ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2010 р. Справа № 9/201/09

Господарський суд Миколаївської області в складі судді Філінюка І.Г., при секретарі судового засідання Войтовській Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансекспедиція», 65000, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 5

До відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 54000, АДРЕСА_1

Третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: ОСОБА_2, 54000, АДРЕСА_2

За участю представників:

Від позивача: не зявився.

Від відповідача: ОСОБА_3, дор. від 25.12.2009р., ОСОБА_4 дор. 25.12.09р.

Від третьої особи: не зявився

Позивач звернувся до суду з позовом від 21.10.2009р. про стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди в сумі 15419,98 грн., витрат на проведення дослідження в сумі 318,79 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося 25.05.2001р. автобусу «САНОС»який належить позивачу, внаслідок зіткнення з автомобілем «РЕНО»з вини його водія ОСОБА_5 заподіяна матеріальна шкода в сумі 15419,98грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі посилаючись на те, що вина водія автомобіля «Рено»ОСОБА_5 в скоєні ДТП не доведена, останній до адміністративної відповідальності не притягувався, позивачем не доведений розмір заподіяної шкоди, оскілки дослідження Лабораторією експертних досліджень «ПАЛЕ»проводилося без виклику представника відповідача, відповідач заявляє про сплив строку позовної давності, оскілки на його думку позивач дізнався про можливе порушення свого права з моменту ДТП.

Ухвалою суду від 03.12.2009р. за клопотанням позивача призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження по справі зупинено на підставі ст. 79 ГПК України.

Листом № 85 від 22.02.2010 р. від експертної установи надійшло повідомлення про неможливість проведення експертного дослідження, оскільки зазначений судом транспортний засіб (автобус «САНОС») відсутній в компютерної програмі «АudaShare», яка рекомендована методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України , Фонду державного майна України від 24.07.09р. № 1335/5/1159).

Ухвалою господарського суду від 21.03.2010р. провадження по справі поновлено.

В судове засідання 26.04.2010р. представник позивача не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення № 315.

Третя особа не скористалася свої правом направити в судове засідання свого представника, відомостей щодо причин неявки в судове засідання суду не надала.

На підставі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 26.04.2010р. оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

Встановив:

З наданих сторонами матеріалів вбачається, що 28.05.2001р. приблизно 3-ї години ранку на 241 км. автошляху Київ - ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_5 та автобуса «Санос»державний номер 280-80ОВ, яким керував водій ОСОБА_6

Відповідно до договору оренди від 19.04.2001р., укладеного з орендодавцем ОСОБА_7 Анатолієвічем, ТОВ «Трансєкспедіція»прийняло о оренду автобус «Санос», державний номер НОМЕР_2.

ОСОБА_5 керував автомобілем „РЕНО" знаходячись у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_1, якій належить автомобіль „РЕНО".

В результаті ДТП було пошкоджено обидва автомобіля, водій ОСОБА_5 отримав тілесні пошкодження.

З постанови інспектора дізнання Ульяновської ОР ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградської області ОСОБА_8 від 06.05.2001р. вбачається, що проведеною співробітниками правоохоронних органів перевіркою було встановлено, що 28.05.2001р., приблизно 3-ї години ранку на 241 км. + 300 м. автошляху Київ - ОСОБА_4, водій автобуса «САНОС»ОСОБА_6, із за несправності автобуса зупинився на узбіччі дороги, в напрямку м. Києва, з метою усунути несправність. Через деякий час до місця зупинки вказаного автобуса на автомобілі ВАЗ 2101 під'їхала його дружина ОСОБА_9, яка залишила свій автомобіль позаду автобуса з ввімкнутими габаритними вогнями.

Біля 5-ти годин ранку в попутному напрямку на автомобілі «Рено» державний номер НОМЕР_3 проїжджав ОСОБА_2, який в послідуючому заснув за кермом, що в подалі привело до самовільного виїзду автомобіля на узбіччя, де зіткнувся із стоячим автобусом.

Під час проведення огляду місця події на вказаному відрізку дороги встановлено, що сліди гальмування автомобіля „Рено" відсутні, стан дороги на час ДТП був сухий , що виключає заніс автомобіля.

За таких обставин, в ході перевірки було встановлено, що вказане ДТП сталося з вини водія ОСОБА_5, який порушив п. 2.9.«б». Правил дорожнього руху України, згідно якого, водієві забороняється керувати транспортним засобом в хворобливому стані, у стані стомлення.

