ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2010 р. Справа № 6/151

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу Житлового ОСОБА_2 №40, м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2009р.

у справі №6/151

за позовом Прокурора Личаківського району м.Львова в інтересах держави в особі Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів

до відповідача: Житлового ОСОБА_2 №40, м.Львів

про стягнення 142128,37грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_3 - помічник прокурора

від позивача: ОСОБА_4 - представник

від відповідача: не зявився

Сторонам розяснено їх права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.10.2009р. у справі 6/151 (суддя Гоменюк З.П.) позов задоволено повністю та стягнено з Житлового ОСОБА_2 №40 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - 114532,38грн. основного боргу, 1887,98грн.- 3% річних, 10189,63грн. інфляційних втрат, а також стягнено з відповідача в дохід державного бюджету 1266,09грн. державного мита та 312,50грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Житлово-будівельний кооператив №40 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить рішення скасувати та прийняти нове рішення.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив. Однак, в судовому засіданні представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» спростовує доводи скаржника та зазначає про законність та обгрунтованість рішення місцевого суду, у звязку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Враховуючи те, що пояснення представника відповідача було заслухано в попередньому судовому засіданні, а також те, що він був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, у відповідності до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази та заслухавши представників сторін та прокуратури, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2009р. у справі №6/151 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2002р. між ЛМКП „Львівтеплоенерго" та Житлово-будівельним кооперативом №40 укладено договір № 3615/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати покупцеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а покупець (відповідач) зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради № 1189 від 20.10.2006р. (з наступними змінами), а також № 930 від 02.09.2008р. (з наступними змінами) встановлено тарифи на теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію, однак Відповідач свої зобов'язання по договору, виконав частково, у звязку з чим за період з 01.01.2008р. по 25.05.2009р. виникла заборгованість в розмірі 129327,29грн.

Згідно п.п.6.1, 6.3 договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів до 25-го числа місяця, наступного за звітним, споживач зобовязаний сплачувати постачальнику вартість фактично спожитої теплової енергії.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає недопустимість відмови від виконання зобов'язання або односторонньої зміни його умов. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи уточнений розрахунок позовних вимог (а.с.30) сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 114532,38грн., яка відповідачем не спростована, а тому місцевим господарським судом, на думку колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду, стягнена правомірно.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання грошових зобов'язань позивач нарахував відповідачу інфляційні витрати в розмірі 10189,63грн. та три проценти річних в розмірі 1887,98грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про підставність задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу, річних, інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

Щодо заперечень відповідача про те, що місцевим господарським судом не враховано відсутність документів, які б свідчили про факт прийому-передачі послуг, що робить неможливим встановити кількість отриманої теплової енергії, а отже і їх вартість, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості (а.с.7) такий розрахунок здійснювався виходячи з показників встановлених додатками №1, №2 до договору про постачання теплової енергії та тарифів, встановлених Рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради №1189 від 20.10.2006р. та №930 від 02.09.2008р. При цьому слід зауважити, що у відповідності до ст.ст..33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Натомість відповідачем не надано свого розрахунку заборгованості, тому ці доводи колегія вважає безпідставними.

Інші доводи, викладені апелянтом, як підстава скасування рішення, колегією суддів відхилено за їх необгрунтованістю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, друга сторона відшкодовує витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 06.10.2009 року у справі №6/151 залишити без змін, а апеляційну скаргу Житлового ОСОБА_2 №40 залишити без задоволення.

2. На виконання постанови місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.