ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

29.12.10 № 09-07/2114

Суддя Носівець В.В.

розглянувши позовні матеріали

за позовом: відкритого акціонерного товариства Страхова компанія Оранта-Січ (69104, м.Запоріжжя, вул. Малиновського, буд. 16)

до орендного підприємства Запорізьке міжміське Бюро технічної інвентаризації (69083, м. Запоріжжя, вул. Горького, 23)

про визнання права власності і зобовязання здійснити державну реєстрацію

встановив, що позовна заява підлягає поверненню у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

- у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми;

- не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі;

- не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів;

- не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином субєктом підприємницької діяльності або його представником. Статтею 28 ГПК України, зокрема, встановлено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Суду не надано жодного установчого документа, який би посвідчував правовий статус ВАТ Страхова компанія Оранта-Січ; позовну заяву № 6231 від 24.12.2010 р. підписано представником ВАТ Страхова компанія Оранта-Січ за дорученням ОСОБА_1, але доручення, яке надає право представництва інтересів та подання позовів від імя ВАТ Страхова компанія Оранта-Січ саме ОСОБА_1, не додано до позовної заяви.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

В якості додатків до позову, позивач зазначив про платіжні доручення про сплату державного мита та сплату ІТЗ, копію листа № 3793 від 30.07.2010 р. в БТІ та копію листа відповіді БТІ № 10010 від 06.08.2010 р., однак цих документів, при розкриванні поштового відправлення, що 28.12.2010 р. надійшло від ВАТ Страхова компанія Оранта-Січ, судом не виявлено, про що складно відповідний акт.

Відтак, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують заявлені позовні вимоги, що є порушенням ст. 54 ГПК України.

Згідно із ч. 3, 3-1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі, а також сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 5.1 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998р. № 02-5/78 (з наступними змінами та доповненнями) платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Копії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

В якості доказів сплати, у встановлених порядку державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, позивачем надане: платіжне доручення №2194 від 23.12.2010 р. та платіжне доручення № 2195 від 23.12.2010 р., які є ксерокопіями та завірені печаткою ВАТ Страхова компанія Оранта-Січ із вказівкою згідно з оригіналом, що суперечить вимогам ст. 57 ГПК України. Додані ксерокопії платіжних доручень про сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, розцінюються судом як відсутність зазначених документів.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від 21 січня 1993 року № 7-93 розмір державного мита з позовів немайнового характеру складає 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85 грн.), розмір державного мита із позовних заяв майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500 грн.). Згідно з інформаційним листом Вищого господарського суду України від 21.04.2008 р. № 01-8/241 Про внесення зміни до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 р. № 01-8/675 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року, державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна та з огляду на приписи пунктів 29 і 30 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. № 15. Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного суду України від 25.12.2007 р. № 8/219-07.

Отже, при зверненні до суду із позовною заявою про визнання права власності на обєкт нерухомості, позивач повинен оплатити 1 % від його вартості.

Згідно із ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Пунктом 36 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 р. № 1155, встановлено, що належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви з додатками є розрахунковий документ (тобто оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові.

ВАТ Страхова компанія Оранта-Січ до позовної заяви, що надійшла до господарського суду Запорізької області 28.12.2010 р. за вх. № 8266/09-05, в якості доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви, надало опис до цінного листа від 24.12.2010 р., згідно якого, позивач направив відповідачу лише позовну заяву та ксерокопію платіжних доручень, докази, які б підтверджували факт направлення відповідачу додатків до позову, відсутні.

Отже, з огляду на вище зазначене вбачається, що позивачем порушено вимоги ст.ст. 28, 54, 56, 57 ГПК України.

Відповідно до п. 3.3 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статей 54, 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

З огляду на викладене, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню судом без розгляду.

Суд звертає увагу, що аналіз субєктного складу даного позову, предмет спору та характер правовідносин сторін свідчить, що вимога про зобовязання відповідача здійснити державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, заявлена до відповідача, як субєкта владних повноважень, наділеного владними управлінськими функціями. Будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень можуть бути оскаржені до адміністративних судів, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно п. 7 ст. 3 КАС України, субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. БТІ на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Таким чином БТІ, в розумінні п. 7 ст. 3 КАС України, щодо вимоги про зобовязання здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно є субєктом владних повноважень. За таких обставин, в разі дійсної відмови БТІ в реєстрації за позивачем належних йому на законних підставах речових прав на спірне нерухоме майно, позивач не позбавлений можливості звернутися за судовим захистом до суду відповідної юрисдикції.

Суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що, у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею в господарський суд в загальному порядку, після усунення допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 28, 54, 56, 57, п.п. 1, 3, 4, 6, 10 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Додаток: позовні матеріали на 4-х аркушах, у тому числі оригінал позовної заяви № 6231 від 24.12.2010 р. на 2-х арк., оригінал опису до цінного листа від 24.12.2010 р. на 1-му арк. та копії платіжних доручень №№ 2194, 2195 від 23.12.2010 р. на 1-му арк.

Суддя В.В. Носівець

Згідно з оригіналом.

Спеціаліст 1 категорії _________ ОСОБА_2