ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.10 Справа № 12/168/10

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Юго-Восточная Торговая Компанія, м. Дніпропетровськ

Юридична адреса: 49100, м. Дніпропетровськ, вул.. Мандриківська, буд..220, кв.41

Поштова адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, а/с 643, Головпоштампт

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький завод напівфабрикатів, м. Запоріжжя

Юридична адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул..Північне шоссе, 27

Поштова адреса: 69076, м. Запоріжжя, вул.. Новобудов, 9

про стягнення 2 514,36 грн.

Суддя Владимиренко І.В.

Представники учасників:

від позивача ОСОБА_1 (директор), наказ №19 від 01.07.2007р.

від відповідача не зявився

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Юго-Восточная Торговая Компанія до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод напівфабрикатів за договором № 5 від 11.01.2010р. поставки про стягнення 2 537,12 грн., з яких 2436,66 грн. основного боргу, 68,90 грн. втрат від інфляції, 31,56 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.08.10р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 12/168/10 з призначенням судового засідання на 25.08.2010р.

Представник позивача в судовому засіданні 25.08.2010р. позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві від 21.07.2010р.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Згідно п. 3.6 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно витягу з ЄДР юридичних та фізичних осіб підприємців відповідач зареєстрований за адресою: 69006, м. Запоріжжя, вул..Північне шоссе, 27. За юридичною адресою відповідачу направлено ухвалу суду про порушення провадження у справі від 11.08.2010р., яка отримана відповідачем відповідно до поштового повідомлення 17.08.2010р. Таким чином, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Неявка відповідача чи його представника в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в попередній ухвалі суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобовязання не виконав, не скористався без поважних причин правом на захист своїх інтересів. Не надав суду відзив на позовну заяву чи доказів заперечення (при наявності таких), чи доказів виконання договірних зобовязань.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними доказами, яких достатньо для вирішення спору.

За клопотанням представника позивача судовий розгляд справи проводився без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 25.08.2010р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

11.01.2010 року між ТОВ Юго-Восточная Торговая Компанія (надалі позивач) та ТОВ Запорізький завод напівфабрикатів(надалі відповідач) укладено договір поставки № 5.

Відповідно до пп.1.1, 1.2 договору Позивач зобов'язується поставити и передати у власність Відповідача товар - відповідно до видаткових накладних, а Відповідач зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Відповідно до п.3.2. Договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця при передачі товару, що посвідчується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пп.5.1. договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару Відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача.

Відповідно до накладної №1129 від 27.01.2010р. та на підставі довіреності № 2701-01 від 27.01.2010р. відповідачу було поставлено товар на загальну суму 2 436,66 грн.

Крім того сума основного боргу підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

На адресу Відповідача надсилалися претензії № 179 від 29.04.10 р. та № 220 від 20.05.10 р. які відповідно до поштових повідомлень отримані Відповідачем 05.05.10 р. та 25.05.10 р.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що факт поставлення товару позивачем доведений зібраними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання вважається його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобовязань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Факт порушення відповідачем умов договору, доведений представником позивача у судовому засіданні. Вимоги позивача є законними та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2 436,66 грн. основного боргу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції у сумі 68,90 грн. та сума трьох процентів річних у розмірі 31,56 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Інший розмір відсотків договором не встановлений.

Судом у судовому засіданні перевірено правильність нарахування втрат від інфляції та встановлено, що при розрахунку позивачем не вірно розраховано індекс інфляції.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача втрат від інфляції за неналежне виконання грошових зобовязань та сума трьох процентів річних за договором є обґрунтованою, але розрахунок втрат від інфляції позивачем виконаний не вірно, стягненню підлягає сума втрат від інфляції у розмірі 46,14 грн.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод напівфабрикатів за договором № 5 від 11.01.2010р.основного боргу у розмірі 2 436,66 грн., трьох процентів річних у розмірі 31,56 грн. та втрат від інфляції у сумі 46,14 грн. документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати відносяться на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод напівфабрикатів (69006, м. Запоріжжя, вул..Північне шоссе, 27, р/р 0804 у філії Відділення ПАТ Промінвестбанк, МФО 313355, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юго-Восточная Торговая Компанія, м. Дніпропетровськ, вул.. Мандриківська, буд..220, кв.41, р/р 6201 в Цдо ТОВ СВЕДБАНК, МФО 300164, ) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн.. 66 коп. - основного боргу; втрат від інфляції 46 (сорок шість) грн.. 14 коп.; 3% річних у розмірі 31 (тридцять одна) грн.. 56 коп.; 101 (сто одна) грн.. 08 коп. - державного мита, 233 (двісті тридцять три) грн. 88 коп. витрат на сплату інформаційно технічного забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлене і підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 30.08.2010р.

Суддя І.В. Владимиренко

Суддя Владимиренко І.В.