ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.02.10 № 27/13/07-АП

суддя Дроздова С.С.

За позовом: Запорізького професійного ліцею автотранспорту, м. Запоріжжя

до відповідача: Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача: Міністерство освіти і науки, м. Київ

про скасування рішення № 1326 від 31.08.06 р.

Суддя Дроздова С.С.

Секретар судового засіданні ОСОБА_1

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. № 25 від 04.02.2010 р.

Від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 07-023 від 04.01.2010 р.

Від третьої особи: не зявився

Ухвалою суду від 24.01.07 р. розгляд справи відкладався з метою витребування у сторін додаткових доказів у справі та у звязку з залучення у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Міністерство фінансів України, відповідно до ст. 150 КАС України.

Ухвалою суду від 14.02.07 р. провадження у справі зупинено за обґрунтованим клопотанням представників сторін, відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 156 КАС України.

Ухвалою господарського суду від 14.05.07 р. провадження у справі зупинено до 30.10.07 р., у звязку з клопотанням сторін про надання їм часу для примирення, на підставі ч. 1 п. 4 ст. 156 КАС України.

У звязку зі збігом строку до якого провадження у справі зупинено, ухвалою суду від 30.10.07 р. провадження у справі поновлено, на підставі ч. 5 ст. 156 КАС України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.12.07 р. провадження у справі зупинено до 30.10.08 р., на підставі ч. 2 п. 4 ст. 156 КАС України.

У звязку зі збігом строку, до якого провадження у справі було зупинено та для розгляду спору у справі № 27/13/07-АП по суті, ухвалою суду від 30.10.08 р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.12.08 р. провадження у справі зупинено до 28.02.09 р., на підставі ч. 2 п. 4 ст. 156 КАС України.

Ухвалою суду від 02.03.09 р. провадження у справі поновлено, на підставі ч. 5 ст. 156 КАС України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.04.09 р. провадження у справі зупинено, на підставі ч. 1 п. 3 ст. 156 КАС України.

Ухвалою суду від 15.01.2010 р. провадження у справі поновлено, на підставі ч. 5 ст. 156 КАС України.

Відповідно до статті ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 04.02.2010 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Суд повідомив сторонам час виготовлення постанови в повному обсязі 09.02.2010 року. На підставі статті 160 КАС України постанова складається у термін не більше ніж пять днів. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Запорізький професійний ліцей автотранспорту, м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з адміністративним позовом до Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції про скасування рішення № 1326 від 31.08.21006 р. про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф-4ФССзТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у відношенні Запорізького професійного ліцею автотранспорту.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2006 р. відкрито провадження у адміністративній справі № 27/13/07-АП.

Сутність спору викладена в ухвалах суду від 24.01.07 р., 14.02.07 р., 14.05.07 р., 30.10.07 р., 10.12.07 р., 30.10.08 р., 08.12.08 р., 02.03.09 р., 13.04.09 р., 15.01.2010 р.

04.02.2010 р. судовий розгляд справи № 27/13/07-АП продовжено.

Відповідно до ст. 126 КАС України та змін, які внесені до розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення КАС України судове засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів, а саме програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Судом оголошено про відкриття судового засідання. Також, оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їхні права, у тому числі право заявляти відводи. Відводів складу суду не заявлено.

Частиною судового розгляду справи після підготовчої виступає розгляд справи по суті. Ця частина займає головне місце серед інших етапів судового розгляду справи, оскільки її ціллю є встановлення і перевірка фактичних обставин адміністративної справи.

Після доповіді головуючого судді у справі суд заслухав пояснення представника відповідача.

Позивач підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у адміністративному позові

Відповідач підтримав свої заперечення проти позовних вимог (містяться в матеріалах справи). Просить суд відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представників позивача та відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач у справі Запорізьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Запоріжжя субєкт владних повноважень, відповідно до статті 3 ч.1 п.7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується кола субєктів публічно-правового спору, то обовязковим його учасником є субєкт публічного управління (органи виконавчої влади, їх посадові особи, органи і посадові особи законодавчої влади, місцевого самоврядування). Ці субєкти є виразниками державних і суспільних інтересів, носіями публічної влади. Субєкт публічного управління, обовязковий учасник публічно-правових відносин, має особливий правовий статус, тому що наділений владними повноваженнями щодо обєкта управління. Разом з тим, носій владних повноважень обмежений повноваженнями, наданими йому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КАС України визначається перелік вимог, що можуть міститися в адміністративному позові. Ці вимоги націлені на реалізацію матеріально-правової сторони права на адміністративний позов, тобто на задоволення адміністративного позову. Перелік вимог, зафіксований у ст.105 КАС України, відображає зміст адміністративного позову, який є елементом позову і вказує на форму судового захисту, тобто вказує на те, якого виду рішення вимагає позивач від суду. Таким чином, позивач може вимагати від суду: скасувати або визнати нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Згідно з нормами ст. 1 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням від 18.01.01р., загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності передбачає матеріальне забезпечення громадян у звязку із втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності, вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, повязаних з народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сімї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених Законом.

