ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2010 Справа № 7/1-ПД-09

Господарський суд Херсонської області у складі судді Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А., за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1- уповн. предст., дов. від 02.07.2010р.,

ОСОБА_2- уповн. предст., дов. від 02.08.2010р., ОСОБА_3- уповн. предст., дов. від 22.12.2009р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: ОСОБА_4- уповн. предст., дов від 07.05.2009р., ОСОБА_5- дов. від 14.09.2009р.

від третіх осіб: не з'явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Великолепетиський маслозавод", смт.Велика Лепетиха

до відповідача-1: Відкритого акціонерного товариства "Морський транспортний банк", м.Іллічівськ, Одеська область

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, с. Велика Знам'янка, Запорізька область

треті особи без самостійних вимог на стороні позивача:

- Великолепетиська міжрайонна державна податкова інспекція, смт.Велика Лепетиха

- Великолепетиська районна рада, смт.Велика Лепетиха

про визнання недійсним договору від 21.09.2006р. про відступлення прав за договором іпотеки

Про обставини справи зазначено в попередніх судових рішеннях у справі.

У справі здійснюється новий розгляд позову після скасування Вищим господарським судом України 26.08.2009р. судових рішень першої (від 13.02.2009р.) та апеляційної (від 22.04.2009р.) інстанцій.

Провадження у справі порушено за позовом про визнання недійсним договору від 21.09.2006р. про відступлення прав за договором іпотеки від 11.03.2005р.

За викладенням позовних вимог позивач вважає оспорюваний договір недійсним з таких підстав.

В день укладення оспорюваного договору - 21.09.2006р. відповідачі уклали ще й договір "про переведення боргу та відступлення права вимоги", на підставі якого відбулась заміна боржника за кредитним договором № 03/132-К від 02.03.2005р.: боржником стала ПП ОСОБА_6, раніше боржником було ВАТ "Великолепетиський маслозавод".

Платіжним дорученням №6 від 21.09.2006р. ПП ОСОБА_6 перерахувала на користь ВАТ "Великолепетиський маслозавод" 573900,68грн., внаслідок чого зобов'язання боржника у кредитних відносинах припинилися. Відповідно, припинилось і право банку щодо вимоги боргу.

Оскільки право вимоги перестало існувати, воно й не могло бути передано. Тому при відступленні права вимоги за договором іпотеки фактично не здійснювалось відступлення права вимоги за основним зобов'язанням, що є порушенням ч.1 ст.24 Закону України "Про іпотеку". За ст.3, 17 цього Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Оспорюваний договір порушує права позивача - власника предмету іпотеки.

Додатково в обґрунтування вимог представник позивача в поясненнях у судовому засіданні зазначив, що оспорюваний договір має бути визнаний недійсним і з огляду на його невідповідність законодавству, що регулює банківську діяльність, а саме: у ПП ОСОБА_6, яка стала учасником кредитних відносин, немає ліцензії на право здійснення банківської діяльності.

Треті особи письмово наводили судження про обґрунтованість вимог.

Відповідачі позов не визнали, навели заперечення проти позовних вимог, стверджуючи, що оспорюваний договір відповідає чинному законодавству.

Серед заперечень відповідачі повідомили, що вчинений в один день з оспорюваним договором договір про переведення боргу та відступлення права вимоги двічі змінювався - за додатковою угодою від 02.09.2008р. та за додатковою угодою від 09.08.2010р.

У справі є клопотання позивача про об'єднання в одне провадження цієї справи з іншою, де оспорюється угода про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006р.- зі справою № 14/202-ПД-09. Станом на час провадження у справі № 7/1-ПД-09 справи № 14/202-ПД-09 нема у провадженні господарського суду Херсонської області, тому клопотання задовольнити не можливо. Воно відхиляється судом.

У судовому засіданні 29.07.2010р. оголошувалась перерва до 9год. 30хв. 19.08.2010р., у судовому засіданні 19.08.2010р. - до 10год. 30хв. 20.08.2010р., у засіданні 20.08.2010р. об 11год. 04хв. до 12год. 00хв. 20.08.2010р.

С у д в с т а н о в и в:

02.03.2005р. між Акціонерним банком "Приватінвест" та Відкритим акціонерним товариством "Великолепетиський маслозавод" укладено кредитний договір № 03/132-К, предметом якого зазначено надання банком маслозаводу кредиту в сумі 500тис.грн. під проценти у розмірі 23% річних (копія договору на а.с.10, 11 т.1).

