ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.02.10 № 14/266/08-АП-27/20/10-АП

суддя Дроздова С.С.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства Вільнянський маслозавод, м.

Вільнянськ Запорізької області

До - відповідача: Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області, м.

Запоріжжя

про скасування рішення № 63 від 16.04.2008 р.

Суддя Дроздова С.С.

Секретар судового засіданні ОСОБА_1

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. № 1 від 31.12.09 р.

Від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 01-04/12 від 12.01.10 р.

Розпорядженням виконуючого обовязки голови господарського суду Запорізької області від 28.12.09р., у звязку з закінченням повноважень судді Хоролець Т.Г. та надходженням клопотання відповідача про поновлення провадження у справі, справа № 14/266/08-АП передана на розгляд судді Дроздовій С.С.

У судовому засіданні, відкритому 27.01.2010 р. оголошувалася перерва, з метою надання сторонами додаткових доказів у справі, на підставі ст. 150 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 24.02.2010 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Суд повідомив позивачу та відповідачу час виготовлення постанови в повному обсязі 01.03.2010 року. На підставі статті 160 КАС України постанова складається у термін не більше ніж пять днів. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відкрите акціонерне товариство Вільнянський маслозавод, м. Вільнянськ Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області, м. Запоріжжя про скасування рішення № 63 від 16.04.2008 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Розпорядженням виконуючого обовязки голови господарського суду Запорізької області від 28.12.09р., у звязку з закінченням повноважень судді Хоролець Т.Г. та надходженням клопотання відповідача про поновлення провадження у справі, справа № 14/266/08-АП передана на розгляд судді Дроздовій С.С.

У судовому засіданні, відкритому 27.01.2010 р. оголошувалася перерва, з метою надання сторонами додаткових доказів у справі, на підставі ст. 150 КАС України. Судове засідання призначено на 24.02.2010 р.

Відповідно до ст. 126 КАС України та змін, які внесені до розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення КАС України судове засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів, а саме програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Судом оголошено про відкриття судового засідання. Також, оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи. Відводів складу суду не заявлено.

24.02.2010 р. продовжено судовий розгляд справи № 14/266/08-АП-27/20/10-АП.

Відповідно до ст. 126 КАС України та змін, які внесені до розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення КАС України судове засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів, а саме програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Частиною судового розгляду справи після підготовчої виступає розгляд справи по суті. Ця частина займає головне місце серед інших етапів судового розгляду справи, оскільки її ціллю є встановлення і перевірка фактичних обставин адміністративної справи.

Після доповіді головуючого судді у справі суд заслухав пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача.

У судовому засіданні, відкритому 24.02.2010 р. представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові та надав письмове клопотання про призначення судової експертизи для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в сфері економіки.

Дане клопотання судом відхилено, як процесуально необґрунтоване, оскільки головним призначенням експертизи в адміністративному судочинстві є якісна оцінка фахівцем з урахуванням вимог законодавства обставин справи, усвідомлення та оцінка яких виходять за межі обовязкових знань суддів адміністративного суду. Спеціальні знання є вичерпний перелік: в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, криміналістична, ґрунтознавча, біологічна, інженерно-технічна, авто технічна, транспортно-трасологічна, пожежно-технічна, будівельно-технічна, бухгалтерська, товарознавча.

Представник позивача просить суд провести експертизу у сфері економіки, не конкретизувавши, як це узгоджується з нормами діючого законодавства України.

Вирішення питання відносно необхідності призначення експертизи у справі є прерогативою суду, оскільки позивачем не надано суду належних обґрунтованих доказів, на підставі яких доказів необхідно призначити судову експертизу у справі № 14/266/08-АП-27/20/10-АП, клопотання позивача в порядку ст. ст.81,133 КАС України відхилено судом в повному обсязі.

Представник позивача не погодившись з думкою головуючого судді у справі, вирішив вплинути на суд через письмову заяву про відвід судді, що є грубим порушенням дічого законодавства України, оскільки мотивовані відводи суду заявляють до початку розгляду справи.

Даний відвід є необгунтованим, заявлений з порушенням норм діючого законодавства та розцінюється судом, як неповага до суду та шантаж, оскільки відвід заявлений після відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи представника позивача.

