ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
20.04.10 Справа № 26/237
ПОСТАНОВА

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Скрипчук О.С.

Суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

При секретарі Мацкулі Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Агрофуд»б/н від 22.12.2009 року

на рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2009 року;

у справі № 26/237;

за позовом: відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Державний ощадний банк України»в особі Філії-Миколаївського відділення № 6533, м.Миколаїв, Львівська область

до відповідача: ТзОВ «Агрофуд», сРозвадів, Миколаївський район Львівська область

про стягнення 340 928,23 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 1158 від 09.02.2010 року; ОСОБА_3 довіреність № 1649 від 04.03.2010 року

від відповідача : ОСОБА_4З довіреність б/н від 09.12.2008 року;

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Філії-Миколаївського відділення № 6533 звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Агрофуд» про стягнення 340 928,23 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2009 року у справі № 26/237 (суддя Деркач Ю.Б.) позов ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Філії-Миколаївського відділення № 6533 до ТзОВ «Агрофуд»про стягнення 340 928,23 грн., задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ТзОВ «Агрофуд»подало апеляційну скаргу б/н від 22.12.2009 року, в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2009 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було враховано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи і прийнято рішення в першому судовому засіданні.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу № 130 від 22.02.2010 року, в якому просить рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2009 року по справі № 26/237 залишити без змін.

12.04.2010 року відповідачем на адресу Львівського апеляційного господарського суду направлено клопотання б/н про зупинення провадження у справі № 26/237 до вирішення господарським судом Львівської області справи за позовом ТзОВ «Агрофуд»до ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Філії-Миколаївського відділення № 6533 про визнання недійсним договору про внесення змін до Кредитного договору № 2073-7/177. Колегією суддів дане клопотання відхилене, оскільки розгляд справи за позовом ТзОВ «Агрофуд»до ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Філії-Миколаївського відділення № 6533 про визнання недійсним договору про внесення змін до Кредитного договору № 2073-7/177 не унеможливлює розгляд даної справи.

Позивачем в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України подано заяву № 323 від 12.04.2010 року про забезпечення позову по справі № 26/237, шляхом накладення арешту на основні засоби придбані в рахунок кредитних коштів згідно договору невідновлювальної кредитної лінії № 2073-7/177 від 29.04.2008 року, а саме гвинтовий повітряний компресор SCK 31/8 Plus, оприскувач причіпний КАМПО 8м., телескопічні навантажувачі Caterpillar GP 15 NT, Caterpillar GP 15, комбайн FMC 879 реєстраційний № 11038 TA

Необхідність вжиття заходів по забезпеченню позовних вимог обґрунтовано з посиланням на ті обставини, що позичальник ТзОВ «Агрофуд»не має наміру в добровільному порядку погасити заборгованість по кредиту. Зазначене може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд має право вжити заходів щодо забезпечення позову, зокрема, за заявою сторони або з своєї ініціативи, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову можливе, зокрема, шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно боржника, заборони відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

Також суд враховує, що умовою застосування заходів по забезпеченню позову є достатньо обґрунтоване припущення, що можуть виникнути ускладнення під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів по забезпеченню позову.

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок забезпечення виконання зобовязань за договором між сторонами укладено договір іпотеки від 06.05.2008 року (а.с. 56-63).

Однак, звернення стягнення на заставлене майно можливе у випадку розірвання договору.

Так, п. 4.3. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель вправі задовільнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно, вимагати до сплати на користь іпотекодержателя: основну суму кредиту, проценти за користуванням кредиту, комісійні винагороди банку, сплата яких передбачена кредитним договором.

