ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2010 р. Справа № 16/683/08-НР

За первісним позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 54017, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1;

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, 54056, м. Миколаїв, пр.. Миру, 48, кв. 323, код НОМЕР_2;

про: стягнення 51 290,88 грн.

За зустрічним позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, 54056, м. Миколаїв, пр.. Миру, 48, кв. 323, код НОМЕР_2;

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 54017, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1;

про: визнання недійсним договору.

Суддя Ржепецький В.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: ОСОБА_3 довіреність № 278 від 13.04.2010р.

Від відповідача: ОСОБА_2

В судове засідання представники сторін зявились.

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

Встановив:

СПД - фізична особа ОСОБА_1 (далі - первісний позивач) звернувся у місцевий господарський суд Миколаївської області з позовом до СПД - фізичної особи ОСОБА_2 (далі первісний відповідач) про стягнення з останньої 51290,88 грн., у тому числі 41500 грн. заборгованості по орендній платі за користування приміщенням по договору оренди від 01.04.2008р. за період з квітня по 10 грудня 2008 року, 7470 грн. індексу інфляції від суми заборгованості, 1254,89 грн. три відсотки річних, а також 1034,95 грн. заборгованості за комунальні послуги і 31,04 грн. 3% річних від цієї суми, обґрунтовуючи свої позовні вимоги невиконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2008р. по сплаті орендної плати і комунальних послуг.

13.04.2010р. позивачем уточнено позовні вимоги. Як витікає з відповідної письмової заяви, він просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 41500,00грн., інфляційні витрати в розмірі 9839,00грн., 3% річних в розмірі 4281,47грн.

Відповідачем позов не визнано. 25.05.2010р. остання звернулась в господарський суд Миколаївської області із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору оренди від 01.04.2008р., яку ухвалою господарського суду від 25.05.2010р. залучено до спільного розгляду з первісним позовом у справі №16/683/08-НР.

Доводи зустрічного позову ґрунтуються на положеннях ч.ч. 1, 4 ст. 203, ст.ст. 215, 793-794 ЦК України та полягають в тому, що оскаржуваний договір не укладено у формі, визначеній законом та його зміст протирічить положенням ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами 01 квітня 2008 року укладено договір оренди нежитлового приміщення (згідно преамбули і розділу І (предмет договору), по якому Орендодавець (позивач) передає Орендарю (відповідачу) в оренду нежитлове приміщення загальною площею 55 кв.м у вигляді 2-х кабінетів, розташованого в будинку №42 по вул. Московський у м. Миколаєві, для здійснення підприємницької діяльності і розміщення офісу.

Строк оренди встановлений з 01.04.2008р. по 01.04.2010р. (тобто на два роки), договір вважається продовженим на той же строк, якщо ні одна із сторін за місяць до закінчення його дії не надасть обґрунтовану відмову від укладення договору (розділ 7 договору).

За користування орендованим приміщенням Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 100 грн. за квадратний метр щомісячно (п. 2.1 договору). Крім орендної плати Орендар щомісячно сплачує Орендодавцю авансові платежі за користування електроенергією, водозабезпеченням і каналізацією, а також в період опалювального сезону за опалення пропорціонально займаної площі відповідно виставленим рахункам-фактурам (п. 2.2 договору.)

Приміщення, яке передано в оренду відповідачу, належить на праві власності позивачу, як вбачається із пункту 1.1 договору оренди від 01.04.2008р. на підставі договору купівлі-продажі нерухомого майна від 25.12.2000р., що є у матеріалах справи, згідно якому позивач придбав його як житлову квартиру загальною площею 98,3 кв.м (а.с.21).

Таким чином, в користування по вказаному договору оренди було передане нерухоме майно (житлове приміщення) під використання як нежитлового приміщення, що суперечить ст.793 ЦК України, яка передбачає укладення договору найму будівлі або іншої споруди (нежитлового приміщення). Найм (оренда) житла передбачає глава 58 ЦК України.

Докази переобладнання орендованого житлового приміщення в нежитлове у матеріалах справи відсутні. Натомість, технічний паспорт, який міститься в справі (а.с. 22) свідчить про те, що орендоване приміщення є житловим.

Згідно ч.6 ст.283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Таким чином, зміст договору оренди від 01.04.2008р. суперечить нормам ЦК України, якими врегульовано правовідносини сторін, в які останні вступили, уклавши договір оренди.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З наведеного витікає, що доводи, покладені в основу зустрічної позовної заяви знайшли часткове підтвердження в процесі розгляду справи.

Доводи стосовно необхідності укладення договору в нотаріальній формі та його державної реєстрації судом не приймаються, оскільки є наслідком помилкового тлумачення зустрічним позивачем положень договору стосовно строку його дії та, як наслідок, необґрунтованого застосування до правовідносин сторін норм ст.ст. 793, 794 ЦК України.

При цьому судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як витікає матеріалів справи (а.с. 6) та зазначається касаційною інстанцією у цій справі, спірний договір укладено на 2 (два) роки, що не передбачає застосування правил щодо форми договору, передбачених ст.ст. 793, 794 ЦК України.

З урахуванням наведеного та вимог, передбачених вказаними статтями цього Кодексу, договір оренди приміщення від 01 квітня 2008 року, укладеного між позивачем і відповідачем, слід визнати недійсним.

Зазначене виключає задоволення первісного позову у справі, оскільки, згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди, укладений 01.04.2008р. між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (54017, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (54056, м. Миколаїв, пр.. Миру, 48, кв. 323, код НОМЕР_2).

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (54017, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (54056, м. Миколаїв, пр.. Миру, 48, кв. 323, код НОМЕР_2) 85,00грн. державного мита та 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Суддя В.О.Ржепецький