ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2010 р. Справа № 6/11

За позовом Приватного підприємства «Оптиком», м. Чернівці,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна автомобільна компанія», м. Чернівці,

про стягнення боргу та штрафних санкцій на загальну суму 116559,29 грн.

Суддя Паскарь А. Д.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, директор, ОСОБА_2;

від відповідача ОСОБА_3

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство «Оптиком», м. Чернівці, звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна автомобільна компанія», м. Чернівці, про стягнення з відповідача 116559,29 грн. боргу та штрафних санкцій за невиконання умов укладених сторонами договорів від 04.11.2004 № 127 та від 03.03.2005 № 12.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до підписаних сторонами актів виконаних робіт від 03.02.2005 та за серпень 2006 року, складених на підставі зазначених договорів, заборгованість відповідача перед позивачем становить 70830,73 грн. Тому, крім зазначеної суми, згідно з умовами договорів та вимог законодавства з відповідача належить також стягнути пеню в сумі 12041,22 грн. та інфляційні в сумі 33687,34 грн.

В ході розгляду справи позивач неодноразово змінював суму позову. В день прийняття рішення позивач, відмовившись від стягнення штрафних санкцій (пені), просив суд стягнути з відповідача заборгованість за зазначеними договорами з урахуванням індексу інфляції відповідно на суму 3398,55 грн. та 102705,87 грн.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що договори, про які йдеться у позовній заяві, від імені відповідача підписані колишнім директором товариства ОСОБА_4, який не мав на те відповідних повноважень, та всупереч вимог статей 181, 207 Господарського кодексу України печаткою товариства не скріплені, у звязку з чим вважаються неукладеними. Згодом відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з порушенням встановленого статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України терміну.

Заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, лише на суму 3398,55 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції за невиконання відповідачем умов договору від 04.11.2004 № 127, виходячи з наступного.

04 листопада 2004 року сторони уклали між собою договір на створення науково-технічної продукції № 127, відповідно до умов якого позивач зобовязався до 02.02.2005 розробити проектно-кошторисну документацію телефонізації належного відповідачеві обєкту, розташованого по вул. Червоноармійській, 43, м. Чернівці, вартістю 2268,73 грн., та передати її відповідачеві за актом здачі-приймання.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили, що оплата вартості робіт відповідачем здійснюється в 2 етапи: у вигляді авансу 50 % від вартості робіт, а решту 50% протягом 12 місяців після їх завершення.

03 лютого 2005 року сторони підписали акт виконаних робіт, з якого вбачається, що на виконання умов згаданого договору позивач передав відповідачеві проектно-кошторисну документацію названого обєкту.

Таким чином, з урахуванням того, що позивач приступив до виконання робіт та виконав їх, не дочекавшись отримання узгодженої суми авансу, роботи підлягали оплаті в строк до 03.02.2006.

Проте, в порушення вимог ст. 526 Цивільного кодексу України та пункту 2.2 договору, як станом на день предявлення позову, так й станом на день вирішення справи відповідач вартість робіт позивачеві не перерахував.

Відповідно до ст. 257 та ч. 1 ст. 261 ЦК України право позивача на предявлення позову щодо стягнення заборгованості за невиконання умов даного договору закінчилося 03.02.2009.

В цьому контексті твердження відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності для звернення з позовом про захист своїх порушених інтересів, як безпідставні, судом до уваги не приймаються.

Право позивача на предявлення вимоги про сплату боргу з урахуванням індексу інфляції передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

З огляду на викладене, суд зазначає, що уточнені позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за невиконання відповідачем умов договору від 04.11.2004 № 127 про створення науково-технічної продукції є обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів. в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 23.11.2009 № 10/126, яке набрало законної сили 03.12.2009, у задоволенні позову ТОВ «Західна автомобільна компанія»до ПП «Оптиком»про розірвання укладеного сторонами договору підряду від 03.03.2005 № 12 відмовлено з посиланням на те, що оскільки протягом встановленого договором строку до 28.08.2006 жодна із сторін не виконала взятих на себе за договором зобовязань, в силу ст. ст. 538, 598, 631, 851 ЦК України договір припинив свою дію, а розірвати в судовому порядку можливо лише договір, дія якого не припинена в установленому законом порядку, і з підстав, передбачених законом або договором.

Крім того, рішенням господарського суду Чернівецької області від 16.07.2009 № 1/59 укладену сторонами угоду від 19.04.2006 про зміну та доповнення договору підряду від 03.03.2005 № 12, а також додатки до цього договору, як невідємні його частини (довідку про вартість виконаних робіт за серпень 2006 року, договірну ціну на будівництво телефонізації будівлі від 19.04.2006, локальний кошторис 5-1-1 від 19.04.2006 на будівельно-монтажні роботи, акт приймання виконаних робіт), на підставі яких Приватним підприємством «Оптиком»був предявлений даний позов про стягнення з ТОВ «Західна автомобільна компанія» за неналежне виконання умов договору підряду від 03.03.2005 № 12 заборгованості на загальну суму 68562 грн., визнано недійсними.

При цьому слід зазначити, що згаданий позов ПП «Оптиком»був визнаний у повному обсязі, а рішення суду від 16.07.2009 № 1/59 набрало законної сили 28.07.2009.

Наведені рішення господарського суду Чернівецької області при вирішенні даного спору мають преюдиційне значення, тобто факти, встановлені ними, повторному доказуванню не підлягають.

В цьому контексті, з урахуванням того, що договір підряду від 03.03.2005 № 12, як вбачається з рішення господарського суду Чернівецької області від 23.11.2009 № 10/126, припинив свою дію ще 28.08.2006, скеровані позивачем відповідачеві листом від 10.07.2009 № 12 Акт ф. № КБ-2в та Довідка ф. № КБ-3, які не містять посилання на будь-який договір, не є належними доказами своєчасного та повного виконання позивачем умов названого договору, у звязку з чим не можуть слугувати підставою для задоволення необґрунтованого позову в цій частині.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна автомобільна компанія»(м. Чернівці, вул. Головна, 346, офіс 702, ідентифікаційний код 32514592) на користь Приватного підприємства «Оптиком»(м. Чернівці, вул. 28 червня, 49/17. ідентифікаційний код 31964212) борг в сумі 2268,73 грн., інфляційні втрати в сумі 1129,82 грн., державне мито в сумі 33,99 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 3,78 грн.

3. В частині стягнення пені провадження у справі припинити.

4. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Суддя А. Паскарь