ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
02.03.10 Справа № 02/36-88
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Кузь В.Л. /головуючий/, ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_3 (м. Камінь-Каширський)
на рішення Господарського суду Волинської області
від 02.07.2009р. у справі № 02/36-88
за позовом Камінь-Каширської міської ради
до відповідача приватного підприємця ОСОБА_3 (м. Камінь-Каширський)
про зобовязання виготовити технічну документацію та заключити договір оренди на право користування земельною ділянкою по вул.. Ковельська, 120, м. Камінь-Каширський
за участю представників:
від позивача: не зявився;
від відповідача: ОСОБА_4
З правами та обовязками, передбаченими ст. 22 ГПК України представник відповідача ознайомлений.
Рішенням від 02.07.2009р. у справі №02/36-88 Господарського суду Волинської області (суддя Костюк С.Є.) задоволено позов Камінь-Каширської міської ради до приватного підприємця ОСОБА_3 (м. Камінь-Каширський) про зобовязання виготовити технічну документацію та заключити договір оренди на право користування земельною ділянкою по вул. Ковельська, 120, м. Камінь-Каширський.

Не погоджуючись із зазначеним процесуальним документом, приватним підприємцем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить рішення Господарського суду Волинської області скасувати з наступних підстав:

- в матеріалах справи відсутня заява скаржника про відмову як землекористувача від права постійного користування земельною ділянкою та відсутнє рішення міської ради про припинення права користування даними земельними ділянками;

- судом не було прийнято до уваги, що набуття права власності чи користування земельною ділянкою під придбаною особою нерухомістю є правом людини, а не обовязком, інше.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника сторін у справі, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення Господарського суду Волинської області підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частина 1 ст. 6 Закону України „Про оренду землі" встановлює, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ч. І ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України „Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. І ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. ІІ ст. 181 ГК України).

У ч. З ст. 181 Господарського кодексу України визначено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Відповідно до п.43 ст.26, п.2 ст. 77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. Тобто, зобов'язання цього органу укласти такий договір за відсутності вказаного рішення є порушенням його виключної компетенції на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, передбаченої Конституцією України.

Так, згідно ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Зі змісту ст. 12 ЗК України вбачається, що розпорядження землями територіальної громади, у тому числі надання їх у користування, належить до повноважень ради.

У п. 34 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради. Пункт 43 цього ж закону уповноважує раду затверджувати договори, укладені міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України Про оренду землі сторони укладають договір оренди землі лише у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду. Тобто за умови прийняття на сесії відповідної ради рішення про передачу земельної ділянки.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що виходячи із системного аналізу зазначених вище приписів матеріального права, для укладення договору оренди землі, сторони у справі повинні були погодити його умови, виходячи з існуючого проекту договору оренди земельної ділянки.

03.10.08 Камінь-Каширською міською радою було прийнято рішення №28/15 (а.с. 12), відповідно до якого орган місцевого самоврядування вирішив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування складських приміщень підприємцю ОСОБА_3 площею 0,4766 га та 1,6791 терміном на 49 років за рахунок «Забудованих земель»м. Каменя-Каширського, в т. ч. по угіддях під капітальною одноповерховою забудовою 0,6411 га, та під проїздами, проходами та площадками 1,4846 Камінь-Каширської міської ради не переданих у власність та не наданих у користування, адреса ділянки: вул. Ковельська, 120, м. Камінь-Каширський та зобовязано підприємця замовити у проектній організації виготовлення документів, що посвідчують право користування на землю.

При цьому, однією з позовних вимог, яка є предметом розгляду у даній справі, Камінь-Каширська міська рада визначила зобовязання підприємця ОСОБА_3 укласти договір оренди на право користування земельною ділянкою по вул. Ковельська, 120, м. Камінь-Каширський.

Разом з цим, позивачем у справі не було додано жодних доказів, що свідчили б про направлення на адресу підприємця ОСОБА_3 проекту договору оренди зазначеної вище земельної ділянки.

Не було додано такого проекту і під час розгляду даної справи Господарським судом Волинської області, а тому у нього були відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Що стосується вимоги про зобовязання відповідача у справі виготовити технічну документацію, то Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було досліджено тієї обставини, що підприємець ОСОБА_3 не є субєктом, уповноваженим на її виготовлення, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню і в цій частині.

За таких обставин, господарський суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги Камінь-Каширської міської є необґрунтованими та такими, в задоволенні яких слід відмовити.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 82, 91, 101, 103-105, ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в:

Рішення від 02.07.2009р. у справі №02/36-88 Господарського суду Волинської області скасувати. Прийняти нове рішення: В задоволення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

суддя Юркевич М.В.

суддя Городечна М.І.