ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.10 Справа № 18/192/10

Суддя Носівець В.В.

за позовом прокурора Жовтневого району міста Запоріжжя (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 74) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, в особі:

1. Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206);

2. концерну Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-а)

до приватного підприємця ОСОБА_1 (69034, АДРЕСА_1)

про стягнення 4 341,55 грн.

суддя Носівець В.В.

За участю представників:

від позивача 1 не зявився;

від позивача 2 ОСОБА_2, довіреність № 32 від 04.01.2010 р.;

від відповідача не зявився;

від прокуратури не зявився;

05.07.2010 р. до господарського суду Запорізької області звернувся прокурор Жовтневого району міста Запоріжжя з позовною заявою в порядку ст. 2 ГПК України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, в особі Запорізької міської ради та концерну Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району до приватного підприємця ОСОБА_1 (ПП ОСОБА_1Є.) про стягнення 4 341,55 грн. основного боргу за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 586 від 01.10.2003 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.07.2010 р. порушено провадження у справі № 18/192/10, судове засідання призначено на 22.07.2010 р., у прокурора та сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідач в судове засідання 22.07.2010 р. не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувані ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки суд не попереджав.

Про дату, час та місце розгляду справи № 18/192/10 відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду про порушення провадження у справі, яка отримана особисто відповідачем 09.07.2010 р., про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення № 7455208.

Представник позивач 1 та представник прокуратури в судове засідання 22.07.2010 р. також не прибули, про поважність причин неявки суд не попередили. Про дату, час та місце розгляду справи позивач 1 та прокуратура Жовтневого району міста Запоріжжя були повідомлені належним чином.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України (з наступними змінами та доповненнями) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю прокурора, позивача 1 та відповідача.

В судовому засіданні 22.07.2010 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, за погодженням з представником позивача 2, вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача 2 розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Заявлені прокурором вимоги ґрунтуються на ст.ст. 526, 530, 538, 549, 625, 629, 785 ЦК України і полягають в тому, що 01.10.2003 р. позивачем 2 та відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 586, за умовами якого позивач зобовязався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах згідно п. 1.3 договору, а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію разом з витратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі відповідача, за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Відповідно до положень договору постачання відповідачу теплової енергії здійснювалося на нежитлове приміщення для розміщення офісу АДРЕСА_2. Вартість теплової енергії, яка постачалася відповідачу, на виконання умов договору, у вересні 2009 року травні 2010 року склала 4 341,55 грн. Факт надання послуг з постачання теплової енергії підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за спірний період. Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період відповідачем у термін, встановлений п. 6.3 договору, підписані не були, але враховуючи положення зазначеного договору вважаються погодженими і є підставою для проведення розрахунків за спірний період. Вартість наданих послуг по постачанню теплової енергії, станом на час вирішення справи в судовому засіданні, відповідачем не оплачена. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе за умовами договору № 586 від 01.10.2003 р. зобовязання та вимоги чинного законодавства. Враховуючи викладене та норми чинного законодавства, прокурор просив суд позов задовольнити та стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь концерну Міські теплові мережі 4 341,55 грн. основного боргу.

Представник позивача 2 повністю підтримав доводи прокурора та просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених в позові прокурора.

Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача 2, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерном Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району (позивачем 2) та ПП ОСОБА_3 (відповідачем) 01.10.2003 р. укладений Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 586 (далі за текстом Договір).

За умовами Договору позивач 2 (енергопостачальна організація) зобовязався постачати відповідачу (споживачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно п. 1.3 Договору, а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію разом з витратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі відповідача, за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором.

Відповідно до преамбули Договору постачання відповідачу теплової енергії здійснювалося на нежитлове приміщення для розміщення офісу АДРЕСА_3.

Пунктом 10.1 сторони узгодили, що Договір набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01.10.2003 р. по 30.09.2008 р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Отже, враховуючі зазначені положення Договору, його дія, на час розгляду спору судом, є пролонгованою.

Відповідно до п. 2.2 Договору теплова енергія постачається відповідачу у вигляді гарячої води на опалення та вентиляцію в період опалювального сезону та гаряче водопостачання протягом року.

Згідно з положеннями розділу 6 Договору позивач 2 після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає відповідачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Відповідач зобовязаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його позивачу (пункт 6.3 Договору).

Розрахунок кількості теплової енергії, яка відпущена відповідачу, проводиться на підставі показань розрахункових приладів обліку з урахуванням втрат, або розрахунковим способом при відсутності приладів обліку (пункт 6.4 Договору).

Пунктами 6.1, 6.2, 6.5 та 6.7 Договору передбачено, що розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі в національній грошовій одиниці (гривні) відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач зобовязаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок позивача 2 суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію. Сторони щоквартально з ініціативи позивача 2 проводять звірку взаємних розрахунків за фактично спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки для визначення заборгованості.

