ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.10 Справа № 8/312д/09-18/176д/10

Суддя Носівець В.В.

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ПИФ (69057, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 86-Б)

до відповідача: приватного архітектурного ательє С. Васілєв (69005, АДРЕСА_1)

про розірвання договору № 16-2006 від 02.10.2006 р., стягнення 135 000 грн. 00 коп. авансу, 18 333 грн. 17 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 3 206 грн. 25 коп. річних процентів

за зустрічним позовом приватного архітектурного ательє С. Васілєв (69005, АДРЕСА_2)

До відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ПИФ (69057, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 86-Б)

про визнання виконаними роботи за договором на виконання проектних робіт та стягнення 135 000 грн. основного боргу, 67 525,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 13 631,30 грн. пені та 11 475 грн. 3 % річних

суддя Носівець В.В.

За участю представників:

від позивача (за первісним позовом) ОСОБА_1, довіреність № 1 від 13.10.2008 р., паспорт серія СВ 241262 від 08.08.2000 р.;

від відповідача (за первісним позовом) ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.10.2009 р., паспорт серія СН 896745 від 10.09.1998 р.;

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.06.2010 р. на підставі розпорядження в.о. голови господарського суду Запорізької області ОСОБА_3 від 22.06.2010 р. № 457, суддею Носівець В.В. прийнято до розгляду справу № 8/312д/09: за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ПИФ до приватного архітектурного ательє С. Васілєв про розірвання договору № 16-2006 від 02.10.2006 р., стягнення 135 000,00 грн. авансу, 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 3 206,25 грн. річних процентів, справі присвоєний № 8/312д/08-18/176д/10, судове засідання призначено на 14.07.2010 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.07.2010 р. до спільного розгляду з первісним позовом прийнята зустрічна позовна заява приватного архітектурного ательє С.Васілєв до товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ПИФ про визнання виконаними робіт за договором на виконання проектних робіт та стягнення 135 000,00 грн. основного боргу, 67 525,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 13 631,30 грн. пені та 11 475,00 грн. 3 % річних.

З метою витребування у сторін додаткових документів і доказів, що мають суттєве значення для повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, в судовому засіданні, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалася перерва до 04.08.2010 р.

