Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

14 червня 2010 року Справа № 07/34-10

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Пушай В.І., суддів - Істоміної О.А. Плужник О.В.

при секретарі Казаковій О.І.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача не зявився

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх. № 1397Х3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 12.04.10 року по справі № 07/34-10

за позовом - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Київ

до - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

про стягнення 25041,39 грн., -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 25041,39 грн. заборгованості та судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару за договором № 06.05.19-1 від 19.05.06 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.04.10 року по справі № 07/34-10 (суддя Інте Т.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з обставинами, викладеними в рішенні не погодився, просив його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що воно винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як зазначає позивач у своїй скарзі 19.05.2006 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу № 06.05.19-1.

Відповідно до пункту 1.1 Договору продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупця (відповідача) товар (косметичну продукцію), а покупець зобов'язався прийняти товар для його подальшої реалізації в кількості та асортименті згідно накладних, які є невідємною частиною Договору, та своєчасно оплатити його вартість на умовах, визначених Договором.

22.05.2006 р. на виконання умов Договору позивачем було відвантажено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 24 613,13 грн., що підтверджується видатковими накладними від 22.05.2006 року б/н у кількості 5 штук.

На підставі пункту 8.2 Договору, 06.06.2006 р. відповідачем було повернуто позивачеві нереалізований товар, згідно накладних на повернення товару № 152/1, 152/2, 152/3, 152/4, 152/5 на загальну суму 16 747,41 грн.

06.06.2006 року в рамках Договору позивачем було відвантажено на користь відповідача, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 17175,67, що підтверджується видатковими накладними б/н від 06.06.2006 у кількості 5 штук.

Загалом, позивачем було відвантажено на користь відповідача товар на загальну суму 25041,39 грн. (17 175,67 грн. + (24 613,13 грн. - 16 747,41 грн.)

Відповідно до пункту 3.1 Договору, покупець проводить оплату реалізованого товару один раз на тиждень в сумі вартості товару, реалізованого за даний тиждень.

В кінці кожного календарного місяця покупець надає продавцю звітну відомість щодо кількості та вартості залишків товарів.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, у випадку нездійснення оплати за товар, реалізований протягом тижня, покупець вважається таким, що прострочив оплату. Факт несплати встановлюється на підставі місячної звітної відомості залишків продукції або на підставі інших документів, які містять інформацію щодо кількості і вартості реалізованих товарів, зокрема, акту інвентаризації залишків товару.

Згідно пункту 8.4 Договору, покупець зобов'язався в останній робочий день місяця надавати продавцю звітну відомість щодо залишків товару на складі та в торговому залі (залах).

Таким чином, договір укладено на умовах відстрочення платежу (по факту реалізації товару) з обов'язком покупця підтверджувати залишки товару звітними відомостями в кінці кожного місяця.

Відповідач, в порушення умов Договору, оплату одержаного товару жодного разу не здійснював, звітних відомостей щодо залишків нереалізованого товару не надавав, проведення інвентаризації всіляко уникав.

Відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки відсутні підтвердження наявності залишків товару, товар вважається реалізованим і підлягає оплаті відповідно до умов Договору.

З метою зменшення збитків, позивачем було запропоновано відповідачу повернути нереалізований товар з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 8.3 Договору, а саме: товари, які за час перебування у покупця втратили товарний вигляд або термін придатності яких на дату повернення становить 6 місяців і менше, не підлягають поверненню продавцю (лист від 28.12.2009 вих. №12/1).

В зв'язку з тим, що переговори з відповідачем не дали результату, листом від 29.12.2009 року вих. № 12/4 позивач повідомив відповідача про розірвання Договору та заявив вимогу про проведення повного розрахунку, згідно з п. 8.6 Договору, відповідно до якого: про розірвання договору сторона має попередити іншу сторону в письмовій формі не пізніше ніж за 60 днів. Протягом цього строку сторони зобов'язані провести повний розрахунок. Зі спливом цього строку Договір вважається розірваним.

Відповідач вказані листи отримав, про що свідчать його підписи на повідомленнях про вручення поштового відправлення, втім розрахунку за одержаний товар не здійснив, в зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідач свого представника в засідання судової не направив.

Враховуючи, що відповідач свого представника в судове засідання не направив та те, що для розгляду справи від відповідача необхідно витребувати додаткові докази та пояснення, судова колегія, керуючись ст.ст. 77; 99 ГПК України, -

ухвалила:

1. Розгляд апеляційної скарги відкласти на 12.07.2010 р., об 12-10 год., який відбудеться у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду, за адресою: м.Харків-61022, пр.Леніна, 5; зал судового засідання № 4 (кімн.108), 1-й поверх.

2.Відповідачу надати у судове засідання відзив на апеляційну скаргу, докази виконання умов договору.

Головуючий суддя Пушай В.І.

судді Істоміна О.А.

ОСОБА_4