Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2010 р. Справа № 63/24-10

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Білоконь Н. Д., суддя Терещенко О.І.

при секретарі Зозулі О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. №0803-14/35809 від 08.09.09 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. б/н від 14.05.10 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 906 Х/1-18) на рішення господарського суду Харківської області від 16.02.10 р. по справі № 63/24-10

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Харківської обласної дирекції НАСК "Оранта", м. Харків,

до Закритого акціонерного товариства" Страхова компанія "ВУСО" в особі Харківсього представництва ЗАТ СК "ВУСО", м. Харків,

про стягнення 9166,71 грн.,-

встановила:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Харківської обласної дирекції "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", у позовній заяві, з якою він звернувся до господарського суду Харківської області, просив стягнути з відповідача, Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в особі Харківського представництва закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", 9166,71 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2010 року у справі № 63/24-10 (суддя Погорєлова О.В.) позов задоволено повністю: стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" в особі Харківського представництва Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Харківської обласної дирекції "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" 9166,71 грн. матеріальної шкоди,102,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з цим рішенням місцевого господарського суду не погодився, так як, на його думку, оскаржуване ним рішення є незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційнку скаргу обгрунтовує тим, що відповідно до частини 2 статті 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються за місцезнаходженням відповідача, тоді як юридична адреса ЗАТ СК "ВУСО" : 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, 60. При цьому, на думку відповідача, місцевий господарський суд помилково застосував частину 4 цієї статті, де вказано, що якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин 1-3 вказаної статті, оскільки Харківське представництво ЗАТ СК "ВУСО" не уповноважене представляти інтереси компанії в судах, що підтверджується положенням про Харківське представництво ЗАТ СК "ВУСО".

Також вказує на те, що в порушення пункту 33.1.2 статті 33 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" про страховий випадок ані страхувальником ОСОБА_3, ані постраждалою особою ОСОБА_4 ЗАТ СК "ВУСО" повідомлено не було.

Крім того, зазначає, що ВАТ НАСК "Оранта" , звернувшись до ЗАТ СК "ВУСО" із заявою про відшкодування шкоди, завданої ДТП №3855 від 23.12.08 року, допустило істотні недоліки, які перешкоджали прийняттю рішення про здійснення страхової виплати, які не були повністю усунуті позивачем.

Також звертає увагу на те, що в порушення вимог пункту 5.2 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту та Фонду держмайна України №142/5/2092 від 24.11.03 року позивач не запросив представника ЗАТ СК "ВУСО" на огляд пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 21114, д/н НОМЕР_1, чим позбавив ЗАТ СК "ВУСО" можливості провести оцінку розміру збитків, заподіяних власнику забезпеченого за договором добровільного страхування транспортного засобу №К.92.0193.08.1.ф від 03.03.08 року.

А тому, на думку, відповідача, у зв"язку з неотриманням ним від позивача всіх передбачених законодавством документів та фотографій, як того вимагає стаття 37 "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відсутні і порушення прав ВАТ НАСК "Оранта" з боку відповідача, у зв"язку з чим позивач не має права вимоги до відповідача про стягнення шкоди в порядку регресу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що відповідно пункту 3.3 до Положення про представництво Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" у м. Харкові представництво має право представляти товариство у відносинах з фізичними та юридичними особами, державними та місцевими органами влади, тоді як суд є органом державної судової влади.

Також вказує на те, що винну особу у скоєнні ДТП позивачем було запрошено на огляд пошкодженого транспортного засобу, але він на огляд не з"явився і не повідомив позивача про наявність у нього договірних відносин з відповідачем.

Крім того, зазначає, що відповідачем не було завчасно надано суду договору ОСЦПВВНТЗ, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ СК "ВУСО, що позбавило суд можливості з"ясувати наявність франшизи за цим договором.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши обставини і матеріали справи, в тому числі наявні у ній докази, відповідність викладених в рішенні висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду першої - скасуванню, виходячи з наступного.

