ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.10 Справа № 12/100-1821
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді Процика Т.С.
суддів Дубник О.П.
ОСОБА_1
при секретарі судового засідання Трускавецький В.П.
розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ОСОБА_2) Зборів-Агробізнес
на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2010р. про забезпечення позову
у справі № 12/100-1821
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Великі Дедеркали Шумського району Тернопільської області
до відповідача ОСОБА_2 Зборів-Агробізнес, с. Вірлів Зборівського району Тернопільської області
за участю представників:
від позивача - ОСОБА_4представник;
від відповідача ОСОБА_5 представник.
Постанова оформлена і підписана 25.01.2011 р.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2010р., суддя Френдій Н.А., заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 Зборів-Агробізнес(с. Вірлів, Зборівський район, Тернопільська область, 47241, ) в межах суми заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 88159,23 грн., до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 Зборів-Агробізнес подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2010р. у даній справі, оскільки скаржник вважає дану ухвалу необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував наступне:- між предметом спору, яким є стягнення 88 159,23 грн., та вжитим заходом до забезпечення позову відсутній зв'язок; - наклавши арешт на майно, суд фактично втручається у підприємницьку діяльність підприємства, такий арешт унеможливлює здійснення підприємством жодних операцій, адже суд не конкретизує майно щодо якого вжито забезпечення позову; - позивач не надав суду жодних доказів, що ним надсилалися на адресу відповідача письмові вимоги.

Представники сторін навели свої доводи та заперечення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, суд встановив наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 Зборів-Агробізнес про стягнення 88159,23 грн. заборгованості за поставлену продукцію.

12 листопада 2010 р. позивачем місцевому господарському суду була подана заява в порядку ст. 66 ГПК України, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_2 Зборів-Агробізнес (с. Вірлів, Зборівський район, Тернопільська область, 47241, ) в межах суми заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 88159,23 грн., до вирішення спору по суті.

Згідно з ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Звертаючись до суду, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а відтак в силу вимог ст. 33 ГПК України обов'язковим є подання позивачем доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном може призвести до незворотних наслідків.

Позивач мотивував свою заяву тим, що у державній виконавчій службі Зборівського РУЮ перебуває виконавче провадження № 21627739 по стягненню з відповідача 288812,30 грн. заборгованості на користь інших субєктів господарювання; в результаті проведених виконавчих дій встановлено, що залишок коштів відповідача за станом на жовтень 2010 року на відкритих банківських рахунках відповідно до листів філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк в м. Тернопіль»складає 135,70 грн., ПАТ «ОСОБА_6 Аваль»- 29,95 грн. та ТВ АТ «Укрінбанк»- 4,89 грн. Тобто, на думку заявника, відсутність грошових коштів на рахунках відповідача зробить неможливим виконання рішення суду по даній справі. На підтвердження своїх доводів заявником були додані копії постанови ВДВС Зборівського РУЮ від 29.09.2010 р., довідки Козівської МДПІ від 29.09.2010 р., та копії листів вищенаведених банківських установ.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши обставини справи, судова колегія зазначає про те, що між заходом по забезпеченню позову накладенням арешту на майно, що належить ОСОБА_2 Зборів-Агробізнес (с. Вірлів, Зборівський район, Тернопільська область, 47241, ) в межах суми заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 88159,23 грн., до вирішення спору по суті, і предметом позовної вимоги стягненням 88159,23 грн. заборгованості за поставлену продукцію існує зв'язок, тобто такий захід забезпечує виконання судового рішення в разі задоволення позову у даній справі, а обрання такого заходу до забезпечення позову є адекватним предмету спору у справі, зважаючи на відсутність у відповідача грошових коштів на його рахунках у розмірі, необхідному для погашення боргових зобовязань, а також, враховуючи факт накладення арешту на рахунки відповідача, що підтверджено матеріалами виконавчого провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції підставно дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в розмірі, достатньому для задоволення позовних вимог стягнення 88 159,23 грн. заборгованості за поставлену продукцію.

Враховуючи вищенаведене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Тернопільської області відповідає нормам процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 15.11.2010р. у справі № 12/100-1821 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий-суддя Процик Т.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Скрипчук О.С.