Відносно представника позивача ОСОБА_2, господарський суд на підставі статті 166 КАС України постановив окрему ухвалу.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечив, про що свідчать письмові заперечення (містяться у матеріалах справи).

Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представників позивача та відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач у справі ВАТ Вільнянський маслозавод, зареєстрований як юридична особа, що підтверджується довідкою № 24/3052 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, види діяльності підприємства: маслоробна, сироробна і молочна промисловість, оптова торгівля недержавних організацій, крім споживчої кооперації, зовнішня торгівля недержавних організацій, роздрібна торгівля недержавних організацій, крім споживчої кооперації, посередницькі послуги при купівлі-продажу товарів народного споживання.

Відповідач у справі Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області субєкт владних повноважень, відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується кола субєктів публічно-правового спору, то обовязковим його учасником є субєкт публічного управління (органи виконавчої влади, їх посадові особи, органи і посадові особи законодавчої влади, місцевого самоврядування). Ці субєкти є виразниками державних і суспільних інтересів, носіями публічної влади. Субєкт публічного управління, обовязковий учасник публічно-правових відносин, має особливий правовий статус, тому що наділений владними повноваженнями щодо обєкта управління. Разом з тим, носій владних повноважень обмежений повноваженнями, наданими йому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КАС України визначається перелік вимог, що можуть міститися в адміністративному позові. Ці вимоги націлені на реалізацію матеріально-правової сторони права на адміністративний позов, тобто на задоволення адміністративного позову. Перелік вимог, зафіксований у ст.105 КАС України, відображає зміст адміністративного позову, який є елементом позову і вказує на форму судового захисту, тобто вказує на те, якого виду рішення вимагає позивач від суду. Таким чином, позивач може вимагати від суду: скасувати або визнати нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання ціноутворення в Україні здійснюється на підставі Закону України Про ціни і ціноутворення № 507 від 03.12.1990 р. та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Так ст. 13 Закону України Про ціни і ціноутворення передбачено, що контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями.

Підпунктом 1 пункту 5 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. № 1819 встановлено, що Державна інспекція має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Відповідно до пункту 4 та пп. 4 пункту 5 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами Державна інспекція має право здійснювати перевірки, вимагати усунення виявлених порушень, а також приймати рішення про застосування економічних санкцій.

Повноваження відповідача, підстави та порядок проведення перевірок врегульовані спеціальним нормативним актом, зокрема, Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженою спільним наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України № 268/519 від 03.12.2001р., а також внутрівідомчим актом Порядком проходження матеріалів перевірок в державні інспекції Мінекономіки України, виданим Державною інспекцією по цінам Мінекономіки України 14.05.1997р.

Інструкція про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженою спільним наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.01 р. № 298/519 є спеціальною нормою, яка регулює порядок застосування економічних санкцій.

В період з 18 березня 2008 р. по 31 березня 2008 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області, згідно з п. 6 Плану роботи на І квартал 2008 р. було проведено перевірку ВАТ Вільнянський маслозавод з питань формування та застосування оптово-відпускних цін на продукцію, що вироблялась позивачем за період з березня 2007 р. по березень 2008 р.

За результатами перевірки складено акт перевірки № 180 від 31.03.2008 р.

Як встановлено судом, при проведенні перевірки відповідач керувався планом роботи Державної інспекції в Запорізькій області на І квартал 2008р., який передбачав проведення перевірки дотримання субєктами господарювання порядку формування та застосування оптово-відпускних цін на продукцію, що виробляється ВАТ «Вільнянський маслозавод»за період з березня 2007 р. по березень 2008 р. Перевірка проведена по первинним бухгалтерським документам.

При перевірці дотримання вимог розпорядження голови облдержадміністрації від 09.11.07 р. № 381 «Пор декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари»встановлено, що ВАТ «Вільнянський маслозавод»підвищено оптово-відпускні ціни з грудня 2007 р. по березень 2008 р. на молочну продукцію, а саме: молоко, сир, масло вершкове без обовязкового декларування їх зміни в облдержадміністрації.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області було здійснено запит до Головного управління юстиції у Запорізькій області для надання розяснень щодо розпорядження голови Запорізької державної адміністрації від 09.11.07 р. № 381.