На підставі посвідчення, виданого заступником директора виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 21.08.06р., головним спеціалістом контрольно-ревізійного відділу Виконавчої дирекції ОСОБА_4 проведена планова перевірка повноти нарахування, своєчасності перерахування до Фонду страхових внесків та правильності проведення витрат страхових коштів у Запорізькому професійному ліцеї автотранспорту за період з 01.01.05 р. по 30.06.06 р.

Перевірку проведено з відома Запорізького професійного ліцею автотранспорту.

За результатами перевірки складено акт від 31.08.06 р.

Під час проведення перевірки виявлено порушення ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообовязкового державного соціального страхування», ст. 23 Закону України від 18.01.01 р. № 2240-ІІІ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

За результатами перевірки Виконавчою дирекцією Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийнято рішення № 1326 від 31.08.06 р. про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, яким застосовано санкції: до бюджету Фонду пені на суму 15 грн. 97 коп., донарахованих страхових внесків 443 грн. 72 коп., штраф у розмірі заниженої заробітної плати 11 377 грн. 18 коп. Всього на суму 11 836 грн. 87 коп.

В 10-денний термін від дня отримання рішення № 1326 від 31.08.06 р. відповідач не сплатив 11 836 грн. 87 коп.

Після проведення перевірки позивачем були направлені заперечення до акту перевірки та скарга на рішення № 1326 від 31.08.2006 р. Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Виконавчою дирекцією Запорізького обласного відділення 01.09.2006 р. було винесено рішення про результати розгляду даної скарги, відповідно до якого відмовлено Запорізькому професійному ліцею автотранспорту в задоволенні скарги, щодо акту перевірки ВД Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Перевіркою повноти нарахування та утримання внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності від сум на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати та підлягають обкладанню податком з доходу фізичних осіб, встановлено, що страхові внески нараховувалися та утримувалися з порушенням чинного законодавства.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту», педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»кредиторською заборгованістю Державного бюджету України визнаються виплати зазначеним працівникам надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення у повному обсязі, що не були нараховані або не були виплачені.

За перевіряємий період нарахована надбавка за вислугу років та допомоги на оздоровлення за 1997-1998 р.р. на загальну суму 23 946 грн. 27 коп., у тому числі працюючим (застрахованим) особам 11 377 грн. 18 коп., на яку повинні бути нараховані страхові внески по страховим тарифам, що діють згідно із законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообовязкового державного соціального страхування»на час нарахування виплат.

За результатами перевірки встановлено, що у грудні 2005 р. проведено нарахування та погашення реструктуризованої заборгованості працюючим особам у сумі 7 526 грн. 60 коп., у березні 2006 р. у сумі 1 924 грн. 00 коп., у травні 2006 р. у сумі 1 926 грн. 58 коп.

Статтею 57 Закону України «Про освіту»від 23.12.1991 р. № 1060 встановлені державні гарантії педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів щодо виплати цим працівникам надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до структури заробітної плати, визначеною статтею 2 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95 «Про оплату праці», зазначені виплати відносяться до фонду оплати праці.

Згідно із Законом України від 22.05.03 р. № 889 «Про податок з доходів фізичних осіб»з таких виплат утримується податок з доходів фізичних осіб.

Нарахування і сплата страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням здійснюється відповідно до положень Закону України від 18.01.2001 р. № 2240-Ш "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" та Закону України від 11.01.2001 р. № 2213-ІП "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування".

Відповідно ст. 21 Закону України № 2240 та ст. 1 Закону України № 2213 базою для здійснення нарахування страхових внесків до Фонду є суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають оподаткуванню.

Для забезпечення виконання положень Закону України "Про освіту" Верховною Радою було прийнято Закон України від 09.09.2004 р. № 1994-ІУ "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" (в подальшому Закон № 1994), який регулює правовідносини, що склалися у зв'язку з недофінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" та визначив ці виплати кредиторською заборгованістю Державного бюджету України.

З метою реалізації положень Закону України № 1994 постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005 р. № 934 затверджено «Порядок погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки».

Пунктом 4 Порядку встановлено, що відрахування, передбачені законодавством, здійснюються в установленому законом порядку.

Згідно чинного законодавства до таких належать і страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Відповідно до пункту сьомого частини другої статті 28 Закону України № 2240 Виконавчою дирекцією Фонду 8 листопада 2005 р. листом № 01-16-1941 було надане офіційне роз'яснення усім обласним відділенням, щодо нарахування страхових внесків до Фонду на суми погашення заборгованості з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки працівникам навчальних закладів та установ освіти.

Спільним листом Міністерства освіти та науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.05 р. № 1/9-681 та № 3117000-02-5/2800 закладам освіти було надане роз'яснення, щодо виконання положень Постанови Кабміну № 934, окремі положення якого не відповідають нормам чинного законодавства. Пунктом 2.2. зазначеного роз'яснення установам та закладам освіти було рекомендовано не нараховувати страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності педагогічним і науково-педагогічним працівникам із виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Міністерство юстиції України листом від 25.01.06 р. № 21-46-734 підтвердило правомірність роз'яснення Виконавчої дирекції Фонду та визнало спільний лист Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.05 р. № 1/9-681 та № 3117000-02-5/2800 таким, що підлягає відкликанню з місць застосування органами, які його видали.