19 травня 2008 року на перехресті вул. Клочковської та спуска Пассіонарії у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_2 2008 року випуску під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3

Відповідно до постанови від 01.08.2008 року Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 3-13144/2008 водій ОСОБА_3 визнаний винним у ДТП.

На момент ДТП автомобіль НОМЕР_2 2008 року випуску було застраховано у ВАТ "Національна акціонерна страхова компанія „Оранта в особі Харківської обласної дирекції НАКС "Оранта" за договором добровільного страхування транспортного засобу № К.92.0193.08.1.ф від 03.03.2008 року.

Вартість відновлюваного ремонту автомобілю НОМЕР_2 2008 року випуску внаслідок пошкоджень, отриманих в результаті ДТП, що сталось 19.05.2008 року в сумі 9671,71 грн. підтверджується калькуляцією № 03-06/06 від 06.06.2008 р. складеної аварійним комісаром Харківської дирекції НАСК "Оранта".

Відповідач стосовно заявленої суми заперечень не висунув.

ВАТ „НАСК „Оранта у відповідності до положень за договором страхування К.92.0193.08.1.ф від 03.03.2008 року виплатило страхове відшкодування володільцю автомобіля НОМЕР_2 у розмірі 9166,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2791 від 17.07.2008 року.

ОСОБА_3 є страхувальником ЗАТ СК "ВУСО" згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ВВ/2124691 від 31.08.2007 року), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21154, державний номер НОМЕР_4.

23.12.2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Згідно з частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації) мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ своїх порушених або оспорююваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарсько процесуальним кодексом України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі -позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 62 Господарського кодексу України підприємством є самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншим субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Як вбачається зі змісту страхового полісу №ВВ/2124691 від 31.08.2007 року, він складався ОСОБА_3, страхувальником, та Закритим акціонерним товариством " Страхова компанія "ВУСО", страховиком.

Таким чином, стороною у договорі страхування, на підставі якого складався поліс №ВВ/2124691 від 31.08.2007 року і на підставі якого подано позов, є ОСОБА_3, страхувальник, та Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія СК "ВУСО" (83001, м. Донецьк, вул. Постишева, 60), страховик.

Відповідач по справі відповідно до пункту 1.1. Положення про представництво Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія СК "ВУСО" в м. Харків є лише відокремленим підрозділом страховика та не є юридичною особою, діє у відповідності з Положенням про представництво, та не має права займатися страховою, а також будь-якою підприємницькою діяльністю.

Отже, відповідач - Харківське представництво ЗАТ СК "ВУСО" не є юридичною особою, у зв"язку з чим не може бути стороною у справі в розумінні статтей 1, 21 Господарського процесуального кодексу України та не має права представляти ЗАТ СК "ВУСО" в суді, тобто є неналежним відповідачем у справі.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається зі змісту страхового полісу №ВВ/2124691 від 31.08.2007 року, в ньому вказана наступна адреса страховика - ЗАТ СК "ВУСО": 83055, м. Донецьк, вул. Університетська, 20.

Крім того, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №431779 від 22.05.2009 року Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія СК "ВУСО" має наступну юридичну адресу: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, 60.

Таким чином, місцезнаходженням страховика по договору страхування є м. Донецьк , у зв"язку з чим відповідно до вимог частини 2 статті 15 ГПК України даний спір має розглядатися в господарському суді м. Донецька.

А тому, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення порушив також вимоги ГПК України щодо визначення територіальної підсудності даного спору.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд помилково застосував частину 4 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, де вказано, що якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин 1-3 вказаної статті, оскільки Харківське представництво ЗАТ СК "ВУСО" не уповноважене представляти інтереси компанії в судах, що підтверджується положенням про Харківське представництво ЗАТ СК "ВУСО".

А тому, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, а тому вказане рішення слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1, пунктом 5 частини 2 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2010 року у справі № 63/24-10 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Білоконь Н. Д.*

Суддя Терещенко О.І.