В судовому засіданні 04.08.2010 р. справу розглянуто, прийнято рішення та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, лише його вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Заявлені позивачем (за первісним позовом) вимоги ґрунтуються на ст.ст. 22, 526, 530, 625, 651, 846, 852, 887, 888 ЦК України, ст.ст. 188, 193 ГК України і полягають в тому, що 02.10.2006 р. ТОВ ВКФ ПИФ та ПАА С.Васілєв був укладений договір № 16-2006 на виконання проектних робіт. Згідно умов договору на виконання проектних робіт № 16-2006 позивач замовив відповідачу виконати роботи по створенню проектної документації на стадії Робочий проект по обєкту Реконструкція будівлі ресторану Теремок у м. Запоріжжя, а відповідач взяв на себе зобов'язання своїми силами та коштами виконати зазначені роботи. У відповідності до п. 4.1 договору сторони передбачили, що відповідач (підрядник) виконує проектні роботи в порядку і строки, передбачені календарним планом (додаток № 2 до договору). Згідно з вказаним додатком № 2 сторони узгодили, що строки початку і закінчення робіт будуть визначені після отримання замовником технічних умов і обумовлені відповідним протоколом, а тривалість робіт складає 210 робочих днів. Обовязок відповідача надати позивачу (замовнику) до початку робіт комплект технічних умов був передбачений підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору. Отже, як зазначив позивач (за первісним позовом), після надання замовником підряднику вихідних даних сторони мали скласти відповідний протокол початку і закінчення робіт. Таким чином, сторони фактично домовилися, що виконання проектних робіт має розпочатися відразу після отримання вихідних даних та підписання протоколу. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Встановлення строків початку та закінчення виконання зобов'язань за договором № 16-2006 від 02.10.2006 р. передбачалось шляхом вказівки на настання в майбутньому конкретної події підписання сторонами окремого протоколу. Позивач вважає, що відповідач в односторонньому порядку змінив умови договору, розпочавши виконання проектних робіт без належного узгодження строку початку робіт. Двосторонній протокол, як передбачалося умовами договору, сторонами підписаний не був. У звязку з тим, що до цього часу сторонами не узгоджено технічних умов та не складено протоколу, у відповідача не було жодних підстав для виготовлення проектної документації. Незважаючи на затримку узгодження технічних умов і складання та підписання календарного плану виконання робіт, позивач, виконуючі взяті на себе за умовами договору зобовязання, перерахував відповідачу 135 000,00 грн. попередньої оплати. У звязку із тим, що виконання договору втратило для позивача інтерес, на виконання вимог п. 9.2 договору, позивач направив відповідачу письмову пропозицію про розірвання договору та повернення суми авансу в розмірі 135 000,00 грн. Відповідачем вказана вимога була проігнорована. При вирішенні даного спору позивач також просив суд врахувати, що постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2009 р. у справі № 7/388/08 встановлено, що відсутні докази виконання сторонами п. 5.1 договору, яким передбачено, що здавання-приймання виконаних робіт проводиться сторонами після виконання підрядних робіт, а тому відсутні документальні підстави для оплати робіт і строк оплати не настав. Враховуючи викладене, та норми чинного законодавства, позивач просив суд розірвати договір на виконання проектних робіт № 16-2006 від 02.10.2006 р. внаслідок допущених відповідачем істотних відступів від умов договору, зобовязати повернути 135 000,00 грн. авансу, стягнути 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з 13.10.2008 р. по 01.08.2009 р., та 3 206,25 грн. річних процентів, нарахованих за період з 13.10.2008 р. по 01.08.2009 р.

Відповідач (за первісним позовом) заявлені позовні вимоги не визнав, первісні позовні вимоги вважає незаконними та необґрунтованими та просив суд в первісному позові відмовити. В запереченнях на первісний позов, зокрема, зазначив, що вимоги ТОВ ВКФ ПИФ про стягнення авансу є безпідставними, так як відсутні законні підстави для цього, оскільки замовник за договором на виконання проектних робіт № 16-2006 від 02.10.2006 р. прийняв виконані роботи. Щодо вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів відповідач за первісним позовом зазначив, що грошових зобов'язань перед позивачем за первісним позовом він не мав, тому такі нарахування є безпідставними. Крім того, рішенням господарського суду Запорізької області від 09.01.2009 р. по справі №22/281д/08, яке у передбаченому законом порядку набуло законної сили, ТОВ ВКФ ПИФ відмовлено в задоволенні позову про розірвання договору № 16-2006 від 02.10.2006р., отже провадження по даній справі в частині первісних вимог про розірвання договору № 16-2006 підлягає припиненню, оскільки спір між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих самих підстав судом вже розглянуто.

