ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2010 р. Справа № 9/679/07-НР

Господарський суд Миколаївської області,

у складі: судді Давченко Т.М.,

представник позивача не зявився,

представник відповідача ОСОБА_1, дов. від 05.02.2009р.,

представник ТОВ «Петрівна», ОСОБА_2, дов.№15 від 05.03.2010р.,

представник ВАТ ВПТ «Нектар»- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лама-Т»,

57220, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Пересадівка, вул. Леніна, 150,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 78, к. 54,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) відкрите акціонерне товариство по виробництву продовольчих товарів «Нектар»в особі ліквідатора ОСОБА_4,

54001, АДРЕСА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.01.2002 р. та зобовязання передати нежитлові приміщення, -

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна»,

54017, АДРЕСА_2,

до відповідача 1) фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 78, к. 54,

відповідача 2) відкритого акціонерного товариства по виробництву продовольчих товарів «Нектар», в особі ліквідатора ОСОБА_4,

54001, АДРЕСА_1.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Лама-Т»,

57220, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Пересадівка, вул. Леніна, 150,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.01.2002 р. та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

та зустрічної позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

54055, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 78, к. 54,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Лама-Т»,

57220, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Пересадівка, вул. Леніна, 150,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1) відкрите акціонерне товариство по виробництву продовольчих товарів «Нектар»в особі ліквідатора ОСОБА_4,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.07.2007 р., -

В С Т А Н О В И В:

З урахуванням уточнених позовних вимог ТОВ «Лама-Т»звернувся до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, 40/1, укладений 22 січня 2002 року між Відкритим акціонерним товариством по виробництву продовольчих товарів «Нектар»та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3; зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 передати ТОВ «Лама-Т» нежитлові будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, 40/1, які складаються з літ. Б-1; В-1; В-3; В-4; Г-1; Д-1; Є-1; Ж-1; З-1; И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I шляхом складання акту прийому-передачі. (Т.2 а.с. 174)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив кошти в сумі 568000 грн. за придбаний за спірним договором від 22.01.2002 р. обєкт нерухомого майна, акт прийому-передачі, як того вимагала ст.. 128 ЦК УРСР, сторонами не складався та обєкт не передавався. В той час, як товариство стало власником спірного майна за нотаріально посвідченим договором від 06.07.2007р., а відповідач без будь-яких правових підстав займає належні йому (позивачу) і придбані за вказаним договором приміщення.

Третя особа з самостійними вимогами на стороні позивача - ТОВ «Петрівна»просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, б. 40/1, укладений 22 січня 2002 року між відкритим акціонерним товариством по виробництву продовольчих товарів «Нектар»та ОСОБА_3; витребувати у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, ідент. код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна»(АДРЕСА_2 ), 523/1000 частини нежитлових будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I; зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 передати вказані будівлі по вул. М. Василевського буд. 40/1 у м. Миколаєві товариству з обмеженою відповідальністю «Петрівна».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив кошти в сумі 568000 грн. за придбаний за спірним договором від 22.01.2002 р. обєкт нерухомого майна, акт прийому-передачі, як того вимагала ст.. 128 ЦК УРСР, сторонами не складався та обєкт не передавався. В той час, як товариство на підставі ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.03.2009 р. у справі № 11/95/09 про затвердження мирової угоди, стало власником нежитлових приміщень (523/1000) по вул. Маршала Василевського, буд. 40/1 у м. Миколаєві, і як належний власник не має можливості вільно володіти та користуватися своїм майном, оскільки приміщення без належних правових підстав зайняті ФОП ОСОБА_3

Відповідач первісний позов та позов третьої особи з самостійними вимогами не визнає, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.01.2002р. вчинений у відповідності до приписів ЦК УРСР, а, отже, не існує підстав для визнання його недійсним. Крім того, вказує на те, що ТОВ «Лама-Т»не є власником майна, а, отже, у товариства відсутні підстави для витребування майна (заявляти віндикаційний позов).

01.03.2010 р. ФОП ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, б. 40/1, укладений 6 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством по виробництву продовольчих товарів «Нектар»та ТОВ «Лама-Т».

В обґрунтування зустрічного позову покладена та обставина, що на момент укладання договору від 06.07.2007р. існував (був укладений) договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.01.2002р., який не визнаний недійсним у судовому порядку та його недійсність прямо не встановлена діючими на час його укладання законами і згідно якого власником спірного майна став ФОП ОСОБА_3, а тому на час укладання договору від 06.07.2007р. ВАТ ВПТ "Нектар" не був вже власником цього майна і, відповідно, враховуючи приписи ст.319 і ст.658 ЦК України, не міг виступати його продавцем.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, господарський суд дійшов наступного.

