом. У ОСОБА_5 зазначається: дата надходження документів, назва об'єднання громадян і місцезнаходження його статутних органів, дата затвердження статуту (положення), основна мета діяльності об'єднання, відомості про склад центральних статутних органів об'єднання, дата реєстрації, відомості про зміни в статутних документах, сума внесеного реєстраційного збору. ОСОБА_5 всеукраїнських об'єднань громадян та міжнародних громадських організацій, зареєстрованих Міністерством юстиції України, публікуються в газеті Урядовий кур'єр.

З наведеного слідує, що підтвердженням реєстрації громадської організації з визначенням основної мети діяльності є свідоцтво, встановленого вищенаведеним Положенням про порядок легалізації об'єднань громадян.

Така правова позиція викладена також в листі Вищого арбітражного суду України від 30.12.1997 р. № 01-8/500 Про Закон України Про обєднання громадян (з наступними змінами та доповненнями).

Позивачем в ході судового розгляду спору суду не було надане свідоцтво встановленого зразка, при зверненні до РВ ФДМУ по Запорізькій області з клопотанням щодо надання в оренду спірного державного нерухомого майна позивачем таке свідоцтво також не надавалося.

Отже, суд вважає, що позивач не довів наявності у нього права на отримання спірного державного нерухомого майна, яке знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, в оренду поза конкурсом на підставі ст. 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік.

Посилання позивача на те, що згідно довідки Головного управління статистики у Запорізькій області № 3361 від 20.08.2007 р. організаційно-правовою формою ЗМО Самаритян України є громадська організація, то суд вважає, зо необхідне у звязку із цим зазначити, що свідоцтво про держану реєстрацію лише засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про державну реєстрацію юридичної особи та за своєю юридичною природою не є легалізацією, тобто офіційним визнанням.

Щодо доводів позивача, що 30.12.2009 р. відповідачем з ГО Запорізькі обереги був укладений договір оренди приміщення складів та гаражу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 52, який, на думку позивача, є недійсним в силу ст. 215 ЦК України, так як укладений з порушенням ст. 287 ГК України, ст., ст. 9, 11, 12 Закону України Про оренду державного та комунального майна та ч. 1 ст. 203 ЦК України, то судом ці доводи до уваги не приймаються, оскільки правомірність укладення РВ ФДМУ по Запорізькій області з ГО Запорізькі обереги договору від 30.12.2009 р. оренди державного нерухомого майна не є предметом розгляду у даній справі.

На підставі викладеного, в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст., ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 111-12 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення. Якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 27 грудня 2010 р.