ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2010 р. Справа №02/2558

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ткаченко О.М.,

за участю представників: позивача: не зявився, першого відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреностями, другого відповідача: не зявився, третя особа: ОСОБА_3 - особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Грейтлі-РЗФ-Інтелект

до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (перший відповідач),

до товариства з обмеженою відповідальністю Макот (другий відповідач),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3,

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Грейтлі-РЗФ-Інтелект подано позовну заяву про визнання недійсним договору поруки № П/1-149/1-2007 від 19 березня 2009 року, укладеного позивачем та першим відповідачем, з мотивів підписання його неуповноваженою особою, та з тих підстав, що договір поруки є таким, що укладений під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що у додатковій угоді від 16.05.2008 до кредитного договору, для забезпечення виконання якого було укладено оспорюваний договір поруки, зазначена відсоткова ставка у розмірі 20,5% і саме виходячи з цієї відсоткової ставки позивачем був підписаний договір поруки, однак, у договорі поруки помилково було зазначено процентну ставку 25%, тому договір поруки укладений сторонами під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення та згідно статті 229 ЦК України такий договір має бути визнаний недійсним. Договір поруки був підписаний від ТОВ Макот головою ліквідаційної комісії, тобто, на момент підписання даного договору вказане товариство розпочало свою ліквідацію, про що знав перший відповідач (кредитор за договором поруки), однак, він ввів позивача в оману та примусив його підписати договір поруки. Крім цього, договір поруки підписаний директором з перевищенням повноважень, оскільки згідно з пунктом з ст. 9.3. статуту позивача затвердження договорів (угод) на суму, що перевищує 100 000 грн., являється компетенцією загальних зборів учасників товариства, однак, на момент підписання договору поруки загальні збори учасників товариства не уповноважували директора на підписання такого договору, обсяг виконання зобовязань за договором поруки виходить за межі 100 000 грн., тому договір поруки є недійсним.

03.03.2010 до суду надійшла заява за підписом представника позивача, в якій він вказує, що позивач проти затягування судового розгляду по суті спору, підтримує позицію третьої сторони на стороні позивача у частині визнання недійсним підпису ОСОБА_3 на спірному договорі, заперечує проти залучення ОСОБА_4 в якості третьої сторони на стороні позивача та в звязку з неможливістю направити представника у судове засідання просить провести дане судове засідання без участі представника позивача.

Представники першого відповідача у судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання третьої особи ОСОБА_3 від 16.02.2010 про залучення до участі у справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, та про призначення почеркознавчої експертизи по даній справі.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання від 16.02.2010.

Другий відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою, вказаною у ЄДР, однак не направив свого представника у судове засідання не зявився, відзив на позов суду не подав, не направив суду заяву про розгляд справи за участю його представника.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представників позивача та другого відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників першого відповідача та третьої особи, суд встановив наступне.

Позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю Грейтлі-РЗФ-Інтелект оспорюється дійсність договору поруки № П/1-149/1-2007 від 19 березня 2009 року, укладеного ТОВ Грейтлі-РЗФ-Інтелект та відкритим акціонерним товариством Банк Фінанси та кредит (правонаступником якого є перший відповідач у справі). Підставами для визнання договору поруки недійсним позивач вказав: - підписання договору поруки неуповноваженою особою, - договір поруки є таким, що укладений під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення.

Суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних доказів наявності законних підстав для визнання договору поруки недійсним з тих підстав, які вказані позивачем у позовній заяві, а інші підстави позивачем не заявлені в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2007 року ВАТ Банк Фінанси та кредит в особі керуючого Полтавським філіалом ВАТ Банк Фінанси та кредит ОСОБА_5 та товариство з обмеженою відповідальністю Макот в особі директора ОСОБА_6 уклали договір про відновлювальну кредитну лінію № К-149-2007, згідно якої банк відкриває товариству кредитну лінію на загальну суму 729000,00 грн., а товариство, як позичальник, зобовязалося повернути грошові кошти згідно графіку зниження ліміту (Додаток № 1 до договору) з кінцевим терміном погашення до «25»жовтня 2010 року, із сплатою 16,5% річних.

В процесі виконання кредитного договору сторони змінювали його умови, укладаючи додаткові угоди до нього. Зокрема, додатковою угодою від 21 квітня 2008 року відповідачами було збільшено процентну ставку за користування кредитом до 17,5% річних; додатковою угодою № 2 від 16 травня 2008 року процентну ставку за користування кредитом було збільшено до 20,5% річних.

У позовній заяві позивач посилається на статті 229, 230 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставни, які мають істотне значення (частини 1 статті 229), такий правочин визнається судом недійсним.

Позивач - ТОВ Грейтлі-РЗФ-Інтелект - оспорює договір поруки № П/1-149/1-2007 від 19 березня 2009 року, укладений ним (як поручителем) із ВАТ Банк Фінанси та кредит. В п. 1.1. договору поруки вказано, що поручитель зобовязався перед кредитором відповідати в повному обємі за своєчасне і повне виконання боржником (ТОВ Макот) зобовязань по договору про кредитну лінію № К-149-2007 від 26 жовтня 2007 року, у відповідності з яким боржнику наданий кредит в сумі 729 000 грн. із сплатою 25% річних.

