ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2010 р. Справа № 3/42/10

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18

До: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

54000, АДРЕСА_1

Про: стягнення заборгованості в сумі 2 678,87 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом стягнути з відповідача 1190,50 грн. основного боргу, 87,94 грн. індексу інфляції, 14,85 грн. 3% річних, 1288,04 грн. пені, 102,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрати на ІТЗ судового процесу.

05.05.10 р. в судовому засіданні позивач надав клопотання, в якому п. 1 резолютивної частини виклав в наступній редакції: Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ВАТ «Миколаївська ТЕЦ»1288,04 грн. основного боргу. Інші пункти резолютивної частини позовної заяви залишити в силі.

Крім того, 05.05.10 р. представник позивача в судовому засіданні також надав клопотання про припинення провадження у справі щодо стягнення основного боргу в сумі 1288,04 грн., державного мита в розмірі 102,00 грн. та 236,00 грн. витрати на ІТЗ судового процесу, в звязку з їх проплатою відповідачем.

Отже, позивач остаточно просить стягнути з відповідача лише 87,94 грн. інфляції, 14,85 грн. 3% річних та 1288,04 грн. пені.

Відповідач в судове засідання не зявився, вимоги ухвали суду від 06.04.10 р. не виконав, хоча про час та місце розгулу справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 197.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, суд

встановив:

01.03.2008р. між ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль»(далі - Енергопостачальна організація) та ФОП ОСОБА_1 (далі - Споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №2882, відповідно до п.1 якого, Енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно додатку №1/1 до договору обсяги теплопостачання здійснювались Енергопостачальною організацією»до будинку Споживача АДРЕСА_2. Договір пролонговувався на кожний наступний рік.

Відповідно до п.6.3. договору Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду повинен сплачувати Енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Матеріали справи свідчать, що з жовтня 2009р. по лютий 2010р. відповідачу позивачем було поставлено теплової енергії на загальну суму 2478,54 грн., з яких Споживач сплатив частково постачальнику в сумі 1190,50 грн., отже борг останнього цілком обґрунтовано становить в розмірі 1288,04 грн.

09.02.2010 р. на адресу Споживача позивач направляв претензію №65-Ю, яка була залишена без відповіді та оплати з боку відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, підтвердженням факту постачання позивачем відповідачу теплової енергії у гарячій воді в спірний період в розмірі 2478,54 грн. виступають акти прийому-передачі теплової енергії в листопаді, грудні 2009 р., січні, лютому 2010 року та рахунки за теплову енергію, які були скеровані відповідачу позивачем згідно реєстрів відправки кореспонденції.

За приписами п.1 ст. 901 та п. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не надав документальних доказів належного виконання взятих на себе договірних зобовязань та не скористався своїм правом спростувати заявлені вимоги позивача в суді.

Отже, позивач по спірним відносинам виконав договірні зобовязання, надав відповідачу послуги, що підтверджується вищенаведеними доказами. Відповідач же порушив взяті на себе зобовязання по оплаті одержаної теплової енергії.

Як зазначає позивач, в своєму клопотанні 24 березня 2010 року, відповідач здійснив оплату за теплопостачання заборгованості в сумі 1288,04 грн., про що свідчить платіжне доручення № 621940.

Відповідно до правил п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

На підставі вказаного суд припиняє провадження в цій частині позовних вимог в порядку п. 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК України.

Згідно норм ст. 610, п. 1 п.п.3 ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

У відповідності до п.7.4.2. договору сторони дійшли згоди, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію Споживач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1,0 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, на підставі положення Закону України №686 від 20.05.1999р., що за період з жовтня 2009р. по березень 2010р. складає 1 806,66 грн. Разом з тим, враховуючи абзац 3 ст.1 зазначеного Закону сума пені має не перевищувати 100% загальної суми боргу, отже стягненню зі Споживача підлягає пеня дійсно в сумі 1288,04 грн. яка і була заявлена позивачем.

Крім того, відповідно до вимог п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Таким чином, позивач цілком обґрунтовано нарахував відповідачу до стягнення 87,94 грн. інфляційних ( за період з жовтня 2009р. по березень 2010р.), 14,85 грн. 3% річних (за період з жовтня 2009р. по березень 2010р.).

Оскільки, в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені права та законні інтереси позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (54000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»(54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18, ) - 87,94 грн. інфляційних, 3% річних 14,85 грн. та пені 1288,04 грн.

3. Провадження у справі щодо стягнення основного боргу в сумі 1288,04 грн., 102,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрати на ІТЗ судового процесу припинити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя О.Г. Смородінова