Зазначена постанова про відмову в порушені кримінальної справи в подальшому була скасована, обставини ДТП були предметом неодноразових перевірок правоохоронних органів.

Остаточно, постановою про відмову в порушені кримінальної справи інспектором дізнання Ульяновського ВДАІ при УМВС України в Кіровоградської області ОСОБА_10 від 19.11.2006р. в порушені кримінальної справи по факту ДПТ по ст. 286 КК України відмовлено у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу злочину.

Доказів скасування постанови інспектора дізнання Ульяновського ВДАІ при УМВС України в Кіровоградської області ОСОБА_10 С від 19.11.2006р. суду не наданою.

Позивачем вірно визначено, що згідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. з наступними змінами, питання про відповідальність за шкоду заподіяну при зіткненні самим джерелам підвищеної небезпеки, кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст. 440 ЦК УРСР: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого відшкодовується винним.

Отже, підставою відшкодування заподіяної шкоди є виключно доведеність вини особи, яка заподіяла шкоду та причинний звязок з наслідками, що наступили.

Так, позивачем не надано жодних доказів встановлення вини водія автомобіля «Рено»ОСОБА_5 у скоєні ДТП та притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Не можуть бути такими доказами посилання позивача на описову частину постанови про відмову в порушені кримінальної справи інспектору дізнання Ульяновського ВДАІ при УМВС України в Кіровоградської області ОСОБА_10 від 19.11.2006р. відносно того, що водій ОСОБА_2 заснув за кермом та скоїв зіткнення із автобусом «САНОС», оскільки з подальшого тексту вищевказаної постанови вбачається, попередні постанови були скасовані прокурором Ульяновського району за постановою від 07.11.2006р. та матеріали направлені на додаткову перевірку. В ході додаткової перевірки встановлено, що в період із 2003р. по 2005р. на автодорозі Київ-Одеса проведено повну реконструкцію, вказана дорога переведена із другої на першу категорію, в даний час дорога має по дві смуги для руху в кожному напрямку, які між собою розділені колесо відбійним брусом. Таким чином, в останньому абзаці вищевказаної постанови визначено, що неможливо провести повторний огляд місця події, під час якого відтворити обставини та обстановку вказаної події, для отримання необхідних даних для визначення винної особи в скоєні ДТП.

Крім того судом досліджено, з первісних пояснень самого водія ОСОБА_2, наданих 30.05.2001р. працівникам ДАІ, останній казав що спати не хотів та рухався на автомобілі в сторону м. Умань.

Отже, з постанови про відмову в порушені кримінальної справи інспектора дізнання Ульяновського ВДАІ при УМВС України в Кіровоградської області ОСОБА_10 від 19.11.2006р. вбачається, що правоохоронним органам встановити винних осіб в скоєні ДТП не вдалося, що обумовлює неможливість притягнення когось із учасників ДТП до цивільно-правової відповідальності за заподіяну іншій стороні шкоду.

Також, позивачем не доведений розмір самої заподіяної шкоди, оскільки проведення судової автотоварознавчої експертизи розміру заподіяної шкоди за повідомленням Одеської НДІСЄ також неможливо, висновки Лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ»№ 0621 від 08.06.2001р. щодо вартості відновлювального ремонту заперечуються відповідачем, та доказів того, що представники відповідача були запрошені для участі у огляди, висновок Лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ»не містить. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Положення про порядок проведення судової автотоварознавчої експертизи транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 60/5 від 01.10.1999р., редакція якого була дійсною на час здійснення експертом Лабораторії «ПАЛЕ»огляду автобусу «Санос», при проведені дослідження на підставі заяв громадян або листів організацій, закладів, підприємств і т. ін.., присутність на огляді зацікавлених осіб може бути здійснена за ініціативою замовників після узгодження з виконавцем дослідження дати, місця та часу огляду. Виклик зацікавлених осіб на огляд з зазначенням дати, місця та часу огляду ТЗ здійснюється замовником шляхом вручення тексту на бланку виклику під розписку особи, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Аналогічні вимоги щодо виклику зацікавлених осіб викладені і в п. 5.2 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України , Фонду державного майна України від 24.07.09р. № 1335/5/1159), яка вступила с силу з 24.11.2003р. За таких обставин, заперечення відповідача щодо позбавлення права на участь представника при проведенні дослідження є обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.44,49,75,82, 84, 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя I.Г.Філінюк