ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.10 Справа № 24/230/10

Суддя Азізбекян Т.А.

За позовом : Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , м. Запоріжжя ( 69035 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

до Товариства з обмеженою відповідальністю Рома Інвест , м. Запоріжжя ( 69037 , м. Запоріжжя , вулиця 40 років Радянської України , будинок 39 ; р/р 0001 в АКБ Індустріалбанк , МФО 313849 ; код 32638444).

про спонукання передати майно

За зустрічною позовною заявою : Товариства з обмеженою відповідальністю Рома Ін вест , м. Запоріжжя ( 69037 , м. Запоріжжя , вулиця 40 років Радянської України , будинок 39 ; р/рахунок 0001 в АКБ Індустріалбанк , МФО 313849 ; код 32638444) .

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , м. Запоріжжя (69035 , АДРЕСА_2 ).

Про розірвання договору купівлі продажу та визнання права власності .

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

Від позивача - ОСОБА_1 особисто .

Від відповідача - ОСОБА_2

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлені позовні вимоги про зобовязання ТОВ Рома Інвест , м. Запоріжжя передати фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , м. Запоріжжя за актом приймання передачі обєкти нерухомості , що знаходяться за адресою : м. Запоріжжя , вулиця Теплична , будинок 7-а , а саме : склад ( літера по плану Б ) , площею 464 , 5 кв. м. ; паперорізальний цех ( літера по плану Д) площею 2144, 9 кв. м.

Позовні матеріали прийняті к провадженню , слухання господарської справи № 24/230/10 призначено на 26.07.2010 р.

В судовому засіданні 26.07.2010 р. відповідачем за первісним позовом подана зустрічна позовна заява про розірвання договору купівлі продажу будівель , що знаходяться за адресою : м. Запоріжжя , вулиця Теплична , будинок 7-а , а саме склад ( літера по плану Б ) площею 464 , 5 кв. м. ; паперорізальний цех ( літера по плану Д) , площею 2144, 9 кв. м. , укладений між ТОВ Рома Інвест та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , 10 березня 2010 р. ; визнати паперорізальний цех ( літера по плану Д) , площею 2144, 9 кв. м. , розташований за адресою : м. Запоріжжя , вулиця Теплична , будинок 7 а як окремий обєкт нерухомого майна; визнати за ТОВ Рома Ін вест право власності на обєкти нерухомості , розташовані за адресою : м. Запоріжжя , вулиця Теплична , будинок , 7-а , а саме : склад ( літера по плану Б ) площею 464 , 5 кв. м. ; паперорізальний цех ( літера по плану Д) , площею 2144 , 9 кв. м. ; зобовязати Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на паперорізальний цех ( літера по плану Д) , площею 2144, 9 кв. м. , виділивши його у окремий обєкт та скасувати попередню реєстрацію на даний обєкт .

Зустрічна позовна заява прийнята господарським судом Запорізької області відповідно до статті 60 ГПК України для сумісного розгляду з первісною позовною заявою , про що 26.07.2010 р. винесена відповідна ухвала . Слухання справи призначено на 05.08.2010 р.

Сторонам відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України розяснені права та обовязки .

Відводів складу суду не заявлено .

Сторони не заявляли клопотання про проведення звукозапису судового процесу технічними засобами .

В судовому засіданні 05.08.2010 р. за згодою представника позивача оголошено рішення по суті.

Позивач за первісним позовом підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві від 10.06.2010 р. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 10 березня 2010 року між ТОВ «Рома-Інвест»(продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, згідно з п.1 якого продавець зобовязався передати покупцеві обєкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, а саме: склад (літера по плану Б), площею 464,5 м2; паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2. Положенням п.5 договору передбачено, що продавець зобовязаний передати обєкти нерухомості, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, покупцю протягом пяти днів з моменту підписання договору за актом приймання-передачі. Але станом на 10.06.2009 року ТОВ «Рома-Інвест»не виконало свого обовязку, не передало обєкти нерухомості, визначені договором, позивачу, доказів неможливості виконання обовязку не надало. На вимоги позивача про передачу обєктів нерухомості не відповідає.

В судовому засіданні позивач визнав зустрічний позов, вважає його законним та обґрунтованим.