В числі видів забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором № 03/132-К від 02.03.2005р. була іпотека: за договором іпотеки від 11.03.2005р. (копія на а.с.12-15 т.1) ВАТ "Великолепетиський маслозавод" як іпотекодавець надав АБ "Приватінвест" (іпотекодержателю) в іпотеку комплекс, будівлі та споруди, що знаходяться по вул. Дімітрова, 50 у смт. Велика Лепетиха і включають в себе: маслоцех, цільномолочний цех, маслоцех, лабораторія - літ. А, А1, А2, А3; прибудова з ґанком, прибудова, лабораторія, прибудова -літ. а, а1, а2, а3, а - 4853,1 кв.м; підвал -літ. А- 233,2 кв.м; прохідна з тамбуром та ґанками - літ. Б, б, б1, б2; адмінбудівля з прибудовою та ґанком - літ. Г, г, г1- 207,6 кв.м; котельня - літ.Е - 118,9 кв.м; компресорна - літ.Ж, І, К. Л -53,2 кв.м;будівля мийки - літ.Є- 50,8 кв.м; склад - майстерня а ґанком - літ. П, п - 79,8 кв.м; автогараж - літ. Р. С - 170,6кв.м; склад з входом в підвал - літ.Ц; склад ПММ - літ. під. Ц; склад - літ.Ф - 70,2 кв.м; вбиральня літ.Д; вбиральня - літ.Х; навіси - літ.З, М, Н, Щ, Ю, Я; сарай - літ.О; склад - літ.Т - 13,5 кв.м; склад з ґанком - літ.У -71,8 кв.м; трансформаторна - літ.Ч; огорожі та споруди - №1-18.

07.10.2005р. між АБ "Приватінвест" та ВАТ "Морський транспортний банк" укладено договір про заміну кредитора в зобов'язанні ( а.с.35-36 т.3), за яким АБ "Приватінвест" відступив ВАТ "Морський транспортний банк" право вимоги щодо боргу ВАТ "Великолепетиський маслозавод", відсотків, інших нарахувань у відносинах за названим кредитним договором № 03/132-К від 02.03.2005р.

Поряд з названим договором від 07.10.2005р. про заміну кредитора в зобов'язанні його учасники - АБ "Приватінвест" та ВАТ "Морський транспортний банк" в цей же день - 07.10.2005р. уклали договір про відступлення прав за іпотечним договором. За цим договором АБ "Приватінвест" відступив у повному обсязі Морському транспортному банку права іпотекодержателя за названим іпотечним договором від 11.03.2005р. (копія договору від 07.10.2005р. про відступлення прав за іпотечним договором на а.с.39 т.3).

Згодом, вже 21.09.2006р. ВАТ "Морський транспортний банк" та фізична особа-підприємець ОСОБА_6 уклали договір про переведення боргу та відступлення права вимоги (копія на а.с.16 т.1) та договір про відступлення прав за договором іпотеки.

За позовом у цій справі оспорюється останній - договір про відступлення прав за договором іпотеки, укладений 21.09.2006р. між ВАТ "Морський транспортний банк" та ФОП ОСОБА_6 (копія на а.с.27 т.1). За цим договором ВАТ "Морський транспортний банк" у зв'язку з названою угодою про переведення боргу та відступлення вимоги від 21.09.2006р. (дату цієї угоди за викладенням договору про відступлення прав за договором іпотеки помилково зазначено як 20.09.2006р., а не 21.09.2006р.), отримавши раніше, як вже зазначено, від АБ "Приватінвест" права кредитора та іпотекодержателя, відступив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 права іпотекодержателя за згаданим договором іпотеки від 11.03.2005р. До переданих, в числі інших, зазначені права на звернення стягнення на предмет іпотеки, право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в порядку та обсязі, зазначених законодавством України та іпотечним договором. Пунктом 26 іпотечного договору від 11.03.2005р. "Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст.36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки;

- продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, для чого іпотекодавцем надано іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на розсуду іпотекодержателя зі здійсненням необхідних дій від імені іпотекодавця.

Редакцію договору від 21.09.2006р. "про переведення боргу та відступлення права вимоги", щодо якого оспорюваний у цій справі договір від 21.09.2006р. "про відступлення прав за договором іпотеки" є похідним, його учасники двічі змінювали:

- додатковою угодою від 02.09.2008р., якою договір додано пунктами 4.1 та 4.2 щодо прав цесіонарія (копія цієї угоди на а.с.14 т.4);

- додатковою угодою від 09.08.2010р. (копія на а.с.98 т.4), якою змінили назву договору на "Угода про відступлення права вимоги" та виклали в новій редакції п.1,2,3 договору.

Позов про визнання недійсним договору від 21.09.2006р. про відступлення прав за договором іпотеки як такого, що суперечить законам, задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. За ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

До підстав недійсності правочину згідно зі ст.215 ЦК України віднесено недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 ЦК України, - щодо відповідності правочину Цивільному Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства.

У стверджуваних позивачем обставинах, кваліфікаціях, оцінках, суд не вбачає порушень вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, які були б підставами для визнання недійсним оспорюваного за позовом договору.

