ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.01.10 № 13/684/08-АП

суддя Серкіз В.Г.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства Пологівський хімічний завод Коагулянт, м. Пологи Запорізької області

до: Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області, м. Пологи Запорізької області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/2 від 31.07.2008р.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1довіреність №09-103від09.01.09
ОСОБА_2довіреність №09-2475від19.10.09
Від відповідача: ОСОБА_3довіреність №52/86/Б/10від21.08.09

Розглядається позовна заява Відкритого акціонерного товариства Пологівський хімічний завод Коагулянт до Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/2 від 31 липня 2008 року про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 60 318,30 грн., податкове повідомлення-рішення №/0 від 26 березня 2008 року про визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 5 080,50 грн., та податкове повідомлення-рішення на донараховану суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість із застосуванням відповідних штрафних (фінансових) санкцій № /2 від 31 липня 2008 року.

До вирішення спору по суті позивач змінив позовні вимоги та просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області №/2 від 31 липня 2008 року в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 59 998,30 грн.

В частині вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення №/2 від 31.07.2008р. про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 320,00 грн. позивач відмовився від позовних вимог. Відмову прийнято судом.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позов зазначив, що згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено звернення до адміністративного суду з адміністративною позовною заявою, так як згідно цієї статті вказано, що «до адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин», іншого ж виду звернень в КАС не передбачено. В даному випадку дана адміністративна позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Пологівський хімічний завод «Коагулянт»(далі - ВАТ «Пологівський хімічний завод «Коагулянт») порушує норми, процесуального права.

Крім того, позивачем в порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п.5.1 та пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України від 22.05.1997р. № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»(далі - Закону про прибуток) не включено до складу валового доходу та не виключено зі складу валових витрат за 2006 рік суму заборгованості платника податку перед ТОВ «Агрофірма «Комунар»() за придбані господарські товари (письмового договору для встановлення його правової природи, договірних термінів виконання для перевірки надано не було), що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності. Заборгованість значиться з грудня 2003 року в сумі 1280 грн. за рах. 631. Відомості про наявність судових позовів або матеріалів процедур досудового врегулювання заборгованості підприємством не надані.

Плановою виїзною документальною перевіркою ВАТ «Пологівський хімічний завод «Коагулянт»№ 77/23/03327724 від 06.03.2007р. за період з 01.10.2005р. по 30.09.2006р. не встановлено (завищення) заниження суми амортизаційних нарахувань та підтверджено балансову вартість груп основних фондів у розмірах, відображених у декларації з податку на прибуток. Посадовими особами товариства даний акт перевірки було підписано без заперечень та було надано письмове підтвердження, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткових документів (інших) документів, що свідчать про діяльність підприємства за період, що перевіряється, немає.

Згідно з декларацією з податку на прибуток за 2006 рік (вх. № 18594 від 09.02.2007р.) підприємством віднесено до складу валових витрат за рядком 04.10. 1651876 грн. при ліміті (10% від сукупної балансової вартості на початок року за даними бухгалтерського обліку) 1499728 грн., в результаті чого завищено суму валових витрат за 2006 рік на 152 148,00 грн.

В порушення вимог п.п. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»(із змінами та доповненнями) ВАТ Пологівський хімічний завод Коагулянт включено до складу валових витрат за III квартал 2007 року витрати, не пов'язані з веденням господарської діяльності, у сумі 7 676,80 грн., у тому числі: липень 2007 року - накладна від 25.04.2007р. №37 ПП «Ділові сувеніри»на суму 1 136,80 грн. (годинник настільний у кількості 20 шт. за ціною 56,84 грн.); податкова накладна (з урахуванням додатку-повідомлення про допущені описки та технічні помилки до акта перевірки №90/2301/03327724 від 17.03.2008р.; вих. №4660/10/23-113 від 21.03.2008р.) від 23.05.2007р. № 43 на суму 6540,00 грн. (рушники вишиті в один колір 100 шт. за ціною 65,40 грн.).

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення проти позову та просив суд у його задоволенні відмовити.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.08 року Пологівська МДПІ було проведено перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ВАТ «Пологівським хімічним заводом «Коагулянт»за період з 01.10.2006 року по 30.09.2007 року., за результатами якої були виявлені порушення чинного законодавства складений акт від 17.03.2008 року №90/2301/03327724 та винесеш 3 податкові повідомлення рішення від 26 березня 2008 року №/0 про сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 5080,50 грн. № /0 про сплату податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 60510 грн.20 коп. № /0 про сплату податкового зобов'язання з прибуткового податку робітників і службовців у сумі 294 грн.75 коп.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся до податкового органу з відповідною скаргою, а після отримання рішення про відмову у задоволенні його вимог - з повторною скаргою до податкового органу вищого рівня.

