ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. Справа № 18/12/10

Господарський суд Миколаївської області,

у складі: судді Давченко Т.М.,

з участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 958 від 03.12.2009 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 529 від 14.10.2009 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3,

54001, АДРЕСА_1,

до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»,

04070, м. Київ, вул. Півнично-Сирецька № 1-3,

в особі Миколаївського відділення № 1 публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»,

54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 50/1,

про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до ПАТ «Родовід Банк»в особі Миколаївського відділення № 1 ПАТ «Родовід Банк»про визнання недійсним кредитного договору №56.1/5-КЛТ -08 від 23.05.2008 р.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що зобовязання банку щодо надання грошових коштів позичальникові повинно бути виражене тільки у валюті України - гривні, тому банк не мав права надавати кредит в доларах США, а зобов'язаний був надати лише у гривні, і відповідно, позичальник виконати зобовязання лише у гривні.

Відповідач проти позовних вимог заперечує та пояснює, що сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті та ні Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ні жоден з інших нормативно-правових актів не передбачають прямих обмежень щодо видачі кредитів в іноземній валюті, а також не містить заборони на вираження грошових зобов'язань в іноземній валюті.

Також представником відповідача в судовому засіданні пояснено, що найменування відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк»17.09.2008 р. змінено на публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», яке є правонаступником ВАТ «Родовід Банк», а згідно наказу тимчасового адміністратора №559 від 16.11.2009 р. назву Миколаївського відділення № 1 ВАТ «Родовід Банк»змінено на Відділення «Миколаївське РУ»ПАТ «Родовід Банк». На підтвердження зазначеного відповідачем надані суду відповідні документи (а.с.31-50).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, суд прийшов наступного.

Відповідно до статті 25 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво, а саме, замінити відкрите акціонерне товариство «Родовід Банк»його правонаступником - публічним акціонерним товариством «Родовід Банк»(, 04070, м. Київ, вул. Півнично-Сирецька № 1-3), а назву Миколаївського відділення № 1 ВАТ «Родовід Банк»замінити на Відділення «Миколаївське РУ»ПАТ «Родовід Банк».

Крім того, відповідачем заявлене письмове клопотання про направлення справи на розгляд за місцем знаходження юридичної особи - ПАТ «Родовід Банк»до господарського суду Київської області згідно ст.. 17 ГПК України.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, суд прийшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуваний договір №56.1/5-КЛТ -08 від 23.05.2008 р. на підставі довіреності №2947 від 20.12.2007 р. підписано начальником Миколаївського відділення №1 і скріплено печаткою відділення, юридична адреса якого: м. Миколаїв, вул.. Лазурна, 17.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до ч.4 ст.15 ГПК України якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин 1-3 цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу.

Згідно п.1.2 Положення про Відділення «Миколаївське РУ»ПАТ «Родовід Банк»останнє не є юридичною особою, входить до складу Банку на правах відокремленого структурного підрозділу першого рівня, що здійснює свою діяльність від імені Банку в межах, наданих ним, повноважень.

Відповідно до п.п. 27.1 п.27 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України № 04-5/120 від 27.06.2007р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" подання позову за місцем знаходження відособленого підрозділу юридичної особи правомірне тоді, коли спір випливає саме з його діяльності.

Отже, даний спір, який виник з кредитного договору №56.1/5-КЛТ -08 від 23.05.2008 р., в якому ПАТ «Родовід Банк»представляв уповноважений відособлений підрозділ Відділення «Миколаївське РУ»ПАТ «Родовід Банк», стосується безпосередньо діяльності цього відособленого підрозділу і підлягає розгляду за його місцезнаходженням, тобто у господарському суду Миколаївської області.

Таким чином, у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд за місцем знаходження юридичної особи - ПАТ «Родовід Банк»до господарського суду Київської області згідно ст.. 17 ГПК України належить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, суд прийшов наступного.

23 травня 2008 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі - «Позивач», «Позичальник»), та Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» (до зміни найменування - Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК») (надалі - «Відповідач», «Банк») укладений кредитний договір № 56.1/5-КЛТ-08 (надалі - «Кредитний договір»), про надання траншової кредитної лінії, із змінами, внесеними Додатковою угодою № 1 від 27 травня 2008 року.

За умовами Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредити (транші) у сумі 35 000 доларів США на основі Додаткових угод про видачу кредиту (траншу) до Кредитного договору з процентною ставкою за користування кредитом 14,0 % річних, та датою погашення кредиту - не пізніше 22 травня 2011 року.

Як вбачається з виписки особового рахунку позивача, наданого Банком, останнім підприємцю ОСОБА_3 наданий кредит в сумі 25000 доларів США.

Позивач звернувся до суду та просить визнати вказаний правочин недійсним згідно ст.. 203 ЦК України з мотивів його невідповідності валютному законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 334 Господарського кодексу України, банки - це фінансові установи, функціями яких є залучення у вклади грошових коштів громадян і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах і на власний ризик, відкриття та ведення банківських рахунків громадян та юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 339 ГК України фінансове посередництво здійснюється банками у формі банківських операцій, і їх основними видами є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції.

Кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором в позичальником (ст. 345 ГК України).

У ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" міститься визначення банківського кредиту - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Як кредитні у ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" розглядаються операції, зазначені у п. 3 частини першої та п. п. 3- 7 частини другої ст. 47 цього Закону.

Розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, тобто здійснення фінансового посередництва у формі кредитних операцій на підставі кредитного договору, є правом банку, що здійснюється на підставі банківської ліцензії.

Публічному акціонерному товариству «РОДОВІД БАНК»відповідно до Банківської ліцензії № 27, виданої 14.07.09 Національним банком України, надано право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Таке ж право було надано ВАТ «РОДОВІД БАНК»банківською ліцензією № 27 від 11.10.2004 р.

Таким чином, відповідач має право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті.

З твердженнями Позивача про визнання кредитного договору недійсним внаслідок використання ним долару США як засобу платежу за кредитним договором всупереч приписам п. «г»ч. 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»суд не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (надалі - Декрет) передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Відповідно до пп. "в", "г" ч. 4 ст. 5 Декрету індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо:

- надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

- використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Водночас, відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого Постановою Правління НБУ від 14.10.04 № 483 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється: якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

У Відповідача наявна банківська ліцензія на здійснення операцій, визначених ч. 1 та п. 5 - 11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Крім того, п. 4 ст. 5 Декрету визначено, що індивідуальної ліцензії потребують в тому числі й операції щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Кредитний договір №56.1/5-КЛТ-08 від 23.05.08р. відповідно до ст. 347 ГК України є середньостроковим, термін його дії, межі, встановлені чинним законодавством, не перевищує.

Аналогічна позиція відображена також в листі Національного банку України від 07.12.2009 року № 13-210/7871-22612 «Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті».

Таким чином, укладення та виконання Кредитного договору №56.1/5-КЛТ-08 від 23.05.08 в іноземній валюті не суперечить вимогам ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»та Положенню «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу».

За таких обставин, у задоволені позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 25, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Здійснити процесуальне правонаступництво, а саме, замінити відкрите акціонерне товариство «Родовід Банк»його правонаступником - публічним акціонерним товариством «Родовід Банк»(, 04070, м. Київ, вул. Півнично-Сирецька № 1-3), а назву Миколаївського відділення № 1 ВАТ «Родовід Банк»замінити на Відділення «Миколаївське РУ»ПАТ «Родовід Банк».

2. У задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд за місцем знаходження юридичної особи - ПАТ «Родовід Банк»до господарського суду Київської області згідно ст.. 17 ГПК України відмовити.

3. У задоволенні позову відмовити.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М.Давченко