ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2010 р. Справа № 18/08/10

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі судді Давченко Т.М.,

при секретарі Ковальжи А.І.,

за участю представників:

представник позивача не зявився,

представник відповідача ОСОБА_1, дов. від 05.03.2010р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2»,

04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс»,

56000, Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 58,

адреса для листування:

50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 40,

про стягнення боргу, -

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс»,

56000, Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 58,

адреса для листування:

50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 40,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2»,

04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5,

про визнання недійсними п. 4.9 договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р. та п. 6.1 6.2 загальних умов фінансового лізингу (додатку № 4 до Договору № L2623-06/08 від 11.06.2008р., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2»(далі позивач) звернулося до господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс»(далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 21 345 грн. 81 коп. за невиконання умов договору № L2623-06/08 від 11.06.2008р. та судових витрат по справі.

09.03.2010р. за вх. № 2983 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за невиконання договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р. у сумі 21 870 грн. 84 коп.; пеню - 636 грн. 54 коп.; суму інфляційних витрат - 332 грн. 30 коп.; 3% річних - 93 грн. 15 коп. та судові витрати по справі.

11.03.2010р. за вх. № 815 від відповідача надійшов зустрічний позов, в якому він просив суд визнати недійсними п. 4.9 договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., укладеного між ним та позивачем, та п. 6.1 6.2 загальних умов фінансового лізингу (додатку № 4 до Договору № L2623-06/08 від 11.06.2008р.), стягнути судові витрати з позивача.

Ухвалою суду від 11.03.2010р. зустрічний позов прийнято для спільного розгляду с первісним позовом.

У судове засідання представник позивача не зявився, суду надав відзив на зустрічний позов відповідача, в якому просив суд відмовити в його задоволенні та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача підтримав зустрічний позов, суду пояснив, що позивач, який є лізингодавцем за договором фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., в порушення вимог ст. ст. 203, 509, 524, 525, 526, 632 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 188, 189, 192 Господарського кодексу України, на власний розсуд в односторонньому порядку змінив ціну договору фінансового лізингу, чим порушив принципи добросовісності, розумності та справедливості. Просив в задоволенні первісного позову позивачу відмовити, оскільки заборгованість по основному боргу у сумі 21 870 грн. 84 коп. сплачена повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача за зустрічним позовом, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11.06.2008р. між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № L2623-06/08 (далі Договір), яким позивач (лізингодавець) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) № Р 2623-06/08 від 11.06.2008р. (далі Договір купівлі-продажу) зобовязався придбати у власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (додаток № 2 до Договору), а відповідач (лізингоодержувач) прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах Договору.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу предмет лізингу: жатку для прямого зрізу соняшнику Bicchi (2008 року випуску, нова), що підтверджується Актом приймання-передачі предмета лізингу від 30.07.2008р.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що вартість предмета лізингу становить 210 432 грн. (в тому числі 20% ПДВ).

Відповідно до п. 4.1 Договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу та комісію лізингодавця.

Відповідно до п. 4.6 Договору до складу комісії в повному обсязі включаються винагорода лізингодавця, компенсація відсотків за фінансування придбання предмета лізингу за Договором купівлі - продажу та витрати лізингодавця, які виникли в період дії Договору та повязані з ним. Лізингоодержувач щомісячно сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу за Договором купівлі-продажу в розмірі подвійної облікової ставки НацБанку України, що діяла в період, за який нараховуються такі відсотки, від фактичної суми фінансування. Нарахування зазначених в цьому пункті Договору відсотків здійснюється за період з дня виконання лізингодавцем по фінансуванню придбання предмета лізингу до настання першого періоду лізингу, визначеного згідно п. 5.4 Загальних умов.

Згідно п. п. 4.7, 4.9 Договору оплата всіх лізингових платежів (авансового та поточних), зазначених в розділі 4 Договору, здійснюється лізингоодержувачем в національній валюті України гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця; для розрахунку розміру лізингових платежів у гривні сторони обрали валюту долари США. При цьому всі визначені Договором платежі, за виключенням компенсації відсотків за фінансування придбання предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує за правилами, наведеними в графіку (Додаток 1 до Договору).

Згідно п. п. 5.1, 5.3 Договору за несвоєчасну сплату будь-якого платежу (його частини) за Договором лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з пятого дня прострочення виконання грошового зобовязання; у випадку, якщо у встановлений лізингодавцем або умовами Договору строк предмет лізингу, а також документи та приналежності, що є його невідємною частиною, не передані (повернуті) лізингодавцю, то лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості предмета лізингу за кожний день прострочення передачі предмета лізингу та/або документів.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. п. 6.1, 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3, 6.1.4, 6.1.5, 6.2 Додатку № 4 до Договору лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись): у випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки USD LIBOR на період 1 місяць (якщо в п. 4.9 Договору сторони обрали валюту долари США) розмір комісії змінюється пропорційно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу; у випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обовязкових платежів, повязаних з предметом лізингу та/або виконанням лізингодавцем своїх обовязків за Договором; у разі перевищення розміру комісії лізингодавця за Договором над подвійною обліковою ставкою Національного банку України, встановленою на день нарахування такої комісії за період, який минув з дня нарахування попереднього лізингового платежу за Договором, розраховану від вартості предмета лізингу, комісія у складі лізингового платежу підлягає збільшенню на суму, яка дорівнює розміру ПДВ за ставкою 20%, нарахованому на таке перевищення; у випадку зміни на день складання рахунку за відповідний лізинговий період, встановленого Національним банком України курсу гривні до зазначеної в п. 4.9 Договору валюти по відношенню до визначеного в п. 2 графіку курсу, лізингові платежі змінюються пропорційно зміні курсу гривні до такої визначеної в Договорі валюти; в інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії Договору та повязані з ним; змінений за правилами п. 6.1 Додатку № 4 до Договору розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 216 ГК України за правопорушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Правочини щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється у письмовій формі (п. 1 ст. 547 ЦК України).