За наслідками розгляду повторної скарги Державна податкова адміністрація у Запорізькій області залишила без змін податкове повідомлення-рішення №/0 від 26 березня 2008 року, та, у частині - рішення податкового органу № 7544/23-113 від 14 травня 2008 року, прийняте за розглядом первинної скарги, до нарахувала податок на додану вартість на суму 1 151 грн. та застосувала до платника податків штрафні (фінансові) санкції, скасувала податкове повідомлення-рішення №/0 від 26 березня 2008 року в частині 191,90 грн. зайво застосованих фінансових санкцій у звязку з невірним визначенням кількості податкових періодів, на які припадає недоплата податку на прибуток, та в зазначеній частині рішення, прийняте податковим органом за результатами розгляду первинної скарги; за результатами розгляду повторної скарги податковий орган вручив скаржнику податкове повідомлення рішення на донараховану суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість із застосуванням відповідних штрафних (фінансових) санкцій № /2 від 31 липня 2008 року, податкове повідомлення рішення № /2 від 31 липня 2008 р., податкове повідомлення рішення № /2 від 31 липня 2008 р.

Позивач з відповідними скаргами звернувся до ДПА України, та до ДПА у Запорізькій області.

09.09.08 р. Пологівська МДПІ відкликала податкове повідомлення рішення №/2 від 31 липня 2008 р., та вручила замість нього податкове повідомлення рішення № /2 від 31 липня 2008 р.

Вказане податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження за адміністративним позовом ВАТ Пологівський хімічний завод Коагулянт.

Висновки Пологівської МДПІ викладені у акті перевірки від 17.03.2008р. №90/2301/03327724 та прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення №/2 від 31.07.2008р. є протиправними та підлягають скасуванню виходячи з наступного:

Позивач включив до валового доходу за І квартал 2007 року суму кредиторської заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Комунар, яка залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності. Це підтверджується, зокрема, змістом декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний період.

Згадану суму позивач не виключив з валових витрат, адже зменшення валових витрат на суму такої заборгованості не передбачене Законом про прибуток.

Відповідно п. 5.1 ст. 5 Закону про прибуток валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності, а до складу таких витрат, як то зазначено у пп. 5.2.1 п. 5.2 цього Закону включаються, серед іншого, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням передбачених обмежень.

Визначення валового доходу наведено у п. 4.1 ст. 4 Закону, як загальної суми доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами, а за змістом пп. 4.1.6 п. 4.1 цієї норми до такого доходу відносяться суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку в звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку в звітному періоді.

Безоплатно надані товари це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод ( п.1.23 ст. 1 Закону).

Наведене означає, що законом чітко визначені підстави віднесення товарів до категорії безоплатно наданих і цей перелік є вичерпним.

Оскільки відповідні товари були отримані позивачем за оплатними цивільно-правовими угодами, то висновок податкового органу про віднесення товарів до безоплатно наданих є помилковим.

Законом України Про оподаткування прибутку підприємств не передбачено коригування валових витрат при списанні безнадійної кредиторської заборгованості, а висновок про таке коригування ґрунтується на припущеннях.

Податковий орган встановив перевищення позивачем обмежень, встановлених Законом про прибуток для віднесення до валових витрат на поліпшення основних фондів.

Згаданих висновків відповідач дійшов помилково, з огляду лише на суму балансової вартості основних засобів, наведену в таблиці 2 Розрахунок амортизаційних відрахувань додатку К1 до декларації податку на прибуток за 2006 рік, яка використовується для розрахунку амортизаційних відрахувань.

Для розрахунку ліміту витрат на поліпшення (ремонти) основних засобів використовуються відомості рядку 4.10. таблиці 3 Витрати на поліпшення основних фондів, що включаються до складу валових витрат додатку К1 до декларації податку на прибуток за 2006 рік, згідно яких сукупна балансова вартість на початок звітного року становить - 16 518 764 грн.

Невідповідність відомостей рядку 4.10 додатку К1 ( 16 518 764) и сум графи 3 таблиці 2 додатку К 1 (14 664 433) свідчить лише про те, що позивач занизив балансову вартість основних засобів для розрахунку амортизаційних відрахувань, та, як внаслідок цього, суму амортизаційних відрахувань. Але згадані обставини не були виявлені відповідачем.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р. затверджено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, в якому містяться вимоги щодо оформлення акту документальної перевірки.

Згідно п. 1.7 вищезазначеного порядку факти виявлених порушень податкового законодавства повинні викладатися в акті перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пункт 2.3 порядку вимагає за кожним відображеним в акті перевірки фактом порушення податкового законодавства:

- навести показники, що відображаються суб'єктом господарювання в податковій, іншій звітності і фактичні показники, виявлені в ході перевірки на підставі первинних документів податкового і бухгалтерського обліку у розрізі періодів в грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що були порушені платником податків, вказати період у якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акту письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

- вказати первинні документи, на підставі яких здійснено запис в податковому і бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушень.

Надані під час перевірки відомості бухгалтерського обліку та первинні документи обліку основних засобів (типова форма ОЗ-6 Інвентарна картка обліку основних засобів, акти вводу в експлуатацію, накладні, що опосередковували придбання основних засобів та інші первинні документи) дозволяють визначити первісну вартість основних засобів, понесені витрати на їх модернізацію та поліпшення. Суму амортизації за період використання цих основних засобів у господарській діяльності позивача, нараховану на підставі норм статті 8 Закону про прибуток, відповідач мав розрахувати самостійно, адже ані первинні документи обліку основних засобів, ані документи бухгалтерського обліку нарахований знос по податковому методу не відображають.

