ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2010 р. Справа № 18/191/09

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

у складі судді Давченко Т.М.,

при секретарі Ковальжи А.І.

за участі представників:

представник позивача ОСОБА_1, довіреність № 060409-1 від 06.04.09,

представник відповідача - ОСОБА_2 - ліквідатор, ОСОБА_3, довіреність № 1 від 01.01.09, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фермерського господарства «ОАЗИС»,

Миколаївська область, Первомайський район, с. Івановка, вул. Степова, 1-а,

до Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Батьківщина», с. Иосипівка, Врадіівського району Миколаївської області,

про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 28.07.2007р. та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «ОАЗИС»звернулося до господарського суду з позовом до Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Батьківщина»про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 28.07.2007р. та визнання права власності.

Позивач зазначив, що сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, зі свого боку вони умови угоди виконали сплатили відповідачеві кошти за спірне нерухоме майно, прийняли його за актом прийому-передачі, що підтверджено письмовими доказами. Проте, відповідач ухиляється нотаріально посвідчити угоду, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому заперечує проти позову, вважаючи вимоги позивача безпідставними та такими, що не відповідають закону.

Вислухавши доводи представників сторін, вивчивши матеріалами справи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Висновок суду ґрунтується на такому:

28.07.2007р. між Фермерським господарством «ОАЗИС»та Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Батьківщина»укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу № 2807-1 нерухомого майна, а саме: дім механізаторів, ПТО, склад.

Як свідчать матеріали справи, сторони договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили та його державна реєстрація не відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до розяснення, викладених в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9, а саме, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обовязків для сторін.

Крім того, судом встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу, спірне нерухоме майно було під арештом, який було накладено постановою державного виконавця ВДВС Врадіївського МУЮ Миколаївської області від 10 травня 2005 року.

Також суд бере до уваги, що на момент укладення договору у продавця були відсутні правовстановлюючі документи, а тому було відсутнє право на відчуження предмету договору (нерухоме майно). Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Сільськогосподарському закритому акціонерному товариству «Батьківщина»було видане лише 31.08.2009р. на підставі рішення сільської ради Врадіївського району Миколаївської області від 18.03.2009р.

Отже, право розпоряджатися нерухомим майном виникло у відповідача лише після отримання ним Свідоцтва про право власності, тобто після 31.08.2009 р.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу від 28.07.2007 р. дійсним, а, отже, відповідно і визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову через невідповідність спірного договору вимогам чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М.Давченко