РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 38/214 24.06.10

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Сузіря»
Простягнення 19850,94 грн.

Суддя Власов Ю.Л.

Представники:
Від позивачаОСОБА_1
Від відповідачане зявились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Відповідача про стягнення грошових коштів в розмірі 19850, 94 грн., в тому числі 17841, 24 грн. основного боргу, 1037, 33 грн. пені, 820,14 грн. втрат від інфляції та 152, 23 грн. 3% річних.

24.06.10р. Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з Відповідача 19043,77 грн., в тому числі 17119,96 грн. основного боргу, 990,88 грн. пені, 787,51 грн. втрат від інфляції та 145,42 грн. 3% річних.

Заявлені позовні вимоги Позивач обґрунтовує наступним. Між Позивачем та Відповідачем був укладений договір постачання №594/08 від 25.12.08р. На виконання умов договору Позивач здійснив поставку товару, а Відповідач прийняв товар.

За отриманий товар Відповідач вчасно та в повному обсязі не розрахувався, в звязку з чим повинен сплати борг з урахуванням індексу інфляції, три відсотки річних від простроченої суми та пеню.

Відповідач визнав позовні вимоги в частині основного боргу, а в іншій частині проти позову заперечив, мотивуючи неврахуванням Позивачем всіх оплат по договору, а також просив відстрочити виконання рішення на 1 рік.

Ухвалою від 21.05.10р. провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи був призначений на 10.06.10р. Цією ж ухвалою сторони було зобовязано подати суду документи, вказані в цій ухвалі.

Ухвалою від 10.06.10р. розгляд справи був відкладений на 24.06.10р. у звязку неявкою Відповідача та неподанням витребуваних судом доказів у справі.

Судом досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті дослідження наданих суду доказів та матеріалів, слухання Позивача суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.08р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №594/08, відповідно до якого Позивач зобовязується передати у власність Відповідача товар, а Відповідач зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п.5.2. договору остаточний термін оплати отриманої Відповідачем партії товару складає 7 календарних днів з моменту одержання товару Відповідачем за накладною.

Згідно з п.8.1. договору за порушення строків розрахунків, передбачених даним договором, Відповідач виплачує Позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків.

На виконання умов укладеного договору у 2008-2010рр. Позивач передавав, а Відповідач приймав та частково оплачував товар, в тому числі у грудні 2009 - січні 2010 Позивач передав Відповідачу товар на загальну суму 17841,24 грн. за трьома останніми накладними №90092625 від 26.12.09р., №97671 від 23.01.10р., №97674 від 23.01.10р.

Проте Відповідач за поставлений за цими накладними товар розрахувався частково в сумі 721,28 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається Відповідачем.

Таким чином, на день вирішення спору заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 17119,96 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається Відповідачем.

Спір виник з причини того, що Відповідач не розрахувався вчасно та в повному обсязі з Позивачем за поставлений товар у звязку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, 25.12.08р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №594/08, відповідно до якого Позивач зобовязується передати у власність Відповідача товар, а Відповідач зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Відповідно до п.5.2. договору остаточний термін оплати отриманої Відповідачем партії товару складає 7 календарних днів з моменту одержання товару Відповідачем за накладною.

Як встановлено судом на виконання умов укладеного договору у 2008-2010рр. Позивач передавав, а Відповідач приймав та частково оплачував товар, в тому числі у грудні 2009 - січні 2010 Позивач передав Відповідачу товар на загальну суму 17841,24 грн. за трьома останніми накладними №90092625 від 26.12.09р., №97671 від 23.01.10р., №97674 від 23.01.10р. Проте Відповідач за поставлений за цими накладними товар розрахувався частково в сумі 721,28 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається Відповідачем. Таким чином, на день вирішення спору заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 17119,96 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається Відповідачем.

Враховуючи викладене, суд вважає вимогу Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 17119,96 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За вказаних обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги Позивача про стягнення з Відповідача боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 17907,47 грн. та 3% річних в сумі 145,42 грн.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом згідно з п.8.1. договору за порушення строків розрахунків, передбачених даним договором, Відповідач виплачує Позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 990,88 грн.

Судом не можуть бути задоволено клопотання Відповідача про розстрочку виконання рішення суду, оскільки Відповідачем не подано суду доказів, підтверджуючих неможливість виконання даного рішення суду.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.4, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузіря» (01034, м. Київ, вул. Пушкінська, 2-4; код 19033930) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс»(69002, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 96; код 25484884) основний борг з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 17907 (сімнадцять тисяч девятсот сім) грн. 47 коп., 3% річних в сумі 145 (сто сорок пять тисяч) 42 коп., пеню в сумі 990 (девятсот девяносто) грн. 88 коп., державне мито в сумі 190 (сто девяносто) грн. 43 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп.

Суддя Ю.Л. Власов

Рішення підписане 07.07.2010р.