ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.10 Справа № 31/30

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів
до відповідача:Самбірської міської ради, м. Самбір Львівської області
про:зобовязання прийняти обєкт права державної власності у комунальну власність територіальної громади м. Самбора
Суддя Артимович В.М.

При секретарі Митник М.Б.

Представники:

від позивача:ОСОБА_1 представник;
від відповідача:не зявився.

Представнику позивача розяснено права і обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що стороною подане відповідне клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, надалі позивач, до Самбірської міської ради, м. Самбір Львівської області, надалі відповідач, про зобовязання прийняти обєкт права державної власності шестиквартирний житловий будинок у м. Самборі Львівської області по вул. Промислова, 3а у комунальну власність територіальної громади м. Самбора.

Ухвалою суду від 05.03.2010 р. позовну заяву прийнято до провадження та призначено її розгляд на 13.04.2010 р.

Позивачем подано через канцелярію суду інформацію про відсутність в провадженні господарських судів України та інших органів справи зі спору між тими самими сторонами, про той же предмет спору і з тих же підстав.

Розпорядженням голови суду від 13.04.2010 р. у звязку з хворобою судді Артимовича В.М. справа передавалась для розгляду судді Цікало А.І. Розпорядженням голови суду від 19.04.2010 р. дану справу передано для подальшого розгляду судді Артимовичу В.М.

В судове засідання 05.05.2010 р. зявився представник позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач втретє уповноваженого представника не направив в судове засідання, відзиву на позов не подав, проти позовних вимог не заперечив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно вимог ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 05.05.2010 р. згідно норми ст. 85 ГПК України за згодою позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовлений, оформлений та підписаний 11.05.2010 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне:

В процесі приватизації позивачем ВАТ «Самбірський цукровий завод»до статутного фонду вказаного підприємства не увійшов житловий будинок за адресою: Львівська обл., м. Самбір, вул. Промислова, 3А.

Вказане підтверджується й актом перевірки стану утримання, зберігання та використання державного майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Самбірський цукровий завод»в процесі приватизації, складеного 09.10.2009 р. представниками позивача й підписаного представником відповідача.

Як вбачається з листа Головного управління статистики у Львівській області від 16.02.2009р. за № 20-09/273 ВАТ „Самбірський цукровий завод ліквідовано та 27.02.2004р. внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з вимогами наказу ФДМ України від 09.06.1999 за № 1077 «Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій стосовно державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але залишилось у них на балансі»регіональне відділення здійснює систематичний контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі.

Згідно ст. 3 Закону України «Про управління об'єктами державної власності»обєктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних фондів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності»ФДМ України відповідно до законодавства приймає рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських організацій, але перебуває на їх балансі.

Відтак, заслуговують на увагу доводи позивача, що житловий будинок за адресою: Львівська обл., м. Самбір, вул. Промислова, 3 А, є обєктом права державної власності, що перебуває в сфері управління позивача.

Відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. № 908/68, управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна. Єдиним способом управлінням об'єктами житлового фонду, що належать до державної власності, згідно із вказаним положенням є їх передача в комунальну власність.

Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності»встановлено, що об'єктами передачі є, зокрема, житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності»ініціатива щодо передачі об'єктів права державної власності може виходити, зокрема, від органів, уповноважених управляти державним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного закону передача житлового фонду та інших об'єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном.

Відповідно до п. 51 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до виключної компетенції міських, селищних, сільських рад належить надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності.

Статтею 6 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності»визначено, що передача об'єктів здійснюється комісією з питань передачі об'єктів, до складу якої входять представники виконавчих органів відповідних рад, місцевих органів виконавчої влади, органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій, фінансових органів, підприємств, трудових колективів підприємств, майно яких підлягає передачі. У разі передачі об'єктів у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах комісію з питань передачі об'єктів утворює та призначає її голову виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання вимог законодавства ініціював передачу в комунальну власність територіальної громади м. Самбора шестиквартирного житлового будинку по вул. Промислова, 3А у м. Самборі Львівської області. Так, позивачем на адресу відповідача надсилались листи, копії яких наявні в матеріалах справи, щодо передачі житлового будинку у комунальну власність.

Відповідач листом від 30.12.09р. за № 2/29-15/1469-1351/3/31 повідомив позивача про можливість прийняття в комунальну власність вказаного житлового будинку лише після проведення його капітального ремонту та забезпечення водо-, тепло- та електропостачання від міських мереж.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 р. № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій»відомчий житловий фонд передається у комунальну власність безоплатно.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а також те, що відповідач відзиву на позов не подав, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Судові витрати у відповідності до норми ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача, стягнувши їх в дохід державного бюджету.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, задоволити повністю.

2. Зобовязати Самбірську міську раду (81400, пл. Ринок, 1, м. Самбір Львівської області; інші відомості в матеріалах справи відсутні) прийняти з державної у комунальну власність територіальної громади м. Самбора шестиквартирний житловий будинок у м. Самборі Львівської області по вул. Промислова, 3а.

3. Стягнути зі Самбірської міської ради (81400, пл. Ринок, 1, м. Самбір Львівської області; інші відомості в матеріалах справи відсутні) в дохід державного бюджету 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Накази видати відповідно до ст.ст. 116, 117 ГПК України після набрання рішенням законної сили.

Суддя Артимович В.М.