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позов про стягнення з відповідача 340 928,23 грн. відсотків за користування кредитом. При цьому кредитний договір діє до 29.04.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Агрофуд»не має наміру в добровільному порядку погасити заборгованість (відсотки) по кредиту, може в будь який час відчужити майно придбане за кредитні кошти. У звязку з чим, колегія суддів прийшла до висновку, що не вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на основні засоби придбані в рахунок кредитних коштів згідно договору невідновлювальної кредитної лінії № 2073-7/177 від 29.04.2008 року, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Приймаючи до уваги наведені позивачем обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а також адекватність обраних позивачем заходів забезпечення позову відносно предмету та розміру позовних вимог, судова колегія вважає, що необхідно вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на основні засоби придбані в рахунок кредитних коштів згідно договору невідновлювальної кредитної лінії № 2073-7/177 від 29.04.2008 року, а саме гвинтовий повітряний компресор SCK 31/8 Plus, оприскувач причіпний КАМПО 8м., телескопічні навантажувачі Caterpillar GP 15 NT, Caterpillar GP 15, комбайн FMC 879 реєстраційний № 11038 TA.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

29.04.2008 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Філії-Миколаївського відділення № 6533 (банк) та ТзОВ «Агрофуд» (позичальник) укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 2073-7/177 (далі договір, а.с. 51-55) строком до 29.04.2011 року. Згідно умов договору, банк зобовязався надати, а позичальник зобовязався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачений строки кредит в розмірі 3 200 000 грн. та сплатити відсотки за користуванням кредитом, в порядку і на умовах договору.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами позивача надав, а відповідач отримав кредит на суму 3 200 000,00 грн.

Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.6.1.1. кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 16,4%.

31.10.2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до кредитного договору не відновлювальної кредитної лінії № 2073-7/177 від 29.04.2008 року, в яким змінено п. 1.6.1.1.кредитного договору і зазначено, що в період з 01.11.2008 р. по 31.01.2009 р. відсотки за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 18,4% і можуть зменшуватися при виконанні боржником (відповідачем) відповідних умов цього договору.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що відповідач своїх зобовязань перед позивачем щодо сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 340 928,23 грн., а саме 48 394,52 грн. нараховані відсотки до 31 дня, 192 518,37 грн. нараховані відсотки більше 60-ти днів, 50 007,67 грн. нараховані відсотки більше 30-ти днів, 50 007,67 грн. нараховані відсотки за жовтень 2009 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами належного виконання зобовязань по кредитному договору, що підтверджується претензією № 1 від 15.07.2009 р., вимогою від 06.08.2009 р. вих. № 808, претензією № 2 від 01.09.2009 р (а.с. 18-20).

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 2 ст. 175 ГК України).

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять відомостей про погашення відповідачем перед позивачем заборгованості по відсотках в сумі 340 928,23 грн. згідно кредитного договору.

Доказами у справі, відповідно до ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

При цьому, договір є підставою виникнення цивільних прав і обовязків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Оскільки, відповідач не розрахувався перед позивачем згідно кредитного договору і не надає документів, які б свідчили про відсутність його вини з невиконання своїх зобовязань за договором в повному обсязі, то колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано визнав доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 340 928,23 грн.

Безпідставні є посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з не врахуванням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у звязку з чим, позбавив останнього права подати до суду документальні обґрунтування по суті позову.

Відповідно до ст. 59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали про порушення справи надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 30.11.2009 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2009 р. Дана ухвала суду була отримана сторонами 07.12.2009 року, згідно повідомлень про вручення поштового відправлення.

А відтак, суд першої інстанції підставно розглянув справу в порядку ст. 75 ГПК України.

В матеріалах справи міститься телеграма (вх. № 1812 від 14.12.2009 року), яка була направлена відповідачем на адресу господарського суду Львівської області з проханням відкласти розгляд справи у звязку з неможливістю забезпечити явку у повноваженого представника у судове засідання. Судом першої інстанції було відхилено дане клопотання, оскільки зазначена телеграма надійшла на адресу суду після оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 66, 67, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Заяву про забезпечення позову задоволити. Накласти арешт на основні засоби придбані в рахунок кредитних коштів згідно договору невідновлювальної кредитної лінії № 2073-7/177 від 29.04.2008 року, а саме гвинтовий повітряний компресор SCK 31/8 Plus, оприскувач причіпний КАМПО 8м., телескопічні навантажувачі Caterpillar GP 15 NT, Caterpillar GP 15, комбайн FMC 879 реєстраційний № 11038 TA.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2009 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Процик Т.С.