ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про заходи до забезпечення позову

20.04.10 Справа № 28/115/10

Суддя Федорова О.В.(декр)

розглянувши клопотання ОСОБА_1 підприємства «Санта-України», м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Імір», м.Запоріжжя

про стягнення заборгованості у розмірі 13.742грн.48коп. на підставі договору поставки №08/61 від 01.04.2008р., 4.220грн.71коп. пені, 866грн.04коп. 3% річних та 3.360грн.65коп. інфляційних втрат за порушення виконання умов договору.

20.04.2010р. до господарського суду Запорізької області від ПП «Санта-України»(м.Київ) надійшла позовна заява до ПП «Імір»(м.Запоріжжя) про стягнення заборгованості у розмірі 13.742грн.48коп. на підставі договору поставки №08/61 від 01.04.2008р., 4.220грн.71коп. пені, 866грн.04коп. 3% річних та 3.360грн.65коп. інфляційних втрат за порушення виконання умов договору.

Позов прийнято судом до розгляду, порушено провадження у справі №28/115/10, судове засідання призначено на 02.06.2010р.

Разом з позовом позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та розрахунковий рахунок боржника.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачі вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Нормами ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, що відповідач тривалий час порушує майнові права та інтереси позивача та просить застосувати заходи забезпечення позову.

В той же час, суд відмовляє в задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та розрахунковий рахунок боржника, оскільки, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюванних законом осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві про забезпечення позову слід указати відомості, необхідні для виконання ухвали про забезпечення позову. Так, у заві про накладання арешту на кошти слід зазначити номери рахунків і найменування установ банків, де розміщено кошти.

Необхідно зазначити, що при накладанні арешту на грошові суми відповідача слід обмежувати піддані арешту кошти розміром суми позову та можливих судових витрат.

Суд звертає увагу, що арешт на розрахунковий рахунок не накладається, а накладається на грошові кошти в межах суми заявленої до стягнення.

В той же час позивач просить накласти арешт саме на розрахунковий рахунок відповідача.

При накладанні арешту на майно, заявник повинен чітко охарактеризувати ознаки, за якими той чи інший предмет відрізняється від подібних.

Отже, приймаючи до уваги вищезазначене, позивач у заяві про забезпечення позову чітко не визначив характерні ознаки майна, яке підлягає арешту.

Доказів відсутності грошових коштів на розрахункових рахунках відповідача, щоб в свою чергу було б підставою для вжиття судом заходів по забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, позивачем також суду не надані.

До того ж, позивачем не було надано жодного доказу того, що виконання рішення буде потребувати значних зусиль та витрат.

Клопотання ґрунтується лише на припущеннях позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання на даний час не підлягає задоволенню.

Крім того, суд відмовляє в задоволені клопотань про направлення запитів до відповідних органів для виявлення майнового стану відповідача, оскільки зазначені клопотання позивачем не обґрунтовані.

До того ж, посилання позивача на норми ст. 52 ЦК України (Цивільно-правова відповідальність фізичної особи-підприємця) судом до уваги не приймаються, оскільки не стосуються правовідносин сторін, що є предметом розгляду справи №28/115/10

Керуючись ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ПП «Санта-України»у задоволені клопотання про забезпечення позову.

Відмовити ПП «Санта-України»у задоволенні клопотань про направлення запитів до відповідних органів для виявлення майнового стану відповідача

Копію ухвали направити сторонам.

Суддя О.В. Яцун

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена.