ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2010 Справа № 8/4-10

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Литовській Ю.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради, м. Херсон

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: лікарні ім. А. і О. Тропіних, м. Херсон,

про стягнення 2550 грн. 54 коп. за договором оренди,

за участю ОСОБА_2, ст. прокурор юр. відділу, посв. № 30 від 30.03.2010р.,

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, голов. спец. відділу претензійно-правової роботи та обліку безхазяйного майна управління комунальної власності, дов. № 100 від 08.02.2010р.,

від відповідача: на засідання суду не прибув,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: на засідання суду не прибув.

Заступник прокурора Комсомольського району м. Херсона звернувся з позовною заявою в інтересах держави в особі позивача: Управління комунальної власності Херсонської міської ради про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2550 грн. 54 коп. заборгованості по виконанню зобовязань за договором оренди приміщення, з яких: 2377,38 грн. заборгованість по орендній платі, 173,16 грн. пеня.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в судових органах.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах, які підлягають захисту та вирішенню у судовому порядку.

Згідно з приписами ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру підставою для представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Законом України від 10.04.1992, № 2269-XII "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Законом України від 21.05.1997, № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади (ст.16), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ст..10). Отже, даний позов правомірно заявлено прокурором в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Представник прокуратури та представник позивача наполягають на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивачем уточнено назву - "Управління комунальної власності Херсонської міської ради".

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у судове засідання не прибув, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву повідомляє, що відповідач грошові зобовязання перед орендодавцем (лікарня ім. А. і О. Тропіних) здійснює належним чином, а перед позивачем - Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради - несвоєчасно, що призвело до виникнення заборгованості, вважає позовні вимоги представників прокуратури та позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідач в судове засідання не зявився, свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, не скористався наданими йому ст.ст. 22, 59 ГПК України процесуальними правами щодо надання документів, які б підтвердили його доводи.

Відповідно із свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 місцем проживання останньої є м. Херсон, вул. Лавреньова, 17. За вказаною ж адресою і була направлена з рекомендованим повідомленням ухвала суду про порушення провадження та призначення справи до розгляду на 16.09.10 р. об 10:00 год. Згідно із поштовим повідомленням, відправлення повернуто до господарського суду в звязку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно із чинним ГПК України, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Тому, примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами звязку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 року), ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу (аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2007 р. N 01-8/123 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році та Інформаційний лист ВГСУ від 02.06.2006 р. N 01-8/1228 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році).

За таких підстав, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній доказами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З огляду на приписи статті 77 ГПК України, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, за умови неможливості вирішення спору в даному засіданні.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають як права (брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду і т.п.), так і обовязки (зокрема, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи).

В силу статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути керівники та інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Матеріали справи свідчать, що сторони знаходилися у рівних умовах перед судом, мали достатню свободу в можливості подання доказів і доведенні їх переконливості.

Відповідно до розділу V ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Питання про належність доказів вирішується судом. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами, в розумінні статті 36 ГПК України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі, який дає змогу встановити достовірність документу.

Справу розглянуто в засіданнях - 16.09.2010р., 07.10.2010р., 14.10.2010р. Розгляд справи відкладався ухвалами від 16.09.2010р. та 07.10.2010р. у зв'язку з неявкою відповідача та неподанням ним витребуваних документів, необхідністю надання додаткових доказів. В судовому засіданні після закінчення розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення з роз'ясненням процедури оскарження рішення та набрання ним законної сили, повідомлено про дату підготовки повного рішення. Враховуючи викладене суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

25.08.2009 р. між лікарнею ім. А. і О. Тропіних (Орендарем, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у справі), якій надані повноваження орендодавця на укладення договорів оренди та спільної діяльності відповідно до Розпорядження Херсонської міської ради від 26.0.1998 р. №604-р та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендарем, відповідачем у справі) було укладено договір №87/о (далі Договір) оренди нежилого приміщення загальною площею 8 м2, що знаходиться на балансілікарні ім. А. і О. Тропіних в будинку 20 по пр. Будівельників в м. Херсоні.

Згідно з розділом 1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення, що знаходиться на балансілікарні ім. А. і О. Тропіних в будинку 20 по пр. Будівельників в м. Херсоні загальною площею 8 м2 для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із пп. 3.1, 3.2 Договору орендна плата визначається відповідно до Положення про розрахунок та порядок використання плати за оренду обєктів комунальної власності міської територіальної громади, затвердженого рішенням міської ради від 29.09.2000 р. № 232 та від 28.03.2003 р. і становить 3622,02 грн. за рік без ПДВ. Орендна плата становить 301,84 грн. за базовий місяць оренди (серпень) і згідно з рішенням міської ради від 29.09.2000 р. №232 перераховується орендарем: 70% в сумі 211,29 грн. Управлінню комунальної власності не пізніше 1 числа наступного за звітним місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства; 30% в сумі 90,55 грн. лікарні ім. А. і О. Тропіних не пізніше 25 числа наступного за звітним місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства, згідно рахунків, виставлених орендодавцем, які орендар забирає самостійно.

Відповідальність орендаря встановлена п.3.4 Договору, відповідно до якого за несвоєчасний або не в повному обсязі перерахунок орендної плати, вона стягується до бюджету (Орендодавцю) відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі не більше двох облікових ставок НБУ від суми заборгованості.

Відповідно до п. 7.1 Договору, орендар свої зобовязання виконав належним чином, передавши 25.08.2009 року за Актом прийняття-передачі нежилого приміщення в оренду відповідачу нежитлове приміщення загальною площею 8 м2, що знаходиться на балансілікарні ім. А. і О. Тропіних в будинку 20 по пр. Будівельників в м. Херсоні. Відповідач, в порушення умов договору (пп. 3.2, 5.2), позивачу управлінню комунальної власності Херсонської міської ради сплачує орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем до позовної заяви (а.с. 8). Натомість перед орендарем - лікарнею ім. А. і О. Тропіних (третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача по справі) відповідач грошові зобовязання за договором оренди здійснює належним чином, про що зазначено у відзиві лікарні ім. А. і О. Тропіних на позовну заяву (а.с. 17-18).

Позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2377,38 грн. заборгованості по орендній платі перед управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, та 173,16 грн. пені стали предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За правовою природою Договір №87/0 від 25.08.2009 р., за яким між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (позивачем). лікарнею ім. А. і О. Тропіних (третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача) і фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) склалися господарські правовідносини, є договорами найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Проте, відповідачем зобовязання перед позивачем щодо перерахування орендної плати в обумовлені Договором розмірах та строки виконані не в повному обсязі. На момент подання позову, сума простроченої заборгованості перед управлінням комунальної власності Херсонської міської ради за договором оренди складає 2377,38 грн. Розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем підтверджує заборгованість відповідача у сумі 2377,36 грн., 0,02 грн. заявлені позивачем безпідставно (а.с. 8).

Таким чином, фізична особа підприємець ОСОБА_1 в порушення умов п. 3.2, 5.2 Договору, п. 1 ст. 286 ГК України та вищенаведених норм ЦК України, свої зобовязання щодо своєчасної сплати орендних платежів не виконала, тому вимоги прокурора, підтримані позивачем, про стягнення 2377,36 грн. суми боргу є законними і обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення суму 173,16 грн. пені за несвоєчасне внесення орендної плати.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезазначеного Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку, пунктом 3.4 Договору сторонами було лише обумовлено, що за несвоєчасний або не в повному обсязі перерахунок орендної плати, вона стягується до бюджету (Орендодавцю) відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі не більше двох облікових ставок НБУ від суми заборгованості.

Аналіз наведених норм законодавства та змісту Договору щодо стягнення пені дає підстави для висновку, що сторони при укладанні Договору не досягли згоди щодо розміру пені, оскільки ставка НБУ є величиною змінною і необхідно зазначити, за який саме період вона береться.

Таким чином, враховуючи, що ані законом, ані укладеним між сторонами Договором розмір пені не встановлений, позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, як заявлена безпідставно.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо стягнення 2377,36 грн. заборгованості по орендній платі.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1, адреса: кв. 108, буд. 17, вул. Лавреньова, м. Херсон, р/рахунок - не відомий:

а) на користь Управління комунальної власності Херсонської міської ради, ідентифікаційний код - 25900093, адреса - буд. 37, пр-т Ушакова, м. Херсон, р/рахунок - 1703 УДК в Херсонській області, МФО - 852010, 2377 грн. 36 коп. основного боргу;

б) в доход державного бюджету України, код отримувача - 24104230 Управління Державного казначейства у м. Херсоні, банк ГУДКУ в Херсонській області, МФО - 852010, р/рахунок № 0002, держмито в доход держбюджету, код призначення платежу - 22090200, символ звітності 095, 95 грн. 07 коп. державного мита;

в) в доход державного бюджету України, код отримувача - 24104230 Управління Державного казначейства у м. Херсоні, банк ГУ ДКУ в Херсонській області, МФО - 852010, р/рахунок - 0002, "Надходження від оплати витрат інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах (місцеві господарські та апеляційні господарські суди)", код призначення платежу - ККД 22050003, символ звітності 264, 219 грн. 97 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 00 грн. 02 коп. основного боргу.

4. Відмовити в задоволені позовних вимог щодо стягнення 173 грн. 16 коп. пені.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України ( вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Суддя Т.А. Остапенко

Повне рішення складено 15.10.2010 р.