ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

28.10.10 № 09-07/1266

Суддя Зінченко Н.Г.

розглянувши позовні матеріали

за позовом ОСОБА_1, (71630, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фірма Авоюса, (71630, АДРЕСА_2)

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників за № 15 від 07.12.2009 р. і за № 2 від 26.04.2010 р., зобовязання провести розрахунок частки в майні ОСОБА_2 та стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

27.10.2010 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява б/н від 26.10.2010 р. ОСОБА_1, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фірма Авоюса, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса за № 15 від 07.12.2009 р. і за № 2 від 26.04.2010 р., зобовязання провести розрахунок частки ОСОБА_1 в майні ОСОБА_2 відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса від 31.07.2009 р. та стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди.

У відповідності до п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірах, а також якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Розглянувши матеріали позовної заяви та зясувавши підстави для повернення позовної заяви, передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що слід повернути позовну заяву без розгляду на підставі п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, виходячи з наступного.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплати за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місті їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ГПК України сплата державного мита є обовязковою, а при відсутності доказів сплати позовна заява підлягає поверненню.

Приписами ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку та розмірах.

Відповідно до розяснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 р. Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України (з наступними змінами та доповненнями) у випадку обїдання в одній позовній заяві декількох вимог державне мито підлягає сплаті за встановленими ставками за кожною з вимог.

Як вбачається з позовної заяви б/н від 26.10.2010 р. (вх. № 7044/09-05 від 27.10.2010 р.) позивачем ставляться вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса за № 15 від 07.12.2009 р. і за № 2 від 26.04.2010 р. та зобовязання провести розрахунок частки ОСОБА_1 в майні ОСОБА_2 відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса від 31.07.2009 р., які є вимогами немайнового характеру та повязані між собою, а також вимогу про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди, яка, хоча і є похідною від решти заявлених вимог, але розглядається як окрема позовна вимога. Отже, кожна з заявлених вимог повинна бути оплачена державним митом у встановлених порядку та розмірах.

Відповідно до підпункту б пункту 2 ст. 3 Декрету Кабінету міністрів України Про державне мито № 7-93 від 21.01.1993 р. із позовних заяв немайнового характеру, що подаються до господарських судів, та позовних заяв у спорах, що виникають під час укладення, зміни або розірвання господарських договорів, державне мито встановлюється в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85,00 грн.).

Крім того, пунктом 10 розяснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/95 від 29.02.1996 р. встановлено, що розмір ставок державного мита із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатися відповідно до підпункту б пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93, тобто в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85,00 грн.).

Таким чином, позовні вимоги, що містить позовна заява б/н від 26.10.2010 р. (вх. № 7044/09-05 від 27.10.2010 р.), повинні бути оплачені державним митом в розмірі 170,00 грн. (85,00 грн.+85,00 грн.).

До позовної заяви б/н від 26.10.2010 р. (вх. № 7044/09-05 від 27.10.2010 р.) позивачем додано оригінал квитанції № 12 від 19.10.2010 р. про сплату 85,00 грн. державного мита.

Отже, недоплата державного мита за становить 85,00 грн.

У відповідності до пункту 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009 р. № 01-08/530 неподання доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви незалежно від того, чи є сума недоплати суттєвою.

Приписами статті 56 ГПК України передбачено, що позивач зобовязаний при поданні позову надіслати копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу. У відповідності до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Зазначене підтверджується пунктом 2.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/208 від 13.04.2008 р. (з наступними змінами і доповненнями), в якому зазначено, що розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового звязку (касовий чек, поштова квитанція тощо), може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні (сторонам) у справі копії позовної заяви.

До позовної заяви б/н від 26.10.2010 р. (вх. № 7044/09-05 від 27.10.2010 р.) на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви позивачем додано фіскальний чек № 5446 від 15.10.2010 р., який не може вважатися належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви, оскільки дана позовна заява на її останньому (четвертому) аркуші датована26.10.2010 р. Крім того, опис вкладеної кореспонденції, доданий до позовної заяви як доказ переліку документів, які направлені на адресу відповідача, датований 19.10.2010 р.

Інших доказів направлення копії позовної заяви відповідачу позивачем не додано.

Таким чином, враховуючи розбіжності у датах вищезазначених документів, суду неможливо зробити висновок про направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів саме в редакції, яку надано до господарського суду Запорізької області.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.10.2010 р. № 09-07/1234 судом на підставі п. 1 ст. 62 ГПК України відмовлено в прийнятті позовної заяви від 19.10.2010 р. ОСОБА_1, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фірма Авоюса, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області про визнання дій відповідача неправомірними, визнання недійсними протоколів загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса № 15 від 07.12.2009 р. і № 2 від 26.04.2010 р., визнання позивача таким, що вибув з учасників ТОВ Фірма Авоюса на підставі його заяви згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса від 31.07.2009 р. та стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто позивачу.

Отже, фіскальний чек № 5446 від 15.10.2010 р. не може бути належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви з додатком, яка датована 26.10.2010 р. та надійшла на адресу суду за вх. № 7044/09-05 від 27.10.2010 р., оскільки вказаний фіскальний чек додавався позивачем до позовної заяви від 19.10.2010 р., а позовні заяви від 26.10.2010 р. і від 19.10.2010 р. є різними за своїм змістом.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.3 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статей 54 та 57 ГПК України щодо змісту, форми та додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки передбачені статтею 63 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з ним у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фірма Авоюса, м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса за № 15 від 07.12.2009 р. і за № 2 від 26.04.2010 р., зобовязання провести розрахунок частки ОСОБА_1 в майні ОСОБА_2 відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірма Авоюса від 31.07.2009 р. та стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди та додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 27-и аркушах, у тому числі оригінали квитанцій № 12 від 19.10.2010 р. (про сплату державного мита в сумі 85,00 грн.) і № 13 від 19.10.2010 р. (про сплату 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу), оригінал фіскального чеку № 5446 від 15.10.2010 р.

Суддя Н.Г.Зінченко