Відповідно до гл. 18 "Визначення та обчислення строків" ЦК України (ст.251-255) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може визначатися роками, місяцями, днями або годинами. У спірних відносинах, виходячи зі змісту кредитного договору, має значення перебіг строку в днях, а не годинах (зокрема в розділі № 4 кредитного договору № 03/132-К від 02.03.2005р. мова йде про дати списання коштів, погашення кредиту).

21.09.2006р. між ВАТ "Морський транспортний банк" та ФОП ОСОБА_6 укладено два названі договори: оспорюваний "про відступлення прав за договором іпотеки" та договір, первинна назва якого "про переведення боргу та відступлення права вимоги" 09.08.2010р. змінена на "угода про відступлення права вимоги".

В цей же день 21.09.2006р., як елемент відношень, відбувся платіж ФОП ОСОБА_6 на користь ВАТ "Морський транспортний банк" 573900,68грн. за платіжним дорученням № 6 (копія на а.с.62 т.3) із зазначенням в якості призначення платежу "плата згідно угоди про переведення боргу від 21.09.2006р. без ПДВ". Листом-повідомленням від 09.08.2010р. (копія на а.с.105 т. 4) на адресу ВАТ "Морський транспортний банк" ФОП ОСОБА_6 вказала, що призначення платежу за платіжним дорученням № 6 від 21.09.2006р. викладено з помилкою, виправила це призначення на "Плата згідно угоди про відступлення права вимоги від 21.09.2006р."

Відповідність законодавству виконання договору у відмінності від відповідності законодавству договору не впливає на дійсність, законність договору. Наявність можливих порушень при виконанні договору не є підставою вважати недійсним договір.

Підстави заміни кредитора у зобов'язанні, вимоги до такої заміни, порядок заміни визначені ст. 512-519 ЦК України.

Сплата новим кредитором ОСОБА_6 на користь попереднього кредитора ВАТ "Морський транспортний банк" коштів за платіжним дорученням № 6 від 21.09.2006р. є елементом виконання, реалізації домовленостей між цими суб'єктами у зв'язку з відступленням права вимоги; з відступленням вимоги ФОП ОСОБА_6 стала новим кредитором у кредитних відносинах, цей її статус не змінився зі сплатою в цей же день укладення договору коштів на користь банку. Ця сплата коштів - поза межами власне інституту відступлення права вимоги (ст. 512-519 ЦК України), але в межах домовленості банку та ФОП ОСОБА_6, яка відбулась у зв'язку з цим відступленням як права вимоги, так і похідних прав за договором іпотеки.

Платіж вчинювався ФОП ОСОБА_6 не замість боржника.

Викладення відповідачами за первинною редакцією угоди про відступлення права вимоги від 21.09.2006р. (тоді вона ще мала назву "угода про переведення боргу та відступлення права вимоги") поряд з власне домовленостями про відступлення права вимоги ще й таких, що не відносяться до природи інституту відступлення права вимоги досягнутих домовленостей про те, що у зв'язку з відступленням права вимоги ФОП ОСОБА_6 сплачує банку кошти, не свідчить ні про невідповідність відступлення вимоги нормам про заміну осіб в зобов'язаннях, ні про невідповідність законодавству таких, що були викладеними з 21.09.2006р. по 09.08.2008р. в угоді від 21.09.2006р. про відступлення права вимоги умов про сплату коштів ФОП ОСОБА_6 на користь ВАТ "Морський транспортний банк" (в теперішній час ці умови за названою угодою від 09.08.2010р. з договору про відступлення права вимоги від 21.09.2006р. виключені).

Таким чином, суд не оцінює вчинений названий платіж ФОП ОСОБА_6 від 21.09.2006р. за платіжним дорученням № 6 як такий, що припинив зобов'язання ВАТ "Великолепетиський маслозавод" за кредитним договором: ВАТ "Великолепетиський маслозавод" за відступленням права вимоги від 21.06.2010р. у кредитних відносинах залишилось зі статусом боржника, але боржника перед новим кредитором - ФОП ОСОБА_6

Згідно ч.5 ст.3 Закону "Про Іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Оскільки суд не встановив стверджуваного позивачем припинення його основного зобов'язання із вчиненням ФОП ОСОБА_6 платежу 21.09.2006р. за платіжним дорученням № 6, то й не має підстав вважати про припинення іпотеки, яка має похідний характер від зобов'язання.

Так як для боржника зобов'язання залишалось, змінювалась лише особа кредитора, суд не має підстав вважати, як це стверджує позивач, що відступлення права вимоги за фактичної відсутності цього права відбутися не могло, не відбулося.

Суд приймає до уваги, що пункт 2 договору про відступлення права вимоги і в редакції станом на 21.09.2006р., і в редакції зі змінами від 09.08.2010р. є викладенням змісту відступлення права вимоги, ним передбачено передачу права вимоги колишнім кредитором наступному кредитору.