Зустрічні позовні вимоги ПАА С.Васілєв ґрунтуються на положеннях ст.ст. 526, 530, 853, 625 і полягають в тому, що згідно умов договору на виконання проектних робіт №16-2006 від 02.10.2006 р. ТОВ ВКФ ПИФ замовило ПАА С.Васілєв виконати роботи по створенню проектної документації на стадії Робочий проект по обєкту Реконструкція будівлі ресторану Теремок у м. Запоріжжя, а ПАА С.Васілєв взяло на себе зобов'язання виконати зазначені роботи. ПАА С.Васильєв свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі, зокрема за завданням ТОВ ВКФ ПИФ створило та відповідно до накладної від 25.07.2007 р. передало останньому повний комплект документації. В свою чергу, ТОВ ВКФ ПИФ прийняті на себе згідно умов договору зобовязання виконало частково, а саме: надало технічне завдання, що підтверджується карткою основних технічних рішень від 28.07.2006 р., сплатило аванс в розмірі 135 000,00 грн. (п. 3.3 договору) та прийняло документацію на підставі накладної від 25.07.2007 р. Разом із тим, замовник робіт ухилився від підписання акту виконаних робіт від 26.07.2006 р., який в цей же день був наданий йому на підпис, а також повторно направлявся 03.09.2007 р. та 10.06.2008 р. Жодних претензій щодо якості виконаних робіт ТОВ ВКФ ПИФ не висувало та розпочало використовувати для подальшого узгодження реконструкції відповідно до вимог чинного законодавства. Факт виконання ПАА С.Васілєв робіт належним чином та в повному обсязі встановлений рішенням у справі № 22/281д/08, яке набрало чинності, та, відповідно до ст. 35 ГПК України, не підлягає доведенню знову. Виходячи з умов договору та додатку № 2 до договору, фактично сторони домовилися про те, що виконання проектних робіт має розпочатися після отримання вихідних даних і має тривати протягом 210 днів з цього моменту. Вихідні дані зафіксовані у Картці основних технічних рішень та таких, що застосовуються, матеріалів, конструкцій, засобів механізації будівельно-монтажних робіт, яка підписана сторонами 28.07.2006 р., тобто ще до підписання договору. 25.07.2007 р. ПАА С.Васілєв передало, а ТОВ ВКФ ПИФ прийняло комплект документів, а саме робочий проект Реконструкції будівлі ресторану Теремок в Запоріжжя. Цей факт підтверджується накладною, яка оформлена відповідно до вимог п. 2.3.2 та п. 2.3.5 договору. Таким чином, відповідач за первісним позовом вважає, що прийнявши документацію, позивач за первісним позовом фактично погодився з тим, що роботи виконанні саме на тих умовах, які були передбачені договором. Зобовязання щодо оплати виконаних робіт у повному обсязі ТОВ ВКФ ПИФ не виконало. Таким чином, сума основного боргу становить 135 000 грн. Відповідно до п. 6.3 договору сторони передбачили, що в разі несвоєчасної оплати за виконані роботи замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеного, відповідач за первісним позовом просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги, визнати виконаними роботи за договором та стягнути з ТОВ ВКФ ПИФ 135 000,00 грн. основного боргу, 67 525,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 13 631,30 грн. пені за період з 11.01.2010 р. по 13.07.2010 р. та 11 475,00 грн. 3 % річних, нарахованих з 10.09.2007 р. по 13.07.2010 р.

Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2006 р. товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ПИФ (позивачем за первісним позовом) та приватним архітектурним ательє С.Васілєв (відповідачем за первісним позовом) укладено договір № 16-2006 на виконання проектних робіт з відповідними додатками до нього (далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1 Договору відповідач за первісним позовом (підрядник) прийняв на себе зобов'язання виконати за завданням позивача за первісним позовом (замовника) своїми силами та коштами, а замовник зобовязався прийняти та оплатити роботи по виготовленню проектної документації на стадії Робочий проект по обєкту Реконструкція будівлі ресторану Теремок в м. Запоріжжі.

Відповідно до п. 3.1 Договору сторони визначили, що вартість робіт за договором становить 270 000,00 грн. та визначається в протоколі узгодження про договірну ціну (додаток № 1 до договору). Відповідно до умов протоколу узгодження про договірну ціну (додаток № 1) сторони узгодили, що вартість проектної продукції по обєкту Реконструкція будівлі ресторану Теремок в м. Запоріжжі становить 270 000,00 грн.

Згідно з п. 4.1 Договору строк та порядок виконання проектних робіт передбачено календарним планом (додаток № 2 до договору). Згідно пункту 1 календарного плану робіт (додаток № 2) строки початку та закінчення робіт будуть визначені після отримання замовником технічних умов та оформлені окремим протоколом. При цьому сторони визначили, що тривалість робіт становить 210 робочих днів.