22.01.2002 р. між ОСОБА_3 та ВАТ ВПТ «Нектар»укладено договір купівлі-продажу будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, 40/1, з відстрочкою платежу на 5 років. Кінцевий термін розрахунків встановлений сторонами не пізніше 31.12.2006 р.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, на дію правовідносин у договорі купівлі-продажу від 22.01.2002 р. розповсюджуються положення діючого Цивільного кодексу України.

Відповідачем в порушення вимог ст.ст. 38, 43 ГПК України не наведено належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання цього договору.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні складатись під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов'язань за правочинами, повинно підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Нормою, запровадженою статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.2.4 цього Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Ці положення щодо обовязкових реквізитів первинного документа зазначені і в ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Однак, відповідачем не надано документів, які б свідчили про виконання зобовязання відповідача перед ВАТ ВПТ "Нектар" щодо сплати грошових коштів в сумі 568000грн. на розрахунковий рахунок останнього не пізніше 31.12.2006р. з урахуванням передбаченої відстрочки оплати 5 років (розд.2 цього договору).

Доводи відповідача щодо сплати ОСОБА_3 фірмі Саламанка ОСОБА_5 (Республіка Маршалові острови) коштів в сумі 568000 грн. на підставі договору переуступки права вимоги від 20.11.2002 р. не приймаються судом як допустимий доказ, оскільки наявні в матеріалах справи лист від 16.03.2006 р. (Т.2 а.с. 152), розписка від 16.03.2006 р. (Т.2 а.с.190) та довіреність від 14.03.2006 р. (Т.3. а.с 191) не посвідчені в порядку ст.. 36 ГПК України, Положення про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та мають сумнівний характер.

Представник ВАТ ВПТ "Нектар" в судовому засіданні пояснив, що серед документації ВАТ ВПТ «Нектар»за 2002 рік і послідуючі роки відсутній примірник договору купівлі-продажу майна від 22.01.2002 р., а по даним бухгалтерського обліку ВАТ ВПТ «Нектар»за вказаний вище період відсутні первинні бухгалтерські документи, які би підтверджували сплату ОСОБА_3 568000,00 грн. за придбаний об'єкт, або існування за ним дебіторської заборгованості на вказану суму.

До того ж, пунктом 3.2 договору від 22.01.02 р. передбачалось, що передача об'єкта ОСОБА_3 здійснюється на підставі акту прийому-передачі на протязі трьох днів після підписання договору.

Як свідчать наявні у ліквідатора ВАТ ВПТ «Нектар»документи, акт прийому-передачі між сторонами не складався і спірний об'єкт ОСОБА_3 не передавався.

У матеріалах справи містяться надані відповідачем ксерокопії договору купівлі-продажу від 22.01.02 р., додаткової угоди від 13.03.2004р. до договору купівлі-продажу від 22.01.2002р. щодо продовження строку позовної давності для звернення до суду для захисту своїх порушених прав до 31.12.2006р. та акт прийому-передачі від 22.01.2002 р (Т.2 а.с. 63-65)

Тоді як відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Ухвалами суду 25.09.2009 р. та 21.01.2010 р. у відповідача витребувані оригінали вищезазначених документів.

ФОП ОСОБА_3 вказані документи так і не були надані суду.

Доказів, які б підтверджували дійсність договору купівлі-продажу від 22.01.02 р. (судові рішення, які набрали законної сили), всупереч ст.. 33 ГПК України, відповідачем не надано.

Разом з тим, встановлення судом фактів несплати грошових коштів за спірним договором та непередання майна відповідачу за актом прийому-передачі не тягне за собою підстави визнання спірного договору купівлі-продажу від 22.01.2002 р. недійсним в розумінні ст.. 203 ЦК України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203 ЦК України).

Згідно ст.. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не здійснено державну реєстрацію нерухомого майна, як того вимагають приписи Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу від 22.01.2002 р. не є вчиненим (ч. 3 ст. 640 ЦКУ).

