ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2010 Справа № 9/105-10

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ребристої С. В. при секретарі Шибінській А.Л. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Херсон

до Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк в особі Херсонської філії ПАТ Західінкомбанк, м.Херсон

про стягнення 1486 грн. 75 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, паспорт серія МО 700168 виданий Суворовським РВУМВС України в Херсонській області від 05.04.1999р.;

від відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність від 08.10.2009р.

Позивач 05.08.2010р. звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 1486 грн. 75 коп. грошових коштів та понесені судові витрати по справі. Також позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки, які повинні бути нараховані на цю суму згідно договору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на положення ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 633, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 2, 85 Закону України Про банки та банківську діяльність та стверджує, що відповідач, починаючи з 10.02.2010р. не здійснює розрахункові та касові операції, передбачені договором банківського рахунку № 4825 від 05.08.2008р. Позивач стверджує, що відповідач не виконав взятих на себе за договором зобовязань, що виразилося в невиконанні розпоряджень позивача щодо перерахування сум грошових коштів з рахунку в банківській установі відповідача.

Станом на 10.02.2009р. на рахунку позивача, який відкритий в банківській установі відповідача згідно договору від 05.08.2008р. № 4825 рахується залишок в сумі 1486 грн. 75 коп.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнає з тих підстав, що ХФ ПАТ Західінкомбанк не є юридичною особою. Також відповідач 30.08.2010р. надіслав до суду статутні та реєстраційні документи, які підтверджують юридичний статус ХФ ПАТ Західінкомбанк. Дані документи суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.09.2010р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що між позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та КБ Західінкомбанк ТзОВ, в особі Керуючого Херсонської філії КБ Західінкомбанк ТзОВ 05.08.2008р. було укладено договір № 4825 банківського рахунку.

Назва відповідача станом на час вирішення спору в суді - Публічне акціонерне товариство Західінкомбанк в особі Херсонської філії ПАТ Західінкомбанк, що підтверджується також і змістом додаткового договору від 07.10.2009р. до договору банківського рахунку № 4825 від 05.08.2008р. укладеного між сторонами.

Відповідно до п.п.2.1.1 та 2.1.2 п.2.1 умов даного договору відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № 7 в національній валюті та здійснював його розрахунково - касове обслуговування.

Згідно положень п.п.2.1.2 п.2.1 договору відповідач зобовязаний здійснювати розрахунково - касове обслуговування позивача і проводити з його доручення розрахункові і касові операції, передбачені режимом відкритого йому рахунка.

Але відповідач не виконав взятих на себе зобовязань, що виразилося в невиконанні розпоряджень позивача щодо перерахування сум грошових коштів з рахунку.

Згідно банківської довідки відповідача про рух кошті на рахунку позивача за період з 05.08.2008р. по 11.06.2010р., який відкритий в банківській установі відповідача, згідно договору від 05.08.2008р. № 4825 обліковується залишок в сумі 1486,75 грн. (а.с.10).

Позивач звертався до відповідача з письмовою претензією № 23 від 03.06.2010р. (а.с.11) з питання щодо відновлення розрахунково - касового обслуговування, яку відповідач залишив без належного реагування та відповіді.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги, з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Нормами ст. 509 ЦК України визначено поняття зобовязання та підстави його виникнення. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно положень ст.1068 ЦК України банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобовязаний зараховувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження прав розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Станом на час вирішення даного спору в суді відповідач вищезазначену суму грошових коштів позивачу, в порушення приписів ст. 1074 ЦК України, не повернув.

Положеннями ст.2 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні закріплено, що загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, відносини у сфері переказу коштів регулюються Конституцією України та законами України.

Відповідно до імперативних положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до положень ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів виконання своїх обовязків перед позивачем за договором банківського рахунку № 4825 від 05.08.2008р. відповідачем суду не надано. Крім того, суд відхиляє заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позов, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, так як позивачем, при зверненні до суду з даною позовною заявою вірно визначено процесуальну і територіальну підсудність даної справи господарському суду Херсонської області. Так, ст. 55 ГК України субєктами господарювання визнає учасників господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обовязків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобовязаннями. Відповідно до ст. 64 ГК України функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Відповідно до рекомендацій, викладених в розясненні Вищого арбітражного суду України від 28.07.1994р. № 02-5/492 Про участь у судовому процесі відособлених підрозділів юридичних осіб, коло повноважень відособленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положеннями про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і стягнення здійснюється господарським судом з юридичної особи.

Таким чином, відмова відповідача щодо вільного користування коштами, які обліковуються на рахунку позивача № 7 є неправомірною.

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам суд звертає свою увагу на ту обставину, що розділом 4 (Терміни, розмір, порядок оплати) договору № 4825 від 05.08.2008р. передбачена сплата банком клієнту відсотків за поточні залишки на його рахунку, але позивачем не надано до позову розрахунку цих відсотків, в звязку з чим, суд позбавлений можливості самостійно визначити їх розмір. Одночасно суд розяснює, що позивач не позбавлений права звернення до суду з окремим позовом щодо їх стягнення за умови розрахунку розміру цих відсотків.

Позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі сплати державного мита в сумі 102 грн. 00 коп. та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, ст.ст.8, 41 Конституції України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 1066, 1068, 1074 ЦК України, керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд-

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк, 43005, Волинська область, м.Луцьк, проспект Перемоги, 15, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 73000, м.Херсон, вул.4-А Верьовчина,22, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; р/р №7 в ХФ ПАТ Західінкомбанк , МФО 352327 грошові кошти в розмірі - 1486 грн. 75 коп., 102 грн. 00 коп. державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.В. Ребриста

Дата складення повного рішення - 08.09.2010р.