У відповідності до п. 1.9 Договору тарифи для розрахунків між позивачем та відповідачем встановлюються відповідними органами влади згідно діючого законодавства. Вартість теплової енергії на момент складання договору, згідно розпорядження голови облдержадміністрації № 217/3 від 25.07.2002 р. становить з ПДВ 70,00 грн. за 1 Гкал для підприємств, установ та організацій (опалення та підігрів).

Відповідно до пункту 3.2.2 Договору відповідач зобовязався виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно рахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом 6 Договору.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору, на виконання умов Договору за період з вересня 2009 року по травень 2010 року включно позивачем 2 надані відповідачу, обумовлені Договором, послуги по постачанню теплової енергії на загальну суму 4 341,55 грн. Факт надання цих послуг підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за спірний період. Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період відповідачем у термін, встановлений п. 6.3 Договору, підписані не були (відмова від підпису), але, враховуючи положення Договору, вважаються погодженими і є підставою для проведення розрахунків за спірний період. (Оригінали зазначених документів досліджувалися судом в судовому засіданні, належним чином посвідчені копії залучені до матеріалів справи).

У звязку із цим, враховуючи приписи п. п. 6.1, 6.2, 6.5 та 6.6 Договору, позивачем відповідачу були виставлені рахунки на оплату наданих послуг за спірний період на загальну суму 4 341,55 грн.

Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки за спірний період були направлені за адресою відповідача, вказаною у Договорі, та ним отримані, у підтвердження чого позивачем надано суду реєстри на відправлення кореспонденції за спірний період, скріпленні відбитками календарного штемпелю відділення звязку за відповідну дату.

Стаття 714 ЦК України передбачає, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання за Договором виконав належним чином, якісно і у повному обсязі.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобовязаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідач плату за спожиту теплову енергію згідно Договору № 586 від 01.10.2003 р. за спірний період не здійснив. Отже, відповідач взяті на себе зобовязання згідно умов Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 586 від 01.10.2003 р. належним чином та в повному обсязі не виконав.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідач оплату за поставлену йому теплову енергію в сумі 4 341,55 грн. не здійснив, факт наявності заборгованості відповідача перед концерном Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району у розмірі 4 341,55 грн. підтверджується фактичними обставинами та матеріалами справи.

На день розгляду спору в судовому засіданні відповідач оплату поставленої теплової енергії в повному обсязі не довів.

У звязку із несплатою відповідачем, суми боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 4 341,55 грн. прокурор Жовтневого району міста Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах концерну Міські теплові мережі за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів із позовною заявою.

Відповідно до вимог ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру підставою представництва у суду інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Враховуючи зазначене, вимога прокурора, заявлена в інтересах концерну Міські теплові мережі, про стягнення з відповідача 4 341,55 грн. основного боргу за поставлену теплову енергію є документально підтвердженою, обґрунтованою, заснованою на законі та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги прокурора Жовтневого району міста Запоріжжя заявленої в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради, то суд зазначає, що згідно із ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовом прокурора, який звертається до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009 року (п. 3) визначено, що органи місцевого самоврядування, не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і Законах України.

Судом розглядалися господарські відносини, які склалися між концерном Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Жовтневого району та приватни підприємцем ОСОБА_1 на підставі Договору № 586 від 01.10.2003 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді. Запорізька міська рада не є стороною у вказаному договорі, таким чином, який саме обовязок покладено державою на Запорізьку міську раду щодо здійснення діяльності у відповідних правовідносинах постачання теплової енергії в гарячій воді приватним підприємцям та юридичним особам, спрямований на захист інтересів держави, є не зрозумілим та не доведеним.

Враховуючи вищевикладене, відносно вимог, заявлених прокурором Жовтневого району міста Запоріжжя в інтересах Запорізької міської ради, суд відмовляє в задоволенні позову.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурор та позивач 2 надали всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 610, 655, 692, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 2, 22, 29, 33, 44, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (69034, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, банківські реквізити невідомі) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , п/р № 0001 в АКБ Індустрілбанк м. Запоріжжя, МФО 313849) 4 341 грн. 55 коп. основного боргу за період з вересня 2009 року по травень 2010 року. Видати наказ.

3. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (69034, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, банківські реквізити невідомі) на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району; банк отримувача: Головне управління державного казначейства України у Запорізькій області; МФО 813015; ; рахунок № 0007; код бюджетної класифікації 22090200; символ звітності банку 095) 102 грн. 00 коп. державного мита. Видати наказ.

4. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (69034, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, банківські реквізити невідомі) на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району; банк отримувача: Головне управління державного казначейства України у Запорізькій області; МФО 813015; ; рахунок № 0007; код бюджетної класифікації 22050003; символ звітності банку 264) 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

5. Відносно позовних вимог, заявлених прокурором Жовтневого району міста Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Запорізької міської ради в позові відмовити.

Суддя В.В.Носівець

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. 84 ГПК України 29 липня 2010 р.