Відповідно до ст. 887 ЦК України та ст. 317 ГК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобовязується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобовязується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобовязаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлено за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обовязковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобовязаний додержуватися вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Частиною 1 ст. 890 ЦК України встановлено, що підрядник зобовязаний, зокрема, виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

17.11.2008 р. ТОВ ВКФ ПИФ звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до ПАА С.Васілєв про розірвання договору № 16-2006 на виконання проектних робіт від 02.10.2006 р. з тих підстав, що сторони не узгодили технічні умови до договору, ні під час підписання договору, ні на час розгляду спору судом, і, відповідно, у підрядника не було підстав для виготовлення проектної документації.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.01.2009 р. у справі №22/281д/08, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, відмовлено в позові ТОВ ВКФ ПИФ до ПАА С.Васілєв про розірвання договору № 16-2006 на виконання проектних робіт від 02.10.2006 р. (копія позовної заяви у справі №22/281д/08 залучена до матеріалів даної справи).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У даній справі підставою для розірвання договору № 16-2006 на виконання проектних робіт від 02.10.2006 р. позивач за первісним позов навів істотні відступи з боку ПАА С.Васілєв від умов договору, а саме: виконання проектних робіт без належного узгодження строку початку робіт та не підписання передбаченого договором двостороннього протоколу (ч. 2 ст. 852 ЦК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявні достатні підстави для припинення провадження у справі № 8/312д/09-18/176д/10 щодо позовних вимог про розірвання договору на виконання проектних робіт № 16-2006 від 02.10.2006 р. за первісним позовом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, клопотання відповідача за первісним позовом про припинення провадження у справі в частині вимог про розірвання договору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України судом задовольняється.

Статтею 35 ГПК України визначено, що факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Вище зазначеним рішенням господарського суду Запорізької області від 09.01.2009 р. у справі № 22/281д/08 встановлено, що ПАА С.Васілєв виконало проектні роботи, хоча і строк їх виконання був затриманий. ТОВ ВКФ ПИФ прийняло виконання ПАА С.Васілєв проектних робіт комплекту документів, що охоплюється поняттям робочий проект. Оскільки проектна документація в даному випадку за своєю правовою природою виступала в якості фактичного товару, її передача була оформлена накладною від 25.07.2007 р. Прийняттям проектної документації ТОВ ВКФ ПИФ остаточно підтвердило свою згоду з тим, що ці роботи були виконані на тих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, рішенням суду у справі № 22/281д/08 встановлений факт виконання ПАА С.Васілєв підрядних робіт та передання їх результату ТОВ ВКФ ПИФ.

Позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення з ПАА С.Васілєв 135 000,00 грн. авансу, 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 3 206,25 грн. річних процентів на підставі ч. 2 ст. 852 ЦК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 887 ЦК України до договорів підряду на проведення проектних т пошукових робіт застосовуються положення Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 852 ЦК України встановлено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для стягнення з ПАА С.Васілєв 135 000,00 грн. авансу, 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 3 206,25 грн. річних процентів, оскільки факт виконання ПАА С.Васілєв підрядних робіт, передання їх результату ТОВ ВКФ ПИФ та їх прийняття останнім є встановленим та не підлягає доказуванню в силу ст. 35 ГПК України.

Отже, первісні позовні вимоги про стягнення 135 000,00 грн. авансу, 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів і 3 206,25 грн. річних процентів є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та законодавству, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного, в частині задоволення позовних вимог про стягнення 135 000,00 грн. авансу, 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 3 206,25 грн. річних процентів за первісним позовом, суд в позові відмовляє.

Вирішуючи спір за зустрічною позовною заявою суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і у погоджений строк або, за згодою замовника, достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 889 ЦК України встановлено, що замовник зобовязаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх підрядних робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Порядок розрахунків визначений сторонами в п. 3.3 Договору, яким передбачено, що замовник здійснює розрахунки в наступному порядку: авансування робіт в розмірі 50 % від загальної вартості робіт, кінцева оплата робіт в розмірі 50 % загальної вартості робіт.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалося представниками сторін в ході судового вирішення спору, авансовий внесок в розмірі 135 000,00 грн. замовник (ТОВ ВКФ ПИФ) на виконання умов Договору здійснив, що підтверджується відповідними банківськими виписками.

