Господарський суд
Житомирської області
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ ОСОБА_1

"29" червня 2010 р. № 3/250

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П. , розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл" (м. Коростень Житомирська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудспортіндустрія" (м.Олевськ)

про стягнення 33206,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

"25" червня 2010р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграл" (м.Коростень Житомирська область) звернулося до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудспортіндустрія" (м. Олевськ) про стягнення 33206,30 грн.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Статтею 46 ГПК України встановлено, що державне мито сплачується в дохід Державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

На цей час розмір державного мита, порядок сплати державного мита встановлені Декретом Кабінету Міністрів України від 21.03.93 № 7-93 "Про державне мито" та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 року №15 ( з наступними змінами та доповненнями) ( далі - Інструкція № 15).

Більш детально порядок сплати державного мита врегульовано Інструкцією №15, і зокрема.

У відповідності до п. 14 "Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита", затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України №15 від 22.04.93р., при перерахуванні мита з рахунку платника на останньому примірнику платіжного доручення робиться напис (помітка) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету __ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" №7-93 від 21.01.1993р. (в новій редакції) із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, встановлена ставка державного мита у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500 грн.).

Як вбачається з платіжного доручення №672 від 21.06.2010р., доданого до позовної заяви, позивачем була сплачена сума державного мита в розмірі 332,00 грн., тоді як потрібно було сплатити 332,06 грн. Крім того, на зворотній стороні платіжного доручення відсутній вищезазначений напис кредитної установи.

Відповідно до п.п. 5.2 п. 5 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998р. № 02-5/78 "Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського процесуального кодексу України ( з наступними змінами та доповненнями) якщо стороною не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі, заява до розгляду не приймається, і господарський суд з посиланням на пункт 4 частини першої статті 63 ГПК зобов'язаний повернути її заявникові без розгляду.

Згідно з ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.03.93 № 7-93 "Про державне мито" сплачене державне мито підлягає поверненню, зокрема, у випадку повернення заяви без розгляду.

Таким чином, позивач не позбавлений права на звернення до суду із заявою про видачу відповідної довідки на повернення сплаченого мита.

Відповідно до п.п. 5 та 7 ч.2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують позов та перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 63 ГПК України підставою для повернення позовної заяви без розгляду є відсутність у ній доказів, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

У п.3.3 Роз'яснення ВАСУ N 02-5/289 від 18.09.97 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями зазначено: якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК України. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Так, обгрунтовуючи позовні вимоги позивач в підтвердження поставки товару відповідачу відповідно до усних угод посилається на первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій ( видаткові накладні, довіреність, податкові накладні) без зазначення їх ідентифікуючих ознак (номеру, дати оформлення документів, змісту та обсягу господарської операції, одиницю виміру господарської операції та ін.)

Згідно ч. 3. ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.3, п.4, ч.1 ст. 63 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл" від 18.06.2010р. та додані до неї документи

Ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду може бути оскаржено.

Додаток на _14_ аркушах в тому числі платіжні документи № 672 від 21.06.2010р., №675 від 22.06.2010р.

Суддя Машевська О.П.

1-в наряд

2-позивачу