У відповідності п. 5.1. договору фінансового лізингу, за несвоєчасну будь-якого платежу (його частини) за Договором Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, починаючи з пятого дня прострочення виконання грошового зобовязання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нарахована пеня за не виконання договірних зобовязань. Розмір пені відповідача за прострочені платежі за Договором фінансового лізингу за розрахунками позивача становить 636 грн. 54 коп.

Також позивач на підставі статті 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 332 грн. 30 коп. збитків від інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми 93 грн. 15 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем сплачено в повному обсязі основний борг у сумі 21870 грн.84 коп. (а.с. 58-60), тому провадження в цій частині слід припинити на підставі ч.1-1 ст.80 ГПК України.

Що стосується вимог зустрічного позову, то суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

При укладанні Договору сторони домовились, що лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів. У п. 4.9 Договору сторони обрали для розрахунку розміру лізингових платежів у гривні валюту долари США. При цьому всі визначені Договором платежі, за виключенням компенсації відсотків за фінансування придбання предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує за правилами, наведеними в графіку (Додаток 1 до Договору).

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. П. 3 цієї ж статті передбачає, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміна (індексація) розміру плати за користування майном.

Стаття 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»передбачає, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг»предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

В порядку ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частиною 2 статті 189 ГК України встановлено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна визначається у договорі у гривнях.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Таким чином, позивач та відповідач в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору лізингу, договір відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом

Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

З наведених норм вбачається, що чинне законодавство України не забороняє сторонам при визначенні грошового зобов'язання використовувати як грошовий еквівалент іноземну валюту, при цьому порядок визначення сум, що підлягають сплаті у гривнях сторони можуть визначити у договорі.

У Розділі 6 Додатку № 4 до Договору фінансового лізингу № № L2623-06/08 від 11.06.2008р. сторони визначили порядок зміни лізингового платежу в гривнях залежно від зміни курсу гривні до долару США, а також ставки USD LIBOR за період 1 місяць.

Судом не можуть бути задоволені зустрічні позовні вимоги з посиланням на ст. 189 ГК України та п.1 абз. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. з наступних підстав.

Відповідно до ст. 189 ГК України ціна (тариф) у цьому Кодексі є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб'єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Як вбачається з умов укладеного договору, всі лізингові платежі визначені та здійснюються у гривнях, що не суперечить положенням ст. 189 ГК України.

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. № 1998 формування, встановлення та застосування суб'єктами підприємництва вільних цін на території України здійснюється виключно у національній грошовій одиниці. Вважати під час формування цін обґрунтованим врахування витрат у доларовому еквіваленті лише в частині імпортної складової структури ціни. Спірні умови договору, якими встановлюється порядок зміни лізингових платежів не суперечать п.1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, оскільки предметом та підставами даного спору не є обґрунтованість розміру лізингових платежів.

Суд також не вбачає підстав для визнання недійсним п. 4.9 Договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., п. 6.1-6.2 Загальних умов фінансового лізингу Додатку № 4 до Договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р. з посиланням на ст. ст. 203, 207, 215, 217 ЦК України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 202, ч. 2 ст.203, 205, 207, 237 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9 угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. При цьому суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання недійсним п. 4.9 договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., п. 6.1 6.2 Додатку № 4 до Договору фінансового лізингу L2623-06/08 від 11.06.2008р. необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що підстави, встановлені статтею 203 ЦК України та статтею 207 ГК України, для визнання недійсним п. 4.9 договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., п. 6.1 6.2 Додатку № 4 до Договору фінансового лізингу L2623-06/08 від 11.06.2008р. відсутні, а спірні п. 4.9 договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., п. 6.1 6.2 Додатку № 4 до Договору фінансового лізингу L2623-06/08 від 11.06.2008р. є дійсними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

За вказаних обставин суд вважає, що спірні п. 4.9 договору фінансового лізингу № L2623-06/08 від 11.06.2008р., п. 6.1 6.2 Додатку № 4 до Договору фінансового лізингу L2623-06/08 від 11.06.2008р. не суперечать нормам ст. ст. 533, 632 ЦК України, тому у зустрічному позові належить відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2»в частині стягнення основного боргу у сумі 21870 грн. 84 коп. з товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс»припинити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» (56000, Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 58; адреса для листування: 50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 40; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2»(04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5; ) 636 грн. 54 коп. пені; суму інфляційних нарахувань - 332 грн. 30 коп.; 93 грн. 15 коп. - 3% річних; 372 грн. 36 коп. держмита; 236 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічної позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Т.М.Давченко