Факт виконання ПАА С.Васілєв підрядних робіт, передання їх результату ТОВ ВКФ ПИФ та їх прийняття останнім встановлений судовим рішенням у справі №22/281д/08.

Отже, у ТОВ ВКФПИФ виник обовязок здійснити кінцевий розрахунок за Договором в розмірі 50 % від загальної вартості робіт, що становить 135 000,00 грн.

У відповідності до умов п. 5.1 Договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами після виконання підрядником проектних робіт. Акт прийому виконаних робіт підрядник надає замовнику після закінчення робіт. Замовник зобовязаний розглянути і підписати акт виконаних робіт протягом 3-х днів з моменту його отримання.

03.09.2007 р. ПАА С.Васілєв на адресу ТОВ ВКФ ПИФ з супровідним листом був направлений акт здачі-приймання проектної продукції за договором № 16-2006 від 02.10.2006 р., складений 26.07.2007 р., з вимогою підписати всі примірники зазначеного акту, один, належними чином оформлений примірник акту, повернути на адресу ПАА С.Васілєв та провести кінцевий розрахунок за Договором.

ТОВ ВКФ ПИФ лист від 03.09.2007 р. був триманий 06.09.2007 р., про що свідчить відмітка уповноваженої особи підприємства на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення № 1681043, однак лист залишений без відповіді та задоволення.

Повторні звернення ПАА С.Васілєв до ТОВ ВКФ ПИФ оформити у відповідності до умов Договору № 16-2006 від 06.10.2006 р. акт здачі-приймання проектної продукції, складений 26.07.2007 р., та здійснити повний розрахунок, були також залишені без відповіді та задоволення.

Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства та умов Договору № 16-2006 від 06.10.2006 р., ТОВ ВКФ ПИФ зобовязано було розглянути та підписати акт здачі-приймання проектної продукції не пізніше 09.09.2007 р. та оплатити 50 % загальної вартості робіт одразу після прийняття робіт, тобто строк виконання зобовязань щодо повної оплати виконаних робіт у ТОВ ВКФ ПИФ настав 10.09.2007 р.

Оплату за виконані проектні роботи замовник у повному обсязі, окрім авансу в сумі 135 000,00 грн., не здійснив.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов'язання ТОВ ВКФ ПИФ оплатити виконані проектні роботи не припинено.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

На день розгляду спору доказів повної плати виконаних підрядних робіт згідно умов Договору № 16-2006 від 02.10.2006 р. ТОВ ВКФ ПИФ суду не надало.

Таким чином, вимога про стягнення з ТОВ ВКФ ПИФ боргу за виконанні підрядні роботи в розмірі 135 000,00 грн. за зустрічним позовом предявлена до стягнення обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання малу бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (з наступними змінами та доповненнями) розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня (стаття 3).

Вимоги щодо стягнення пені позивач за зустрічним позовом обґрунтовує п. 6.3 Договору, який передбачає, що уразі несвоєчасної оплати, передбаченої договором, замовник несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але е більше 10 % від вартості договору.

Позивачем за зустрічним позовом заявлена до стягнення пеня в розмірі 13 631,30 грн., розрахована за період з 11.01.2010 р. по 13.07.2010 р.

Приписами статті 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Обовязок відповідача за зустрічним позовом оплатити виконані підрядні роботи виник з 10.09.2007 р. З зустрічним позовом ПАА С.Васілєв звернулося до суду 13.07.2010 р.

Отже, вимоги про стягнення 13 631,30 грн. пені за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з огляду не дотримання позивачем за зустрічним позовом вимог ст. 258 ЦК України щодо застосування спеціальної позовної давності та вимог п. 6 ст. 232 ГК України щодо визначення строку початку та припинення нарахування пені.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума втрат від інфляції грошових коштів за прострочення виконання грошового зобовязання у період з вересня 2007 року по травень 2010 року, згідно розрахунку позивача за зустрічним позовом, становить 67 525,17 грн., а сума 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання у період з 10.09.2007 р. по 13.07.2010 р., згідно розрахунку позивача за зустрічним позовом, складає 11 475,00 грн.

