ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.11.10 № 13/379/06-АП

суддя Серкіз В.Г.

За позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до: Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 15.12.2004р. №/2003

За участю прокурора Запорізької області

Суддя В.Г. Серкіз

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2довіреність №379від23.04.08
Від відповідача: ОСОБА_3довіреність №4885/10/10від10.08.10
Прокурор:ОСОБА_4посвідчення №84від30.04.10

Розглядається позовна заява Приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 15.12.2004р. №/2003.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 15.12.2004р. №/2003.

Відповідач проти позову заперечив. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що акт перевірки складено у порядку передбаченому чинним законодавством, а прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення відповідає фактичним обставинам та підстави для їх скасування відсутні, просив у задоволенні позову відмовити.

Прокурор підтримав заперечення надані відповідачем та просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін та прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.1995 року ОСОБА_1 зареєстрований Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради як суб'єкт підприємницької діяльності без створення юридичної особи. У 1995 році його взято на облік як платника податків у ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя. 07.10.1997 року позивачем отримано свідоцтво платника податку на додану вартість №64240868.

15.12.2004 року головним податковим ревізором-інспектором УДП УПМ ДПА у Запорізькій області ОСОБА_5 проведено позапланову документальну перевірку господарської діяльності позивача за період з 01.08.2004 року по 31.10.2004 року з питання правильності обчислення та сплати до бюджету податку на додану вартість.

За результатами цього складено ОСОБА_3 від 15.12.2004 року №7/26-22/09/НОМЕР_1 Про результати позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з питання правильності обчислення та сплати до бюджету податку на додану вартість приватним підприємцем ОСОБА_1, код НОМЕР_1 за період з 01.08.2004р. по 31.10.2004р., згідно висновків якого встановлено порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. Про податок на додану вартість, що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 411 821,00 грн.

На підставі зазначеного ОСОБА_3 перевірки керівником ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя було винесене податкове повідомлення-рішення від 15.12.2004р. №/2003, яким визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 695 861,60 грн.

18.10.2006 року до господарського суду Запорізької області звернувся приватний підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 15.12.2004р. №/2003.

19.10.2006р. порушено провадження у справі.

15.03.2007р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 (який є позивачем у цій справі) за ст. 212 ч. 3 КК України, що розглядалась Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2009р., який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.07.2009 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 212 ч. 1 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу 6800 грн. у дохід держави. На підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності.

В описовій частині вказаного вироку, зокрема, зазначено:

«Заключением судебно-экономической экспертизы № 922 от 01.06.2007 года о том, что выводы акта проверки ГНА в Запорожской области № 7/26-22/09/НОМЕР_1 от 15.12.2004 года о доначислении ЧП ОСОБА_6 за август-октябрь 2004 года налога на добавленную стоимость в сумме 411 821 грн. не подтверждается. Сумма НДС, рассчитанная экспертом в объеме предоставленных на исследование документов, а именно налоговых накладных за период с 01.08.2004 года по 31.10.2004 года составляет 102 801 грн.(т. 3 л.д.19-51)

Частично актом проверки ГНА в Запорожской области № 7/26-22/09/НОМЕР_1 от 15.12.2004 года о занижении ЧП ОСОБА_6 в августе-октябре 2004 года НДС на сумму 102 801 грн.(т.1 л.д. 9-11)

Допрошенная в судебном заседании государственный инспектор-ревизор ОСОБА_7 пояснила, что проверку ЧП Ипатько она проводила 15.12.2004 года. ОСОБА_6 при проверке не присутствовал, хотя она об этом указала в акте. Документы у ОСОБА_6 ею не запрашивались, хотя об также указано в акте. Документы ей предоставили работники налоговой милиции и по ним она проводила проверку. Почему экспертом указана меньшая сумма НД, пояснить не может.

Из заключения судебно-экономической экспертизы № 922 от 01.06.2007 года видно, что в акте ГНА в Запорожской области № 7/26-22/09/НОМЕР_1 от 15.12.2004 года указано о занижении ЧП ОСОБА_6 НДС на сумму 411 821 грн. При определении сумм налогового кредита по налогу сумм налогового кредита по налогу на добавленную стоимость ЧП ОСОБА_6 в августе-октябре 2004 года экспертом были исследованы налоговые накладные и налоговые декларации и сделан вывод о том, что ЧП ОСОБА_6 занижена сумма НДС на 102 801 грн. Причину расхождения установить невозможно, поскольку эксперту не предоставлена книга учета приобретения товаров (работ-услуг) ЧП ОСОБА_6 (т.3 л.д.23-25).

В той же час, представник позивача у судовому засіданні наполіг на задоволенні позову у повному обсязі у звязку з порушеннями при проведенні перевірки та винесенні податкового повідомлення рішення чинного законодавства.

