ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.10 Справа № 17/192/10

Суддя Корсун В.Л.

за позовною заявою: комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня, 69600, м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю САНТЕ, 69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, 8 а

адреса для листування: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 12 Аптека Здоров`я

про стягнення 9 070,16 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1, директор на підставі паспорту від 22.11.96 № 298286

СУТЬ СПОРУ:

17.06.10 до господарського суду Запорізької області звернулась комунальна установа Запорізька обласна клінічна лікарня (надалі КУ Запорізька обласна клінічна лікарня) з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю САНТЕ (далі за текстом - ТОВ САНТЕ) про стягнення з відповідача заборгованості на підставі договору оренди нерухомого майна від 31.12.06 в розмірі 9 070,16 грн.

Ухвалою від 17.06.10 судом порушено провадження у справі № 17/192/10, судове засідання призначено на 21.07.10. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи.

Ухвалою від 21.07.10 у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача розгляд справи було відкладено на 09.08.10.

За заявою представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 09.08.10, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та пояснив наступне. 31.12.06 між сторонами у справі укладений договір оренди нерухомого майна за умовами якого позивач передав в строкове платне користування відповідачу нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі поліклінічного корпусу лікарні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10, площею 19,30 кв.м. Свої зобовязання щодо сплати орендної плати за договором від 31.12.06 відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого сума основного боргу на час розгляду справи в суді за період липень-грудень 2009 року становить 9 041,69 грн. Крім того, відповідачу за вказаний період нарахована заборгованість за земельний податок, яка становить 28,47 грн. На підставі викладеного, позивач керуючись ст. ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 626, 631 Цивільного кодексу України просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за спірним договором в розмірі 9 070,16 грн.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вих. від 05.08.10 № 88/08. Пояснив наступне. 31.12.06 між сторонами у справі дійсно був укладений договір оренди нерухомого майна за яким позивач передав відповідачу нежитлове приміщення загальною площею 19,30 кв.м для розміщення аптечного пункту, який реалізовує готові ліки. Додатковою угодою від 05.12.08 № 4 сторони продовжили строк дії договору до 29.12.09. Однак, 17.05.09 відповідач на підставі п. 10.4. договору від 31.12.06 звернувся з листом до позивача про дострокове розірвання вказаного договору, на що одержав усну згоду орендодавця. Крім того, листом за вих. від 02.06.09 № 177 ТОВ Санте на прохання Орендодавця письмово звернулось до позивача про дострокове розірвання спірного договору. На підставі зазначеного, 28.06.09 відповідач демонтував аптечний пункт та вивіз все своє майно. Отже, припинив свою діяльність, звільнив орендоване нерухоме майно та анулював торговельний патент. 01.07.09 ТОВ Санте надало позивачу додаткову угоду про дострокове розірвання договору та акт приймання-передачі для подальшого оформлення у виконавчому апараті Запорізької обласної ради. Однак, КУ Запорізька обласна клінічна лікарня вказані документи товариству не повернула. Крім того, у січні 2010 року КУ Запорізька обласна клінічна лікарня звернулась до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ТОВ Санте про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та виселення ТОВ Санте. Рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.10 позивачу у справі № 10/55/10 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.05.10 апеляційна скарга КУ Запорізька обласна клінічна лікарня залишена без задоволення. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.10 у справі № 10/55/10, яке набуло чинності, встановлено факт звільнення відповідачем спірного орендованого майна. ТОВ Санте просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.10 у справі № 10/55/10, яке набрало законної сили 18.05.10, судом у задоволенні позовних вимог КУ Запорізька обласна клінічна лікарня про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення ТОВ Санте з нежитлового приміщення площею 19,30 кв.м., розташованого на першому поверсі поліклінічного корпусу КУ Запорізька обласна клінічна лікарня за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10 та зобовязання повернути дане приміщення за актом прийому-передачі КУ Запорізька обласна клінічна лікарня відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Нормами ст. 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно з приписами ст. 35 ГПК України, не потребують доказуванню преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.10 у справі № 10/55/10 встановлено факт дострокового звільнення ТОВ Санте - 28.06.09 орендованого у КУ Запорізька обласна клінічна лікарня нерухомого майна, а саме: частини нежитлового приміщення загальною площею 19,30 кв.м., що розташоване на першому поверсі поліклінічного корпусу лікарні, орендованої під аптечний пункт, який реалізовує готові ліки.

Положеннями ст. 283 Господарського кодексу України (ГК України) передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Зокрема, ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 цього Кодексу визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не доведено факту використання ТОВ Санте нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10 за період липень-грудень 2009 року, не надано належних та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Оскільки рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.10 у справі № 10/55/10 встановлено факт звільнення відповідачем спірного орендованого приміщення, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення на підставі рішення суду з відповідача заборгованості в розмірі 9 070,16 грн. на підставі договору оренди нерухомого майна від 31.12.06.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову судом відмовляється.

При цьому, як наслідок, у звязку із відмовою судом у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати судом також відмовляється й у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості із сплати земельного податку.

Згідно з положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 45, 22, 33, 35, 49, 82, 821, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя В.Л. Корсун

Рішення у повному обсязі складено і підписано 16.08.2010.