Надані розрахунки судом перевірені та встановлено, що розрахунки позивачем за зустрічним позовом виконані не вірно. Стягненню з відповідача за зустрічним позовом за невиконання грошових зобовязань підлягає 76 083,08 грн. втрат від інфляції грошових коштів і 11 506,44 грн. трьох відсотків річних. Однак, оскільки відповідно до ст. 83 ГПК України судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, а позивачем за зустрічним позовом за невиконання ТОВ ВКФ ПИФ грошових зобовязань за Договором № 16-2006 від 202.10.2006 р. заявлено до стягнення 67 525,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 11 475,00 грн. трьох відсотків річних, то судом позовні вимоги за зустрічним позовом, в цій частині, задовольняються в межах сум, заявлених до стягнення позивачем за зустрічним позовом.

Стосовно позовної вимоги про визнання виконаними робіт за договором № 16-2006 від 02.10.2006 р. на виконання проектних робіт за зустрічним позовом, то суд відмовляє в цій частині позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 16 ЦК України (яка, в свою чергу, кореспондується з положеннями ст. 20 ГК України) закріплений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Ними є: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому, спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути субєкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у звязку із порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивач обрав такий спосіб захисту порушеного права, як визнання виконаними робіт за договором № 16-2006 від 02.10.2006 р. на виконання проектних робіт, який, за своєю правовою природою, є нічим іншим, як встановленням факту, що має юридичне значення. Проте, зазначений спосіб захисту, не призводить до відновлення порушеного/оспорюваного права чи інтересу особи, оскільки захист майнового або немайнового права чи законного інтересу це введення в дію системи правових та організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації цих прав та недопущення їх порушень, що, в свою чергу, не відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про визнання робіт виконаними.

Вимога про встановлення факту виконання робіт за договором не призводить до поновлення порушеного права, така вимога не може бути предметом спору. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про визнання виконаними робіт за договором № 16-2006 від 02.10.2006 р., судом не задоволена, оскільки статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту права, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача за первісним позовом суд визнав хибними.

Позивач за зустрічним позовом надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по первісному позову залишаються за позивачем, судові витрати за зустрічним позовом підлягають стягненню з ТОВ ВКФ ПИФ, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 193, 223, 230-232. 317 ГК України, ст.ст. 16, 258, 525, 526, 549, 599, 611, 625, 846, 852, 854, 887-890 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 33, 35, 44, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі № 8/312д/0/-18/176д/10, в частині розірвання договору на виконання проектних робіт № 16-2006 від 02.10.2006 р. за первісним позовом, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

2. В частині позовних вимог про стягнення 135 000,00 грн. авансу, 18 333,17 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 3 206,25 грн. трьох процентів річних за первісним позовом в позові відмовити.

3. Зустрічний позов задовольнити частково.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ПИФ (69057, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 86-Б, , р/р № 1 в АТ МетаБанк, МФО 313582; р/р № 6 в ВАТ ОСОБА_4 Аваль, МФО 380805) на користь приватного архітектурного ательє С.Васілєв (69005, АДРЕСА_3, , р/р № 9540 у Запорізькому обласному філіалі АКБ Укрсоцбанк, МФО 313010) 135 000 грн. 00 коп. основного боргу, 67 525 грн. 17 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 11 457 грн. 00 коп. 3 % річних, 2 140 грн. 00 коп. державного мита та 221 грн. 88 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

5. В частині стягнення 13 631,30 грн. пені за зустрічним позовом в позові відмовити.

6. Щодо зустрічної вимоги про визнання виконаними робіт за договором на виконання проектних робіт № 16-2006 від 02.10.2006 р. в позові відмовити.

Суддя В.В.Носівець

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. 84 ГПК України 19 серпня 2010 р.