ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

21.05.10 № 09-07/512

Суддя Носівець В.В.розглянувши матеріали

за позовом субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Чапаєва, 16)

до відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

про розірвання договору та повернення передоплати в сумі 3 705,60 грн.,

встановив, що позовна заява підлягає поверненню у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі;

- не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

Згідно із пп. 3, 3-1 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі, а також сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як свідчить прохальна частина позовної заяви, що надійшла до господарського суду Запорізької області 15.05.2010 р. за вх. № 3155/09-05, СПД ОСОБА_1 просить суд стягнути із ВАТ Запоріжжяобленерго 3705,60 грн. передоплати та розірвати договір № 07-08 про приєднання до електричних мереж від 14.03.2008 р.

У додатках до позову, відповідач зазначив про квитанції про сплату державного мита та витрат на ІТЗ, однак, ніяких квитанцій, при розкриванні поштового відправлення від СПД ОСОБА_1, судом не виявлено, про що складено відповідний акт.

В якості доказів сплати позивачем державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, надана частина аркушу із зазначенням банківських реквізитів для зарахування надходження оплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення за розгляд справи у суді.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 8 глави 2 розділу 3 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України № 337 від 14.08.2003 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.09.2003 р. за № 768/8089, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Пунктом 14 Інструкції Про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. № 15 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 р. за № 50 встановлено, що при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту Зараховано в дохід бюджету ____ грн. (дата). Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення. У випадках, коли перерахування мита проводиться з рахунку вкладника, що знаходиться в кредитній установі, до документа, оплаченого митом, додається довідка, засвідчена підписом контролера і відбитком печатки кредитної установи.

Як свідчить наданий позивачем аркуш паперу із зазначенням банківських реквізитів, він не містить ані підпису працівника банку, який прийняв готівку, ані відбитку печатки (штампа) або електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ, ані дати зарахування зазначених сум в доход Державного бюджет і взагалі, наданий аркуш не містить назви документа, який засвідчує сплату державного мита та витрат на ІТЗ.

Таким чином, господарський суд не може розцінювати наданий СПД ОСОБА_1 документ належним доказом сплати позивачем державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановлених порядку та розмірі.

Отже, позивачем порушено вимоги ст. 57 ГПК України.

Суд зазначає, що згідно із Декретом Кабінету Міністрів України Про державне мито розмір державного мита з позовів немайнового характеру складає 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85 грн.), розмір державного мита із позовних заяв майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500 грн.).

У відповідності до п. 3.3 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статей 54, 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Також суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 57, п.п. 4, 10 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Додаток: позовні матеріали на двадцяти пяти аркушах, у т.ч. оригінали: позовної заяви б/н від 14.05.2010 р., фіскального чеку № 8002 від 14.05.2010 р., описи вкладення у цінний лист від 14.05.2010 р. 3 шт.

Суддя В.В. Носівець