Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2010 р. Справа № 54/331-09

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., судді Барбашова С.В., Такмаков Ю.В.

при секретарі Пироженко І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. № 20-54 від 13.01.2010р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. № 7 від 19.01.2010р.), ОСОБА_3 (дов. № 15 від 19.01.2010р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" (м. Харків) (вх. № 735 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 01.02.10р. по справі № 54/331-09

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" (м. Харків)

про стягнення 11022,28 грн.,-

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" (м. Харків)

до Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (м. Запоріжжя)

про стягнення 8752,84 грн.,-

встановила:

У грудні 2009 року позивач, ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача, ТОВ "Триумф-В", заборгованість в сумі 11022,28 грн., що виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 20/2008/2123, укладеним між сторонами 23 вересня 2008 року, а також суми судових витрат, повязаних із розглядом справи.

В процесі розгляду справи відповідач, ТОВ "Триумф-В", 27.01.2010р. звернувся до суду в порядку ст. 60 ГПК України із зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути на свою користь з ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 6961,80 грн. збитків від інфляції та 1791,04 грн. 3% річних, що виникли у звязку з порушенням Комбінатом умов договору поставки № 20/2008/2123 від 23 вересня 2008 року. Крім того, ТОВ "Триумф-В" просив покласти судові витрати по справі на відповідача за зустрічним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.02.2010р. по справі № 54/331-09 (суддя Хачатрян В.С.) первісний позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" на користь Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 10301,20 грн. пені, 721,08 грн. штрафу, 110,22 грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Відповідач за первісним позовом - ТОВ "Триумф-В" з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, а судові витрати по справі покласти на позивача.

Позивач за первісним позовом - ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запорожсталь" надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення у даній справі цілком обґрунтованим та законним, прийнятим у відповідності до норм чинного законодавства, в звязку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, заслухавши уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої позиції у справі, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних обставин.

Як свідчать матеріали справи та правомірно встановлено господарським судом, 23 вересня 2008 року між ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запорожсталь" та ТОВ "Триумф-В" укладено договір поставки за № 20/2008/2123 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (відповідач за первісним позовом) зобов'язався виготовити і поставити, а Покупець (позивач за первісним позовом) - на умовах Договору прийняти і оплатити продукцію, найменування (асортимент), ціна і орієнтовна кількість якої зазначена в специфікаціях, які є невід'ємними частинами Договору.

Господарський суд також вірно зясував, що за своєю правовою природою Договір № 20/2008/2123 від 23.09.2008р. є договором поставки, до якого повинні застосовуватись положення параграфу 3 «Поставка»глави 54 Цивільного кодексу України «Купівля-продаж».

Статтею 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З урахуванням положень пункту 3.1. Договору орієнтовна ціна договору складає 56600,00 грн.

Згідно з пунктом 4.4. сторонами по даному Договору досягнуто згоду щодо строку виконання відповідачем обов'язку з поставки товару (крану консольно-поворотного г/п 1 тн), а саме поставка продукції повинна бути здійснена на протязі 30 днів з моменту направлення відповідачу по первісному позову письмової заявки позивача по первісному позову. У специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору, визначений строк поставки до 10.11.2008 року. Колегія суддів визначає, що з даного пункту Договору випливає, що строк, у який Покупець має направити письмову заявку, сторонами не визначений. Будь-яких обмежень щодо форми заявки на поставку умови Договору не містять, в звязку з чим посилання заявника апеляційної скарги на те, що заявка має бути оформлена лише у паперовому вигляді, а не іншим технічним засобом, є безпідставними.

У пункті 5.1. Договору сторони передбачили, що розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється на протязі 35 банківських днів з моменту поставки та прийняття продукції.

Пунктом 11.2. Договору передбачено, що він вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатями обома сторонами та діє до 22 вересня 2009 року або його розірвання.

Приймаючи оскаржене рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за яким правомірно встановив, що на виконання умов Договору позивач по первісному позову за допомогою факсового зв'язку направив на адресу відповідача за первісним позовом заявку № 79-070/3908 від 13.10.2008 року про поставку крану консольно-поворотного г/п 1 тн в строк до 10 листопада 2008 року. Позиція відповідача про неотримання цієї заявки не узгоджується із наявними у справі матеріалами, оскільки Листом № 014 від 17.11.2008 року відповідач по первісному позову у відповідь на отриманий факс повідомив про готовність до відвантаження замовленого крану, однак листом № 29 від 20.11.2008 року повідомив позивача про неможливість постачання крану у зв'язку із відсутністю заявки на постачання саме у паперовому (письмовому) вигляді.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач по первісному позову повторно направив на адресу відповідача по первісному позову письмову заявку про постачання крану із листом № 79-025/4050 від 02.12.2008 року, яке ТОВ "Триумф-В" отримано 12.12.2008 року, про що свідчить поштове повідомлення залучене до матеріалів справи.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Підставою виникнення господарських зобов'язань за приписами частини 1 статті 177 Господарського кодексу України є договір.

Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Колегія суддів, аналізуючи умови спірного Договору, вважає, що оскільки строк, у який Покупець має направити письмову заявку, положеннями Договору не обумовлений, а технічні засоби направлення Постачальнику письмової заявки сторонами не визначені та не конкретизовані, тому наявні у справі матеріали справи свідчать про виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань за спірним Договором щодо направлення за допомогою факсу на адресу відповідача замовлення на поставку крану, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Проте відповідач свій обов'язок, передбачений пунктом 4.4. Договору щодо поставки продукції у встановлений Договором строк, не виконав. Слід зазначити, що підтвердженням належного отримання уповноваженими особами відповідача первісної факсової заявки на поставку крану є його відповідь про готовність до відвантаження замовленого обладнання. Вказані дані не спростовані відповідачем у встановленому порядку.

В силу приписів частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні, встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, а відповідно до статті 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та договору, яке в силу вимог статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтю 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 8.1. Договору поставки сторонами передбачено, що за прострочення поставки або недопоставку узгодженої у заявці партії продукції, відповідач по первісному позову сплачує позивачу за первісним позовом пеню у розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк партії продукції за кожен день прострочки поставки або недопоставки, а за прострочку більше 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 7% зазначеної вартості.

Враховуючи порушення з боку відповідача за первісним позовом обовязку щодо поставки товару, позивач за первісним позовом на підставі пункту 8.1. Договору нарахував відповідачеві пеню в розмірі 10301,20 грн. та заявив вимогу про стягнення цієї суми.

Колегія суддів вважає, що господарський суд розглядаючи дану вимогу, повністю врахував та проаналізував з достатньою повно тою законодавство, яке регулює дані правовідносини, в звязку з чим правомірно визначився про задоволення вимог позивача в цій частині. При цьому, господарським судом обґрунтовано здійснено посилання на те, що позивач правильно здійснив розрахунок пені в сумі 10301,20 грн. з урахуванням обмежень, встановлених Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, статтями 232 Господарського кодексу України та 258 Цивільного кодексу України, якими визначено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, а її нарахування припиняється через шість місяців від дня коли зобовязання мало бути виконано.

Позиція заявника апеляційної скарги про безпідставне нарахування позивачем пені не знайшла свого підтвердження серед наявних у справі документальних доказів і в процесі здійснення апеляційного провадження ним не була не доведена.

Крім того, колегія суддів визначає, що господарський суд цілком правильно задоволено заявлену позивачем за первісним позовом вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 721,08 грн., які нараховані позивачем у відповідності з пунктом 8.1. Договору.

Відповідач за первісним позовом на підтвердження факту придбання крану для подальшої реалізації позивачеві надав суду апеляційної інстанції копію договору № 1/10/08 від 07.10.2008р., який укладений між ТОВ «Триумф-В»та ЧП «ЮВК-ПРОМ»(м. Дніпропетровськ). Відповідно до умов цього Договору ЧП «ЮВК-ПРОМ»(Постачальник) зобовязався передати у власність ТОВ «Триумф-В»товар згідно накладної (металоконструкцію крану консольно-поворотного г/п 1 тн.), а Покупець зобовязався прийняти товар по цінам, що вказані у накладній.

Однак даний документ не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не є належним доказом по справі у розумінні ст. 34 ГПК України, адже він не може свідчити про вжиття відповідачем за первісним доказом всіх заходів щодо виконання умов спірного Договору (поставки крану позивачеві) та в даному випадку не може бути підставою для звільнення відповідача від застосування до нього відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу. Більше того, Договір № 1/10/08 від 07.10.2008р. не досліджувався поряд з іншими доказами у суді першої інстанції при винесенні оскарженого рішення та вирішального значення для даної справи не має.

Що стосується зустрічних позовних вимог про стягнення з Комбінату 6961,80 грн. збитків від інфляції та 1791,04 грн. 3% річних, колегія суддів вважає, що господарський суд цілком правомірно визначився, що вони не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Пунктом 5.1. Договору поставки обумовлено, що розрахунки проводяться за фактично поставлену продукцію протягом 35-ти банківських днів з моменту поставки та прийомки продукції відповідно до розділу 6 Договору на підставі наданих згідно з пунктом 4.3. документів.

Виходячи з аналізу умов Договору, колегія суддів визначає, що фактично оплаті продукції має передувати її поставка. Втім, як вбачається з матеріалів справи, та визнано самими сторонами під час розгляду справи, продукція за спірним Договором на адресу Комбінату не була поставлена. Таким чином, зустрічні позовні вимоги не ґрунтуються на законі та умовах Договору, а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" (м. Харків) позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, а рішення господарського суду Харківської області від 01.02.2010р. по справі № 54/331-09 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим доводи відповідача за первісним позовом, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Триумф-В" (м. Харків) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.02.2010р. по справі № 54/331-09 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в місячний термін.

Повний текст постанови підписано 07 травня 2010 року.

Головуючий суддя Істоміна О. А.

Судді Барбашова С.В.

ОСОБА_4