Господарський суд
Житомирської області
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО ПОРУШЕННЯ СПРАВИ ПРО БАНКРУТСТВО ОСОБА_1

від "19" березня 2010 р. №3/100

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П. , розглянувши матеріали за заявою Дочірнього підприємства "Інструментально-експериментальне виробництво "Беверс-Мікрон" ВАТ "Фірма "Беверс" (м. Бердичів) про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2010 р. до господарського суду Житомирської області надійшла заява Дочірнього підприємства "Інструментально-експериментальне виробництво "Беверс-Мікрон" ВАТ "Фірма "Беверс" (м. Бердичів) про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон № 2343).

Відповідно до ст. 9 Закону № 2343, суддя повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, у заяві не вказано відомості, перелічені в ст. 7 цього Закону № 2343. Так, у частині 7 ст. 7 Закону № 2343 визначено, що заява кредитора повинна містити докази обгрунтованості його вимог для застосування положень статті 51 Закону № 2343.

Згідно ст. 51 Закону № 2343, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

При цьому приписи цієї статті застосовуються з врахуванням вимог ст.ст. 105, 110,111 Цивільного кодексу України, ч.5 ст.60 Господарського кодексу України, ст. ст.36,38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", оскільки відповідно до ст. 5 Закону № 2343 провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до вимог ч. 4, ст. 105 ЦК України, комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

За змістом ч.2 ст. 111 ЦК України до затвердження ліквідаційного балансу ніяких виплат кредиторів не можна провадити, а також не можна здійснювати відчуження майна юридичної особи для їх задоволення.

В свою чергу, частиною 5 ст. 60 ГК України, яка регулює загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання, ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, при застосуванні ч. 5 ст. 60 ГК України слід субсидіарно застосовувати ч.3 ст. 110 ЦК України, відповідно до якої, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом.

Відповідно до абз. 4 ст. 1 Закону № 2343 суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Тому, при винесені постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в порядку статті 51 Закону № 2343 суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати актив і пасив боржника.

Для цього, заява боржника має містити посилання на докази, які підтверджують вжиття ним заходів, передбачених вище наведеними нормами чинного законодавства України, за наслідками яких виявлено кредиторів та встановлено факт недостатності майна для задоволення їх вимог.

В свою чергу, вказані докази, виходячи з вимог Закону № 2343, повинні бути в наявності на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 10.06.2008 у справі №15/682-б та постановах Вищого господарського суду України № 7/249-09-3493 від 19 січня 2010 р., № 18/198/09 від 10 лютого 2010 р., № 23/233-б від 10 лютого 2010 р. , № 7/32-09-653 від 02 лютого 2010 р. та інших.

Однак заява Дочірнього підприємства "Інструментально-експериментальне виробництво "Беверс-Мікрон" ВАТ "Фірма "Беверс" (м. Бердичів) про порушення справи про банкрутство не містить посилання на докази:

- здійснення комісією з припинення юридичної особи повідомлення в друкованих засобах масової інформації у порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї;

- здійснення оцінки наявного майна боржника відповідно до статті 60 ГК України;

- повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства у встановленому законодавством порядку, для своєчасного проведення перевірки в межах строку для заявлення кредиторами претензій;

- затвердження проміжного ліквідаційного балансу органом, що прийняв рішення про ліквідацію;

- про надходження вимог кредиторів та про результати їх розгляду ліквідаційною комісією.

Натомість у заяві здійснюється посилання на докази публікації у спеціалізованому засобі масової інформації "Бюлетені державної реєстрації" № 105 (15) від 05.10.2008 року повідомлення про припинення юридичної особи за рішенням засновника та свідчить про дотримання вимог ч.1 статті 105 ЦК України, а не ч.4 цієї статті.

Посилаючись у заяві про порушення справи про банкрутство на обставини проведення ДПІ у м. Бердичеві перевірки та про виявлення додаткової заборгованості перед бюджетом на суму 12228, 65 грн., заявник не вказує, якими доказами зазначені обставини підтверджуються, а також не посилається на докази застосування ліквідаційною комісією вимог ч.ч. 3 та 4 ст. 112 ЦКУ щодо вимог кредитора, заявлених після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення.

Відтак, відповідно до положень ч. 7 ст. 7, частин 1 статей 8, 9 та статті 51 Закону № 2343 господарський суд прийшов до висновку повернути заяву боржника про порушення провадження у справі про банкрутство як таку, що подана боржником без дотримання вимог чинного законодавства у випадку ініціювання процедури банкрутства при самоліквідації боржника.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону повернення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ч.1 ст.8, ч. 1 ст. 9, ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України, - господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути без розгляду заяву Дочірнього підприємства "Інструментально-експериментальне виробництво "Беверс-Мікрон" ВАТ "Фірма "Беверс" (м. Бердичів) про порушення провадження у справі про банкрутство.

Додаток на 35 аркушах в тому числі платіжне доручення № 10 від 11.12.2009 року та квитанціюпро сплату № 699/1671 від 26.11.2009 року.

Суддя Машевська О.П.

1- в наряд

2 - заявнику