Відповідно до Указу Президента України № 493/92 від 03.10.1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" з 01.01.1993 р. нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органами господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Положенням про Міністерство юстиції України серед основних його завдань визначено зокрема, проведення експертизи проектів нормативно-правових актів, державна реєстрація нормативно-правових актів, ведення Єдиного реєстру таких актів, координація нормотворчої діяльності центральних органів виконавчої влади та контроль за здійсненням такої діяльності.

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 29.08.2005 р. № 371-р. "Про заходи щодо неухильного виконання законодавства з питань державної реєстрації нормативно-правових актів" міністерства та інші центральні органи виконавчої влади були зобов'язані припинити незаконну практику надіслання до виконання нормативно-правових актів, що не пройшли державну реєстрацію, та листів, що встановлюють правові норми.

Спільний лист Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.05 р. № 1/9-681 та № 3117000-02-5/2800 не відповідає встановленим вимогам, не зареєстрований у Міністерстві юстиції України і визнаний таким, що підлягає відкликанню з місць застосування органами, які його видали і не може використовуватись у практичній діяльності.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.05.06 р. №745 "Деякі питання, пов'язані із сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", якою передбачається ненарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на виплату надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам.

Згідно до пункту 5 Указу Президента України від 10.06.1997 р. № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності", нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах.

Враховуючи те, що Постанова Кабінету Міністрів України № 745 визначає права і обов'язки громадян, а також, що зазначена постанова не встановлює строку набрання нею чинності, набирає чинності не раніше дня її опублікування в офіційних друкованих виданнях. Таким чином, Постанову Кабінету Міністрів України від 25.05.06 р. № 745 необхідно застосовувати з 2 червня 2006 року, тобто з дня офіційного оприлюднення в газеті "Урядовий кур'єр" від 02.06.2006 р. № 102. До набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.06 р. № 745 нарахування страхових внесків до Фонду на зазначені виплати були обов'язкові.

У разі погашення (виплати) такої заборгованості одночасно повинна бути погашена заборгованість страхувальника по страхових внесках згідно із Законом України № 2213-111.

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України № 745, яка набрала чинності 02.06.2006р. зворотної дії у часі не має і її положення не можуть бути застосовані до правовідносин, які існували у оспорюванний позивачем період з 01.01.2005р. по 30.06.2006р.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення № 1326 від 31.8.2006 року прийнято в межах компетенції та відповідно до норм діючого законодавства України .

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За загальним правилом, у адміністративному судочинстві обовязок доказування розподіляється наступним чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову.

Згідно статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо відповідач у справі заперечує проти адміністративного позову.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення відповідача субєкта владних повноважень у даній справі не відповідають дійсності, оскільки відповідач Запорізьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності спростував обставини справи, які заявлені позивачем у адміністративному позові.

У судовому засіданні 04.02.2010 р., на підставі статті 151 КАС України суд закінчив зясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 152 КАС України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Позивач обґрунтовуючи свою правову позицію посилався лише на обставини і докази, які викладені у позовній заяві та були досліджені у судових засіданнях.

Відповідач під час судових дебатів, підтримав свої заперечення, які викладені у письмових запереченнях.

Після закінчення судових дебатів, суд надав дозвіл сторонам обмінятися репліками. Промовці від реплік відмовились.

Після судових дебатів, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вступної та резолютивної частини постанови суду

На підставі статті 167 ч. 4 КАС України суд має право проголосити лише вступну та резолютивну частини постанови суду. Суд повідомив усіх учасників адміністративного процесу про час виготовлення постанови суду в повному обсязі 09 лютого 2010 року. Частина 4 ст. 167 КАС України має вагоме значення для обчислення початку перебігу строку апеляційного оскарження відповідно до ст. 186 КАС України.

Процесуальні документи, якими у відповідності до приписів статті 158 КАС України вирішується спір по суті, приймаються іменем України та негайно після закінчення судового розгляду. Це повною мірою витікає з приписів ч.5 ст.124 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, де зазначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Господарський суд дійшов висновку, що представник позивача не довів обставин, якими він обґрунтовував позовні вимоги. У звязку з цим, судове рішення постанова ґрунтується переважно на доказах, що підтверджують обставини на які посилається відповідач, і вірогідно, не задовольняє інтереси позивача, який не виконав обовязку щодо доведення обставин на яких ґрунтується позов.

За таких обставин, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Судовий збір відноситься на позивача (стаття 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. ст. 49, 51,53 ч.2, ст. 94, ст. 158 167 ч. 4 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанову підписано 09.02.2010 р.

Суддя С.С. Дроздова

Згідно з оригіналом:

Помічник судді О.М. Бєляєва

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.