Головне управління юстиції у Запорізькій області листами від 22.04.08 р. № 2746/03/02 та від 07.04.08 р. № 2326/03/2 надало наступні розяснення:

Розпорядження спрямоване на організацію виконання рішень вищестоящих органів, не має нових правових норм і не є нормативно-правовим актом. Запорізька обласна державна адміністрація своїм розпорядженням, зокрема п. 2 визначила відповідального за прийом від субєктів господарювання документів.

При застосуванні економічних санкцій до субєктів господарювання та накладення адміністративних штрафів на посадових осіб, слід посилатися на постанову Кабінету Міністрів України від 17.10.07 р. № 1222 «Про затвердження Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари».

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 р. № 298/519, застосування цін (тарифів) з порушенням запровадженого порядку обовязкового декларування їх зміни є порушенням порядку встановлення і застосування цін, за яке накладаються економічні санкції.

Згідно до статті 4 ЗУ Про ціни і ціноутворення КМУ забезпечує здійснення в республіці державної політики цін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.07р. № 1222 затверджений Порядок декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари.

В пункті 2 Порядку визначено, що декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у п.1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця на 1 відсоток.

ВАТ Вільнянський маслозавод всупереч Порядку декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари не здійснював декларування при зміні оптово-відпускних цін на молоко, сир, масло вершкове.

За результатами перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області, керуючись п. 15 ст. 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення»та п. 1.3 Інструкції про застосування економічних, фінансових (штрафних) санкцій, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.01 р. № 298/519, застосовано до ВАТ «Вільнянський маслозавод»економічні санкції за порушення державної дисципліни цін, про що прийнято рішення № 63 від 16.04.08 р. на суму 292 216 грн. 20 коп., у тому числі 97 405 грн. 40 коп. сума порушення, 194 810 грн. 80 коп. штраф у розмірі 200 % від суми порушення та направлено претензію від 16.04.08 р. № 01-15/842.

Відповідно до ст. 7 Закону № 507 вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Запорізькій області було здійснено запит на імя голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області.

Згідно з відповіддю, на нарадах, засіданнях Координаційних рад було доведено до відома господарюючих субєктів району про необхідність декларування змін оптово-відпускних цін на продовольчі товари.

Державне регулювання цін і тарифів згідно зі статті 8 цього Закону здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів; введення Урядом України інших методів державного регулювання.

Статтею 13 Закону № 507 встановлено, що державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі ст. 14 Закону № 507 вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.

У відповідності до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, яке затверджене постановою Кабінету міністрів України № 1819 від 13.12.200 р., Державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується йому. Основним завданням Державної інспекції з контролю за цінами є організація та здійснення контрольно-наглядових функцій з питань додержання центральними і місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів АР Крим, підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів. У межах своєї компетенції Інспекція здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України і Міністерства фінансів України 03.12.2001 р. № 298/519 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 р. за № 1047/6238, необґрунтовано отримана підприємством, організацією виручка в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню і зараховується в дохід відповідного бюджету із застосуванням штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки за належністю.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій встановлено, що рішення про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій може прийматися Державною інспекцією з контролю за цінами, державними інспекціями з контролю за цінами в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення № 63 від 16.04.2008 р. прийнято начальником Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області в межах наданих повноважень.

У відповідності до ст. 7 Закону України Про ціни і ціноутворення № 507 від 03.12.1990 р. вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Державне регулювання цін і тарифів згідно статті 8 цього Закону здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів; введення Урядом України інших методів державного регулювання.

Згідно з ч. 5 ст. 191 ГК України державне регулювання цін здійснюється, в тому числі, і шляхом запровадження обовязкового декларування зміни ціни.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1222 від 17.10.2007 р. був затверджений Порядок декларування зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, яким був визначений механізм декларування зміни оптово-відпускних цін на борошно пшеничне вищого, першого і другого сорту, борошно житнє обдирне, яловичину, свинину, мясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове, яйця.

Дія Постанови № 1222 поширюється на субєкти господарювання, які виробляють або здійснюють постачання продуктів харчування, на які запроваджено регулювання (декларування), на шляху просування від виробника (оптового постачальника) до кінцевого реалізатора (роздрібна торгівельна мережа) або споживача (підприємство харчової промисловості).

Для декларування зміни оптово-відпускних цін виробник подає необхідні документи, зокрема, калькуляцію собівартості продукції, а постачальник зміни цін придбання та витрат на послуги з реалізації.

