ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

20.04.10 № 09-07/393

Суддя Носівець В.В.

розглянувши матеріали

за позовом: приватного підприємства Будівництва і Ремонт (72313, Запорізька область, м. Мелітополь, пр. 50 років Перемоги, 25)

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72318, АДРЕСА_1)

про спонукання до виконання зобовязання за договором,

встановив, що позовна заява підлягає поверненню у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставин, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми;

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Як свідчить титульний аркуш позовної заяви, що надійшла до господарського суду Запорізької області 15.04.2010 р. за вх. № 2467/09-05, відповідачем за даним позовом, є фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Позивач просить суд зобовязати гр. ОСОБА_1 передати у власність чотири одиниці автомобілів, згідно договору оренди транспортних засобів від 15.11.2009 р.

Так, згідно наданого договору оренди транспортних засобів від 15.11.2009 р., він укладений ФОП ОСОБА_1 та ПП Будівництва і Ремонт, тобто, в обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, ПП Будівництва і Ремонт хоча і посилається на договір оренди транспортних засобів від 15.11.2009 р., але згідно прохальної частини позовної заяви, вимоги позивача заявлені саме до громадянина ОСОБА_1

Відповідачами, відповідно до ст. 21 ГПК України є підприємства та організації, яким предявлено позовну вимогу. Відповідачами можуть бути підприємства та організації, які зазначені у ст. 1 ГПК України. Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, позивачем порушено вимоги ст.ст. 1, 21, 54 ГПК України.

- не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі;

- не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

У відповідності до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 14 Інструкції Про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. № 15 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 р. за № 50 встановлено, що при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту Зараховано в дохід бюджету ____ грн. (дата). Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення. У випадках, коли перерахування мита проводиться з рахунку вкладника, що знаходиться в кредитній установі, до документа, оплаченого митом, додається довідка, засвідчена підписом контролера і відбитком печатки кредитної установи.

ПП Будівництва і Ремонт, в якості доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення, надані меморіальні ордери від 15.04.2010 р. №№ 01, 96.

Проте, з огляду на вищевикладене, господарський суд не може розцінювати вказані документи, як належні докази сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у встановлених порядку та розмірі. На підтвердження цього свідчить і п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 р. № 01-08/163, в якому вказано, що документи, які вважаються належними доказами зарахування державного мита до бюджету, зазначено в пункті 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. № 15 (з подальшими змінами). Меморіальний ордер до числа таких документів не віднесено.

Таким чином, позивачем порушено вимоги ст. 57 ГПК України.

Відповідно до п. 3.3 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статей 54, 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

З огляду на викладене, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню судом без розгляду.

Також суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 54, 57, п.п. 3, 4, 10 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Додаток: позовні матеріали на 20-ти аркушах, у тому числі оригінали: позовної заяви б/н від 15.04.2010 р., меморіальні ордери №№ 01, 96 від 15.04.2010 р., фіскального чеку від 15.04.210 р. № 4252 та опису вкладення у цінний лист від 15.04.2010 р.

Суддя В.В. Носівець