Відповідач за первісним позовом заперечує проти первісного позову , просить суд задовольнити позовні вимоги в рамках зустрічної позовної заяви від 26.07.2010 р. В судовому засідання відповідач (позивач за зустрічним позовом) вимоги зустрічного позову обґрунтував тим, що ТОВ «Рома-Інвест»(продавець) з ФОП ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу обєкту нерухомості від 10 березня 2010 року, згідно з п.1 якого продавець зобовязався передати покупцеві обєкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, а саме: склад (літера по плану Б), площею 464,5 м2; паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2. Відповідно до умов п.4 договору, покупець зобовязався здійснити оплату купівлі-продажу обєкту нерухомості продавцю на протязі трьох банківських днів з моменту укладення договору. До теперішнього часу ФОП ОСОБА_1 не виконав свого обовязку, не здійснив оплату за обєкт нерухомості продавцю на протязі трьох банківських днів з моменту укладення договору, доказів неможливості виконання обовязку не надав. На вимоги ТОВ «Рома-Інвест»про оплату вартості обєкту нерухомості не відповідає. Крім того, пунктом 2 договору передбачено, що право власності на обєкту нерухомості переходить до покупця з моменту укладення даного договору. Враховуючи те, що ТОВ «Рома-Інвест»фактично був переданий у власність ФОП ОСОБА_1 предмет договору, позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідачем за зустрічним позовом оспорюється його право власності. Просить зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи , вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рома-Інвест»(продавець) і Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, згідно з п.1 якого продавець зобовязався передати покупцеві обєкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, а саме: склад (літера по плану Б), площею 464,5 м2; паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2.

Пунктом 2 договору передбачено, що право власності на обєкт нерухомості переходить до покупця з моменту укладення даного договору.

Але вищевказаний договір купівлі-продажу обєкт нерухомості від 10.03.2010 року нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 статі 220 ЦК України зазначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Положеннями ч.ч. 1, 4, 5, ст.216 ЦК України зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відтак, системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дозволяє дійти висновку про те, що договір купівлі-продажу обєкту нерухомості від 10.03.2010 року, укладений між ТОВ «Рома-Інвест»і ФОП ОСОБА_1 з порушенням вимог закону про його нотаріальне посвідчення. А тому, оскільки недійсність цього правочину прямо передбачена законом (ст.657 ЦК України), суд вважає його нікчемним, що не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Таким чином, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Рома-Інвест»про спонукання передати обєкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, а саме: склад (літера по плану Б), площею 464,5 м2; паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначив позивач (відповідач за зустрічним позовом), метою предявлення позову про визнання права власності є усунення невизначеності відносин власності щодо індивідуально-визначеного майна, власником якого є ТОВ «Рома-Інвест».

На підтвердження свого права на спірні обєкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, ТОВ «Рома-Інвест»посилається на рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.04.2003 року № 149/92, договір оренди землі (зі змінами) від 12.05.2004 року № 957, свідоцтво про право власності від 16.09.2003 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.09.2003 року, технічний паспорт на обєкти нерухомості.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

А так, з урахуванням того, що ФОП ОСОБА_1 не визнає право власності на спірні обєкти нерухомості за ТОВ «Рома-Інвест», предявивши позов про спонукання передання йому майна, а також з метою усунення невизначеності правової належності цієї нерухомості, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визнання за ТОВ «Рома-Інвест»права власності на майно задовольнити.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання договору купівлі-продажу від 10.03.2010 року, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що такий договір є нікчемним, тобто таким, що не породжує для сторін взаємних прав та обовязків, а отже, не може бути розірваним.

Оцінивши надані докази в їх сукупності та враховуючи, що право власності на спірне майно набуте позивачем на підставах, які не заборонені законом, суд вважає, що вимоги ТОВ «Рома-Інвест»є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст.49 ГПК України, судові витрати по розгляду справи покладаються на відповідача (позивача за первісним позовом).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, як окремий обєкт нерухомого майна.

Визнати за ТОВ «Рома-Інвест»право власності на обєкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7-а, а саме: склад (літера по плану Б), площею 464,5 м2; паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2.

Зобовязати Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»зареєструвати право власності на паперорізальний цех (літера по плану Д), площею 2144,9 м2, виділивши його у окремий обєкт та скасувати попередню реєстрацію на даний обєкт.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рома-Інвест»(69037, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд.39; ) 300 грн. державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя Азізбекян Т.А.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлене і підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 05.08.2010р.