Доводи позивача щодо визнання нечинним податкового повідомлення рішення у повному обсязі суд вважає необґрунтованими з наступних підстав:

Як зазначено у позовної заяві (п. 3) водночас, існує низка податкових накладних за період 3-4 кварталу 2004 року, які не були досліджені податковим ревізором-інспектором, оскільки вони зберігалися не у позивача, а в іншому місці. За цей період позивач придбав товари та послуги у приватного підприємця ОСОБА_8 на суму 995 100,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 165 850,00 грн. Саме реалізацію цих товарів здійснював позивач у зазначеному періоді, але пропозиції від податкового органу про надання цих документів, що складались за перевіряємий період, йому не надходило. Але як сам позивач вказує у позовної заяві (п.1) 08.12.04 р., перед проведенням перевірки, позивачу було направлено запит за про необхідність "у 3-денний термін з дня отримання даного запиту надати копії документів, які підтверджують податкові зобов'язання та податковий кредит з податку на додану вартість при здійсненні підприємницької діяльності, необхідні пояснення з вказаного питання за період з 0.08. по 31.10.04р.", тобто ствердження позивача про не надходження пропозиції від податкового органу стосовно надання документів за вказаний період не вірно. Також у кінці акту існує запис ОСОБА_1 документов ФХД предоставить не могу. Тобто у позивача було можливість надати документи які, як він вважає, податковий орган не витребував, але документи не були надані.

Позивач окремо зазначив, що після одночасного вручення йому ОСОБА_3 перевірки і винесеного на його підставі податкового повідомлення-рішення, ним була ініційована процедура апеляційного оскарження. Зокрема, 27.12.2004р. позивачем були подані скарги на ім'я начальника ДШ у Заводському районі м.Запоріжжя з викладенням заперечень та наданням податкових накладних, які не були враховані при перевірці. Однак, даних про те, що відповідачем було вжито яких-небудь заходів з приводу заявлених заперечень немає. Таким чином, позивачем було ініційоване апеляційне оскарження висновків ОСОБА_3 перевірки і, відповідно, винесеного на його підставі повідомлення рішення, але процедуру апеляційного оскарження податковим органом безпідставно зупинено. Але , згідно заяви ОСОБА_1 він просить залишити без розгляду скаргу на податкове повідомлення - рішення №/2003 від 15.12.2004р. прийнятого на підставі акту перевірки № 7/26-22/09/НОМЕР_1 від 15.12.04р. Податкове повідомлення - рішення, що оскаржується, вручено позивачу 15.12.04р. особисто. Так як позивачем податкове повідомлення - рішення не оскаржувалось у строки які передбачені п. 5.2.4 п. 5 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", то станом на 25.12.05 р. відповідно до п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнана сумою податкового боргу платника податків. З цих підстав податковим органом здійснювались усі заходи погашення податкового боргу підприємця згідно Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Тобто, перша податкова вимога форми «Ф1»№ 1/154 була сформована 23.02.05р., друга податкова вимога № 2/315 від 29.03.05р. Податковим органом прийнято рішення № 1260 від 04.05.05р. "Про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів".

Згідно позовної заяви, позивач тривалий час не оскаржував зазначене рішення податкового органу, оскільки в ході його численних допитів, вилучень документів фінансово-господарської діяльності та затримань оригінал податкового повідомлення-рішення від 15.12.2004 року №/2003 був ним втрачений. На неодноразові прохання та листи про видачу дублікату цього повідомлення-рішення ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя та ДПА в Запорізькій області відмовили. 25.07.2006. позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з адміністративним позовом до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя про зобов'язання видати дублікат податкового рішення-повідомлення та відшкодування моральної шкоди. 26.07.2006р. суддею Господарського суду Запорізької області Гончаренко С.А. за результатами розгляду цих адміністративних матеріалів відкрито провадження в адміністративній справі, якій присвоєно №11/619/06-АП. 11.09.2006р. провадження в цій справі зупинено на двомісячний строк для примирення сторін. Однак, ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя в добровільному порядку видати дублікат податкового рішення-повідомлення відмовляється. Відповідно до вимог п.6.1 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ, передбачено, що у разі, коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання.

Додатком № 2 до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим Наказом ДПА України №247 від 27.05.2006р. передбачено, що податкове повідомлення рішення форми "Р" складається з корінця та самого податкового повідомлення.

Пунктами 4.5, 4.7 ст.4 вказаного Порядку передбачено, що відповідальна особа, визначена керівником податкового органу, у день отримання податкового повідомлення-рішення від структурного підрозділу, що його склав, надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення платнику податків. При цьому корінець податкового повідомлення-рішення залишається в податковому органі.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові, чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя за №/2003 від 15.12.2004р. в частині визначення суми податку у розмірі 522 050,45 грн., у тому числі за податку на додану вартість 309 020,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 213 030,45 грн.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Судові витрати присудити з Державного бюджету пропорційно до розміру позовних вимог.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова підготовлена у повному обсязі і підписана 03.11.2010р.

Суддя В.Г. Серкіз