ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2010 р. Справа №8/87

за позовом Приватного підприємства "Мегапол", АДРЕСА_1, 360022

до фізичної особи- підприємеця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 36020

про стягнення 31000,00грн.

Суддя Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява приватного підприємства "Мегапол", м. Полтава про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Полтава заборгованість у розмірі 31000,00 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився. Ухвала суду, яка направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулася до суду з відміткою поштового відділення - за закінченням терміну зберігання.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій - ( Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році)

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між позивачем та відповідачем шляхом обміну відповідними процесуальними документами уклали договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач зобов"язувався продати позивачу згідно рахунку №73 від 13.11.2007р. "транспортер шнековий" за ціною 30000,00грн.

Позивач згідно рахунку відповідача від 13.11.2007р. за №73 за реквізитами, вказаними в рахунку, перерахував 30000,00грн.

Станом на момент подання позову вказаний в рахунку товар відповідачем на адресу позивача поставлений не був.

Позивачем 08.04.2010р. на адресу відповідача за №38 було направлено лист-вимогу з проханням повернути грошові кошти. Вимога була отримана відповідачем 09.04.2010р. згідно повідомлення про вручення поштового відправлення №40207. Однак лист залишено без відповіді, а грошові кошти позивачу перераховано не було.

Відповідно до ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, а якщо строк не встановлено - боржник повинен виконати такий обов"язок у 7 денний строк від дня пред"явлення вимоги..

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач взяті на себе зобов"язання - не виконав.

Гроші є майном позивача. Відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 30000грн. підлягають задоволенню.

При вирішенні спору в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 1000грн., суд виходить з наступного.

У відповідності зі ст.43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили (Роз"яснення ВАСУ від 10.12.96р. №02-5/422 "Про судове рішення").

Як зазначається в частині першій ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 1000грн., тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 43, 49, 82-84 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи- підприємеця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 36004, р/р 0445 в Райффайзен банк Аваль, м.Полтава, МФО 331605, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "Мегапол"( АДРЕСА_1, 36020, р/р 0004 в ВАТ "Родовід-банк", м.Київ, МФО 321712, ) заборгованість у розмірі 30000грн., 300грн. державного мита та 228,38грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Суддя Плеханова Л.Б.