У бухгалтерському обліку нарахування зносу здійснюється по прямолінійному методу, на підставі затвердженої облікової політики підприємства. Оскільки в бухгалтерському та податковому обліку використовуються різні методи нарахування амортизації суми нарахованої амортизації будуть різні.

Згідно пп. 5.2.10 п. 5.2 ст. 5 Закону про прибуток при визначенні ліміту витрат на поліпшення (ремонти) основних засобів, що можна включати в валові, використовується як база для подальшого розрахунку балансова вартість основних засобів, яка розраховується як різниця між первісною вартістю і амортизацією, нарахованою відповідно до ст. 8 Закону про прибуток.

Таким чином, балансова вартість основних засобів за податковим обліком складає іншу суму, ніж балансова вартість основних засобів за бухгалтерським обліком.

Більш того, сума балансової вартості основних засобів, наведена податковим органом в акті, що складає 14 997 245 грн., не відповідає навіть даним бухгалтерського обліку, оскільки згідно фінансовій (бухгалтерській) звітності позивача, а саме балансу за 2006 рік, балансова (залишкова) вартість основних засобів на 01.01.2006р. складала 18 087,8 тис. грн., а згідно рядку 4.10. таблиці 3 Витрати на поліпшення основних фондів, що включаються до складу валових витрат додатку К1 до декларації по податку на прибуток за 2006 рік, сукупна балансова вартість на початок звітного року становить - 16 518 764 грн. Згадана сума використовувалася скаржником для розрахунку ліміту віднесення витрат на поліпшення (ремонт) основних засобів до валових.

Відповідач встановив, що в порушення вимог Закону про прибуток позивач включив до складу валових витрат за ІІІ квартал 2007 року витрати, не повязані з веденням господарської діяльності, а саме витрати на придбання настільних годинників та рушників, що підтверджується податковими накладними.

Оскільки податкова накладна не утворює підстав для збільшення валових витрат, посилання відповідача на ці документи, як на такі, що підтверджують наявність порушення норм Закону про прибуток, є неправомірним.

Крім цього, кваліфікація зазначених витрат як не повязаних з господарською діяльністю позивача є помилковою.

Згідно п. 5.1, 5.2 ст. 5 Закону про прибуток валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу таких витрат, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Зв'язок вищезазначених витрат з господарською діяльністю підтверджується локальними актами та первинними бухгалтерськими документами позивача, які опосередковують фактичне використання придбаних активів у господарській діяльності.

Таким чином, оскаржуване рішення прийняте відповідачем внаслідок помилкової юридичної оцінки господарських операцій позивача та неправильного застосування до них норм податкового законодавства.

Для вирішення питання правомірності оскаржуваного рішення судом була призначена судово-економічна експертиза по справі.

Висновки експертизи підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Зокрема, згадане дослідження спростовує викладене відповідачем в акті планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання скаржником вимог податкового, валютного та іншого законодавства № 90/2301/03327724 від 17 березня 2008р. твердження про перевищення позивачем встановленого пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»десятивідсоткового обмеження щодо віднесення до валових витрат на поліпшення основних фондів та включення останнім до складу валових витрат не пов'язаних з веденням господарської діяльності, у тому числі витрат на придбання настільних годинників та рушників.

Крім цього, під час перевірки відповідачем було встановлено, що позивач в порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»у 4 кварталі 2006 року не включив до складу валового доходу суму заборгованості платника податку перед кредитором - ТОВ «Агрофірма «Комунар»у розмірі 1280, 60 грн., яка залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності; цю ж суму позивач не виключив з валових витрат.

Експертизою встановлено, що згадану суму позивач включив до валового доходу у 1 кварталі 2007 року, а вимога відповідача про обов'язок виключити цю ж суму зі складу валових витрат не відповідає приписам Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Отже, позивач не включив до складу валового доходу у 4 кварталі 2006 року 1 280,60 грн., що призвело до заниження ним податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 320 грн., але включив до валового доходу відповідну суму та відобразив податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 320 грн. у 1 кварталі 2007 року, що мав встановити відповідач при здійсненні перевірки.

В цій частині вимог позивач відмовився від позову і провадження у справі в цій частині справи закрито.

З огляду на вищевикладені обставини та висновки судово-бухгалтерської експертизи суд не приймає заперечення відповідача як необґрунтовані та такі, що не відповідають чинному податковому законодавству України.

Судові витрати присудити з Державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області №/2 від 31 липня 2008 року в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 59998,30 грн.

Прийняти відмову позивача від позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Пологівської міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області №/2 від 31 липня 2008 року в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 320,00 грн. Провадження в цій частині закрити.

Судові витрати присудити з Державного бюджету.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова підготовлена у повному обсязі і підписана 28.01.2010р.

Суддя В.Г. Серкіз