Процедура декларування зміни ціни на продукцію повинна відбуватися в державній адміністрації за фактичним місцем знаходження субєкта господарювання, незалежно від того, до якого регіону в подальшому буде направлено товар.

Отже, якщо субєкт господарювання має намір збільшити рівень оптово-відпускних цін протягом місяця більше ніж на 1 відсоток, він зобовязаний подати до відповідної державної адміністрації декларацію та необхідні документи за 10 днів до запровадження нової ціни. Протягом 10 днів з дня подачі декларації субєкт господарювання зобовязаний застосувати попередню ціну.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1222 декларуванню підлягають зміни оптово-відпускних цін на продовольчі товари, зазначені у пункті 1 цього Порядку, у разі, коли такі ціни збільшуються протягом місяця більш як на 1 відсоток.

В порушення вимог вищевказаних нормативних документів позивач не здійснював декларування при зміні оптово-відпускних цін на молоко, сир, масло вершкове.

В результаті реалізації молочної продукції за цінами без декларування сума необґрунтованої необґрунтовано отриманої виручки становить 97 405 грн. 40 коп., що підтверджується актом № 180 від 31.03.08р. де детально зазначений розрахунок отриманої виручки.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Міністерств фінансів України від 03.12.01 р. № 298/519, Підставою для застосування фінансових (штрафних) санкцій є порушення суб'єктами господарювання вимог спеціальних норм законодавства з питань ціноутворення, якими запроваджено регулювання цін (тарифів), зокрема формування, установлення та застосування цін (тарифів), нижчих від установлених мінімальних.

У разі недотримання субєктами господарювання державної дисципліни цін, вони несуть відповідальність відповідно до ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»та спільного наказу міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 03.12.01 р. № 298/519 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 18.12.01 р. № 1047/6238.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

В акті перевірки від 31.03.08р. № 180 зафіксовано зростання оптово-відпускної ціни на молочну продукцію. Так, з січня по лютий 2007 р. оптово-відпускні ціни зросли на 2,7 %, з березня по червень 2007 р. знизились на 5,3 %, з липня по грудень 2007 р. підвищились на 63,9 %. З січня по лютий 2008 р. оптово-відпускні ціни на продукцію зросли на 10,2 %., позивачем жодного разу зміна ціни не декларувалась.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 п.1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої спільними Наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України від 03.12.01р. № 289/519, підставою для застосування економічних санкцій є одержання субєктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними порядку встановлення та застосування цін і тарифів, зокрема застосування цін з порушенням запровадженого порядку обовязкового декларування їх змін. Саме такі висновки Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області підтверджуються змінами до Постанови № 1222, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.08р. № 709, прийнятої на виконання положень п. 5 ч. 1 ст. 10 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не довів суду, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, в результаті чого до нього застосовані економічні санкції і прийнято рішення № 63 від 16.04.08 р. про накладення санкцій за правопорушення за додержання державної дисципліни цін.

Позивач належними доказами факт не декларування молочної продукції при зміні оптово-відпускних цін на молоко, сир, масло вершкове не спростував.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У судовому засіданні 24.02.2010 р., на підставі статті 151 КАС України суд закінчив зясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 152 КАС України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Позивач обґрунтовуючи свою правову позицію посилався лише на обставини і докази, які викладені у позовній заяві та були досліджені у судових засіданнях.

Відповідач під час судових дебатів, підтримав свої заперечення.

Після судових дебатів, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вступної та резолютивної частини постанови суду

На підставі ч. 4 ст. 167 КАС України суд має право проголосити лише вступну та резолютивну частини постанови суду. Суд повідомив усіх учасників адміністративного процесу про час виготовлення постанови суду в повному обсязі 01 березня 2010 року. Частина 4 ст. 167 КАС України має вагоме значення для обчислення початку перебігу строку апеляційного оскарження відповідно до ст. 186 КАС України.

Проаналізувавши матеріали справи, господарський суд, дійшов висновку, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами № 63 від 16.04.2008р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін відповідає вимогам чинного законодавства України та прийнято у межах повноважень органу, що його видав. Підстав для скасування не має.

Судовий збір відноситься на позивача (стаття 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. ст. 2,4,17,49, 51, ст. 94, 156,158 167 ч. 4 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанову підписано 01.03.2010 р.

Суддя С.С. Дроздова