ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.10 Справа № 22/2/10

Суддя Ярешко О.В.

за позовом Концерн Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) до відповідача ОСОБА_1 особи- підприємця ОСОБА_2 (69118, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за договором № 501656 від 01.08.2008 р. у розмірі 7 148,87 грн. Суддя Ярешко О.В.
Представники:

Від позивача ОСОБА_3, довіреність № 27 від 04.01.2010р. ;

Від відповідача ОСОБА_4, приватний підприємець (особисто);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

06.07.2010р. до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі з позовною заявою до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 7 148,87 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.07.2010р. порушено провадження у справі № 22/2/10, судове засідання призначено на 29.07.2010р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для розгляду справи.

Ухвалою від 29.07.2010р., у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням витребуваних судом доказів, що перешкоджає вирішенню спору по суті та у звязку з необхідністю встановлення фактичних обставин справи, витребування у сторін відповідних доказів, які необхідні для розгляду справи по суті, на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 16.08.2010р.

Ухвалою від 13.08.2010р., у звязку з відрядженням судді, розгляд справи, призначений на 16.08.2010р. відкладено на 30.08.2010р.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічної фіксації.

В судовому засіданні 30.08.2010р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та обґрунтовані ст.ст.11, 15, 16, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 276 Господарського кодексу України та договором № 501656 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.08.2008р. Позивач пояснив суду, що відповідно до умов договору № 501656, укладеного з відповідачем, свої зобов'язання перед відповідачем виконав. Відповідач зобовязання щодо оплати отриманих послуг за період з серпня 2008р. по травень 2010р. включно не виконав, внаслідок чого за ним склалася заборгованість в сумі 7 148,87 грн.

Відповідачем ПП ОСОБА_2 письмового відзиву не надано. У судовому засіданні 30.08.2010р. відповідач усно пояснив, що між ним та позивачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501656 від 01.08.2008р., факт постачання теплової енергії до приміщення не заперечив. Однак, зазначив, що позов не визнає, оскільки приміщення, до якого постачалася теплова енергія не використовувалося, підприємницька діяльність в ньому не здійснювалося. Виникнення боргу пояснив своїм скрутним фінансовим становищем та відсутністю коштів. Просить у позові відмовити. Крім того, в засіданні відповідачем було заявлено усне клопотання. Звертаючись до суду, ПП ОСОБА_5 просила щоб вартість теплової енергії нараховувалася за тарифами, встановленими для житлових приміщень. Клопотання судом відхилено як необґрунтоване, оскільки це не є предметом спору, що розглядається в суді. Тарифи на теплову енергію встановлені в договорі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2008р. між Концерном Міські теплові мережі (Теплопостачальна організація, позивач у справі) та ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 (Споживач, відповідач) укладено договір №501656 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді відповідачу, а відповідач прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (п. 1.1. договору).

Згідно з п.п.10.1, 10.4 договір набуває чинності з 01.08.2008р. і діє до 21.07.2009р. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік , якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії договору не заявила про його розірвання.

Відповідно до п.п.3.2.1, 3.2.6 відповідач зобовязався виконувати умови договору та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміні, які передбачені договором.

В пунктах 6.2., 6.3 договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Згідно з п.п.6.7, 6.6.1 Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії. ОСОБА_6 приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на протязі пяти днів з дати отримання. Датою отримання вважається: при отриманні нарочним дата вручення представнику Споживача; при направленні рекомендованим листом дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового обігу (по місту 3 дні).

Розрахунки здійснюються в грошовій формі або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (Додаток № 5 до договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Відповідно до 3.2.26 договору №501656 Споживач зобов'язався щомісячно, у строки, визначені договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до п.6.6.2. договору, у разі неотримання акту прийманняпередачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.6.1. договору, акт підписується позивачем з позначенням про відмову у підписанні його відповідачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, відповідач зобовязаний надати позивачу нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з позивачем всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1. договору строк.

Згідно з наданими позивачем матеріалами справи на виконання умов договору, ним постачалася відповідачу теплова енергія в період з серпня 2008 р. по травень 2010 р. включно, на суму 7 148,87, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_6 приймання-передачі теплової енергії за період з серпня 2008р. по грудень 2009р. включно та з лютого 2010р. по травень 2010р., що вручалися нарочним, на підтвердження чого суду представлені реєстри про вручення за відповідний період, були підписані Споживачем без зауважень та оформлені належним чином. При цьому слід зазначити, що акт за вересень 2009р. з боку Споживача погоджений ОСОБА_7. Відповідач пояснив, що зазначена особа є її дочкою. ОСОБА_7, яка також була присутня в судовому засіданні 30.08.2010р. в якості слухача без повноважень представника, та особа якої була перевірена судом, зазначений факт підтвердила.

Акт приймання-передачі теплової енергії за січень 2010р., який згідно з реєстром про вручення рахунків та актів за січень 2010р. був вручений відповідачу 18.02.2010р. Однак, відповідач акт за січень 2010р. не підписав та позивачу не повернув, обґрунтованих заперечень не надав, внаслідок чого в порядку п.6.6.2 договору цей акт підписаний Теплопостачальною організацією з відміткою про відмову Споживача від їх підписання.

На підставі погоджених ОСОБА_6 за вищевказаний період відповідачу виставлено рахунки за спожиту теплову енергію на загальну суму 7 148,87 грн., які також вручалися Споживачу.

Згідно п.6.4 договору передбачено, що Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.6, 626, 627 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі теплової енергії регулюються Законом України Про теплопостачання, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007р. №1198 (далі Правила), які чинні на території України, визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії та є обовязковими для виконання ними (п.1, 2 Правил).

Згідно з п.4. зазначених Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Відповідно до статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Кодексу, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 24 Закону України Про теплопостачання та п.40 Правил встановлено, що споживач теплової енергії зобовязаний додержуватися вимог договору та нормативно-правових актів.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст.22, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач заявлені вимоги та викладені у позові обставини не спростував, доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої суми основного боргу не надав. Відсутність коштів та скрутне фінансове становище, а також той факт, що, як зазначене відповідач, приміщення для здійснення своєї підприємницької діяльності не використовується не звільняє відповідача від виконання зобовязання за діючим договором. Докази припинення або розірвання договору на даний час відсутні, тому його умови обовязкові для виконання сторонами.

Таким чином, вимоги про стягнення 7148,87 грн. основного боргу є обґрунтованими, доведеними, основані на договорі та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст.ст.6, 11, 93, 525, 526, 530, 626, 629, 714 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 19, 24 Закону України Про теплопостачання, ст.ст.22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 (69118, АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, р/р 0001 в АКБ Індустріалбанк м.Запоріжжя, МФО 313849, ) 7 148 (сім тисяч сто сорок вісім) грн. 87 коп. основного боргу, 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя О.В. Ярешко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 02.09.2010р.