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Лама-Т»та ТОВ «Петрівна»в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, 40/1, укладеного 22 січня 2002 року між Відкритим акціонерним товариством по виробництву продовольчих товарів «Нектар»та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ТОВ «Лама-Т»про зобовязання фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 передати ТОВ «Лама-Т» нежитлові будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, 40/1, які складаються з літ. Б-1; В-1; В-3; В-4; Г-1; Д-1; Є-1; Ж-1; З-1; И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I шляхом складання акту прийому-передачі, то у їх задоволенні належить відмовити з огляду на таке.

Згідно письмових пояснень КП ММБТІ №991 від 22.02.2010 р. (Т.2 а.с. 199) станом на складення пояснень право власності на нежитлові приміщення (523/1000) по вул. Маршала Василевського, буд. 40/1 у м. Миколаєві, на підставі ухвали господарського суду Миколаївської області від 19.03.2009 р. у справі № 11/95/09 про затвердження мирової угоди, зареєстровані за ТОВ «Петрівна», про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23023145 від 16.06.2009 р.

Згідно ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За таких обставин, у задоволенні вимог ТОВ «Лама-Т»про зобовязання фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 передати ТОВ «Лама-Т»нежитлові будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Василевського, 40/1, шляхом складання акту прийому-передачі, слід відмовити, оскільки ТОВ «Лама-Т»на даний час не є власником спірного майна.

Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «Петрівна»про витребування з чужого незаконного володіння (від фізичної особи - підприємця ОСОБА_3) 523/1000 нежитлових будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, підлягають задоволенню з вищевикладеного.

Позовні вимоги ТОВ «Петрівна»про зобов'язаня фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 передати вказані будівлі по вул. М. Василевського буд. 40/1 у м. Миколаєві ТОВ «Петрівна»не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними. ТОВ «Петрівна»не надано доказів ухилення відповідача від повернення нежитлових приміщень (523/1000) по вул. Маршала Василевського, буд. 40/1 у м. Миколаєві.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то у їх задоволенні належить відмовити з огляду на таке.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 18.05.2006р. по справі № 14/98 визнано банкрутом ВАТ по виробництву продовольчих товарів „Нектар, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ОСОБА_4 Відповідне оголошення надруковано в газеті „Голос України від 31.05.2006р. № 98.

25.06.2007 р. комітетом кредиторів ВАТ по виробництву продовольчих товарів „Нектар визначено, що, зокрема, обєкт нерухомості за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 40/1, який належить банкруту, підлягає реалізації шляхом прямого продажу ТОВ „Лама-Т, доручено ліквідатору ОСОБА_4 укласти та підписати договір купівлі-продажу нерухомого майна з нотаріальним посвідченням і державною реєстрацією, про що свідчить протокол зборів № 23 від 06.07.2007р. Між ВАТ по виробництву продовольчих товарів „Нектар в особі ліквідатора ОСОБА_4 (Продавець) та ТОВ „Лама-Т в особі директора ОСОБА_6 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець передав у власність Покупцю нежитловий обєкт, розташований в м. Миколаєві по вул. Маршала Василевського, 40/1, а Покупець прийняв у власність це майно та оплатив за нього обумовлену грошову суму. Продаж вчинено за 1 135 282 грн., які Продавець отримав повністю до підписання цього договору. Правочин підписаний уповноваженими особами, скріплений печатками контрагентів, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1990.

Згідно письмових пояснень КП ММБТІ №991 від 22.02.2010 р. (Т.2 а.с. 199) на підставі постанови господарського суду Миколаївської області від 29.03.2007 р. та ухвали від 03.07.2007 р. у справі №14/129/07 право власності на нежитлові приміщення в цілому по вул. Маршала Василевського, буд. 40/1 у м. Миколаєві, зареєстровано за ВАТ по виробництву продовольчих товарів „Нектар.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.13, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203 ЦК України).

Таким чином, враховуючи, що ВАТ по виробництву продовольчих товарів „Нектар станом на укладення договору купівлі-продажу від 06.07.2007 р. мало право як власник майна на його відчуження, продаж вчинено за 1 135 282 грн., які Продавець отримав повністю до підписання цього договору, правочин підписаний уповноваженими особами, скріплений печатками контрагентів, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1990, то у суду відсутні підстави для визнання його недійсним.

Керуючись ст. ст. 44, 49,82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Позов третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача - ТОВ «Петрівна»задовольнити частково.

3. Витребувати у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, ідент. код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівна»(АДРЕСА_2 ), 523/1000 нежитлових будівель за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 40/1, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I.

4. В решті позовних вимог ТОВ «Петрівна»відмовити.

5. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М.Давченко