З огляду на наведене, нема підстав вважати про стверджувані позивачем порушення законодавства про заміну осіб в зобов'язаннях та про іпотеку оспорюваним договором про відступлення прав за договором іпотеки, зокрема, про порушення ст. 512 ЦК України, ст.3, 17, 24 Закону України "Про Іпотеку".

До предмету дослідження у справі відноситься питання про відповідність оспорюваної угоди нормам про факторинг, банківську діяльність в площині:

- чи є спірні відносини факторингом, та, відповідно, чи вправі ФОП ОСОБА_6 за статусом бути учасником в таких відносинах;

- та чи може ФОП ОСОБА_6 мати статус кредитора у відносинах банківського кредиту та стадії спірної частини відносин.

До числа підстав заміни кредитора у зобов'язанні за ст.512 ЦК України віднесено передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), поряд з правонаступництвом, виконанням обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Судом не встановлено, щоб договором було встановлено заборону заміни кредитора у спірних відносинах.

Спірні відносини є відносинами відступлення права вимоги за договором іпотеки, які є похідними від відступлення права вимоги за кредитним зобов'язанням.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Оцінювані у справі спірні відносини при порівнянні їх з факторингом, нормами про факторинг не дають висновку про тотожність, напроти мають відмінності від факторингу, відповідно, факторингом не є.

ФОП ОСОБА_6 сплатила 21.09.2006р. гроші банку не за плату в розумінні наведеної ст.1077 ЦК України, оскільки майбутні майнові здобутки нового кредитора у кредитних відношеннях в т.ч. з врахуванням можливої реалізації видів забезпечення виконання, забезпечення зобов'язань, формально не є тою платою, про яку зазначено у наведеній ч.1 ст.1077 ЦК України.

Домовленості про плату, чи існування у спірних відносинах, вчинення плати, яка б свідчила про необхідність кваліфікації відносин як факторингу суд не встановив. Позивач та обидва відповідачі одностайно стверджують про відсутність елементів факторингу, не вважають спірні відносини відносинами факторингу.

Такою платою міг би бути лише обумовлений за договором розмір певного платежу, а не передана вимога при передачі грошей (платіжне доручення № 6 від 21.09.2006р.), але без плати за передачу грошей, про яку йде мова у ст.1077 ЦК України.

Судом не встановлено, щоб ФОП ОСОБА_6 мала право здійснювати факторингові операції, мала ліцензію на здійснення фінансових послуг відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг", що не позбавляє її права на участь у відносинах, які не кваліфікуються як факторинг.

Як за Законом України "Про банки та банківську діяльність" (ст.19, 47), так і за Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа (зокрема ч.3 ст.5 останнього закону).

ФОП ОСОБА_6 не є такою фінансовою установою та не має відповідної ліцензії, але у спірних відносинах вона й не надавала кредиту.

Ліцензія, як зазначено в названих законах, потрібна лише на видачу кредиту, на кредитування, але коли кредит вже виданий не заборонено заміну в зобов'язанні особи кредитора, що з належним статусом, ліцензією видала кредит, на іншу особу, яка таких статусу, ліцензії не має, але й кредиту видавати не буде, отримує на певній стадії кредитних відносин лише повноваження за відступленою вимогою щодо повернення вже виданого банком кредиту.

Відповідно, слід дійти висновку, про відсутність законодавчої заборони на заміну у кредитних відносинах кредитора після того як кредит вже видано, кредитування вчинено, на особу, що немає ліцензії на кредитування, видачу кредиту та не є фінансовою установою. Якщо це не заборонено у цивільних відносинах, то воно дозволено.

Відмовляючи у позові з наведених підстав, суд приймає до уваги ще й такі слушні заперечення відповідачів проти позову.

Раз статтями 512-519 ЦК України, які містять норми щодо заміни кредитора у зобов'язанні, не передбачено згоди боржника на заміну кредитора при відступленні вимоги, то слід вважати, що такою заміною не порушуються права боржника.

Суд також приймає до уваги, що не визнавались недійсними ні кредитний договір, ні договір іпотеки, ні правочини щодо попередньої заміни кредитора в зобов'язаннях - АБ "Приватінвест" на ВАТ "Морський транспортний банк".

Судом також прийнято до уваги, що судовим рішенням від 15.09.2009р. у справі № 14/167-ПД-09 відмовлено у позові ПП ОСОБА_6 до ВАТ "Морський транспортний банк" про визнання недійсною угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006р., рішення суду набрало законної сили (копія - на а.с. 124-125 т. 3). Підставою вимоги за позовом у цій справі були твердження про порушення оспорюваною угодою законодавства про виконання судових рішень.

Судові витрати у справі відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суддя В.В. Чернявський

Повне рішення складено

25.08.2010р.