Однак, у договорі поруки відсутнє посилання на будь-які додаткові угоди, у ньому не вказано таку процентну ставку як 20,5% річних, про яку вказав позивач у позовній заяві.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними (п. 19) вказано, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Суд вважає, що позивач не довів, що на момент підписання договору поруки дійсно мала місце помилка. Він не довів також неправомірність поведінки банку при його підписанні чи введення позивача в оману.

Банком надано до справи копію Графіка сплати процентів та тіла кредиту до договору поруки № П/1-149/1-2007 від 17.03.2009, в якому зазначено відсоткову ставку по договору 25% річних, і даний графік отримав 18.03.2009 Макєєв за дорученням ТОВ Грейтлі-РЗФ-Інтелект (а.с. 42).

Доводи позивача про те, що перед укладенням договору поруки не було прийнято відповідне рішення на зальних зборах учасників товариства суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Позивач посилається на припис пункту 9.3. з статуту ТОВ Грейтлі-РЗФ-Інтелект (а.с. 31), однак, у вказаному пункті зазначено про те, що до компетенції загальних зборів відноситься затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує 100000 грн. Термін затвердження передбачає дію, яка слідує за моментом укладення договору, крім того, строк вчинення такої дії (тобто, проміжок часу між укладенням договору та його затвердженням загальними зборами) статутом не визначений. В пункті 9.14. статуту зазначено, що директор товариства вирішує всі питання діяльності товариства за винятком тих, що входять до виключної компетенції зборів учасників. Відповідно до пункту 9.16. статуту директор діє від імені товариства без довіреності, укладає договори, угоди, в тому числі трудові. Лише відсутність затвердження договору на загальних зборах учасників товариства, без наявності інших підстав, не може бути безумовною підставою для визнання договору недійсним.

Протягом часу розгляду спору позивач не скористався своїм правом, встановленим в статті 22 ГПК України, не змінив підставу для визнання договору поруки недійсним. Він не подав клопотання про вихід судом за межі позовних вимог. Навпаки, представник позивача вказав у Заяві від 03.03.2010 року про те, що позивач проти затягування судового розгляду по суті спору. З огляду на викладене та враховуючи, що розгляд справи зупинявся на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України, в звязку з чим справа фактично розглядається більше 2-х місяців, суд не виходить за межі позовних вимог і розглядає позовні вимоги так, як вони заявлені у позовній заяві.

Зазначення представником позивача у Заяві від 03.03.2010 про те, що позивач підтримує позицію третьої сторони на стороні позивача у частині визнання недійсним підпису ОСОБА_3 на спірному договорі не може вважатися зміною позивачем підстави позовних вимог, оскільки про таку зміну повинно бути чітко вказано, така заява завчасно повинна надаватися (чи надсилатися) відповідачам у справі.

Згідно статті 33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд приходить до висновку, що позивач не довів наявності тих обставин, з якими закон повязує недійсність договору з підстав, які вказані позивачем у позовній заяві. Тому в позові позивачу необхідно відмовити.

Суд вважає, що клопотання представника першого відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 02/2876, яка розглядається Київським міжобласним апеляційним господарським судом, слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Клопотання за підписом представника першого відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідачем не доведено неможливість розгляду позовної заяви позивача у даній справі до вирішення справи № 02/2876. Тим більше, як вказано вище, позивач у заяві від 03.03.2010 заперечив проти затягування розгляду справи.

Не підлягають також задоволенню клопотання третьої особи ОСОБА_3 про залучення до участі у справу ОСОБА_4 як третьої особи та про призначення почеркознавчої експертизи по даній справі, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 не вказав достатніх підстав для залучення ОСОБА_4 до участі у справу як третьої особи.

ОСОБА_3 був залучений до участі у справу за клопотанням представника позивача як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. В процесі розгляду спору ОСОБА_3 не звертався із заявою про залучення його третьою особою із самостійними вимогами. Заявляючи про те, що він не підписував договір поруки від 19.03.2009 року, ОСОБА_3 фактично намагається змінити підставу для визнання договору недійсним, однак, процесуальним законом йому, як третій особі без самостійних вимог, такого права не надається, а позивач таку підставу не вказав. Оспорюючи факт підписання договору поруки, ОСОБА_3 не позбавлений права як фізична особа звернутися до суду з відповідним позовом в установленому порядку.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені позивачем витрати повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються. Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит про зупинення провадження у справі залишити без задоволення.

2. Клопотання ОСОБА_3 про залучення до участі у справу ОСОБА_4 як третьої особи та про призначення почеркознавчої експертизи залишити без задоволення.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя А.Д.Пащенко

Рішення підписане суддею 10.03.2010.