ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

27.12.10 Справа № 6/273/10

Суддя Місюра Л.С.

За позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра в особі філії ВАТ КБ „Надра Запорізьке регіональне управління м. Запоріжжя

До Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області

Про стягнення 450 623 грн. 65 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. № 1-11-20507 від 26.10.2010 р.

Від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 62 від 05.07.2010 р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра в особі філії ВАТ КБ „Надра Запорізьке регіональне управління м. Запоріжжя до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області про стягнення 450 623 грн. 65 коп., суддя

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № 19/2008/22/0025 ЮМК від 25.01.2008 р. в сумі 348 475 грн. 11 коп. (43 690, 46 дол. США), відсотки за користування кредитом в сумі 55 822 грн. 91 коп. (6 988,86 дол. США), штраф в сумі 3 449 грн. 30 коп. (432,46 дол. США) , пеню в сумі 5 604 грн. 42 коп. (702,66 дол. США).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву наступного змісту: 25.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 19/2008/22/0025 ЮМК (далі кредитний договір) від 25.01.2008 року. Проте договір іпотеки на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Павлівське, вул.Степова, буд. 54, на який посилається позивач, між позивачем та відповідачем не укладався. Сам договір іпотеки, на який посилається позивач, є сфальсифікованим і на теперішній час його недійсність оспорюється відповідачем в господарському суді м.Києва. У частині 1 «Предмет договору»кредитного договору зазначено, що банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 45 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,4 процентів річних, що обчислюються виходячи з триста шістдесяти (360) днів у році. Також у п. 4.1.1 кредитного договору та відповідно до графіка погашення кредиту вказано, що позичальник зобов'язується щомісяця в термін до 25 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануітентного платежу, розмір якого за цим Договором становить 617,86 доларів США. Чинний Цивільний кодекс України розрізняє валюту зобов'язання та валюту виконання зобов'язання. Валюта зобов'язання-це валюта, в якій виражається зобов'язання. Валюта виконання зобов'язання - це валюта платежу. Валютою зобов'язання в даному випадку є долар США. Виконання зобов'язання на даний час також проводиться у іноземній валюті. Підтвердженням цього є сплата нарахованих відсотків у валюті - долар США, що зазначено у графіку погашення кредиту та банківських квитанціях. Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Згідно зі ст. 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов'язання є гривня. Виняток встановлено тільки п. З ст. 533 ЦК України, зокрема, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. На сьогодні жодним законом не передбачено можливість використання іноземної валюти або виконання зобов'язання в іноземній валюті між резидентами. З цього випливає, що зобов'язання на території України між резидентами укладаються та виконуються виключно в національній валюті - гривні, а не валюті Сполучених Штатів Америки. Таким чином, викладені в кредитному договорі положення щодо іноземної валюти договору та валюти виконання зобов'язання за договором порушують права відповідача та прямо суперечать нормам прямої дії Конституції України та цивільного законодавства. При наданні позивачем та отриманні відповідачем кредиту у доларах США, а також здійснення відповідачем платежів по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США були порушені наступні норми закону: ст. 99 Конституції України, згідно якої грошовою одиницею України є гривня; ст.524 ЦК України, яка визначає, що зобов'язання повинно бути визначено в грошовій одиниці України - гривні; ст. 3 Закону України N 2346-ІН Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, яка визначає, що гривня, як грошова одиниця (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними та юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України; ст.ст.6,7 Постанови Національного банку України N 200 від 30.05.2007 р. "Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України", які чітко встановлюють випадки використання фізичним та юридичним особами (резидентами України) іноземної валюти, як засобу платежу, у розрахунках на території України та ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", яка встановлює, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено валютним законодавством України. Згідно ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законо-давства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому, справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст. З ЦК України - принципу справедливості. Умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду відповідача, споживача кредитних послуг. Несправедливими є, зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, відповідач перекладає, як суб'єкт підприємницької (господарської) діяльності виключно на позивача - позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 ЦК України. Таким чином, використання позивачем долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесенням в кредитний договір пункту, що значно погіршує становище відповідача, як споживача порівняно з позивачем (надавачем фінансових послуг) в разі настання певних подій, що дає право для відповідача, відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", за своїм вибором вимагати визнання в цілому кредитний договір недійсним. Таким чином, викладені в кредитному договорі положення щодо іноземної валюти договору та валюти виконання зобов'язання за договором порушують права відповідача та прямо суперечать нормам прямої дії Конституції України та цивільного законодавства. Просить відмовити позивачу у позові.

У звязку з неявкою сторін розгляд справи був відкладений до 27.12.2010 р.

27.12.2010 р. розгляд справи продовжений.

Позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, де просить стягнути з відповідача борг в сумі 450 623 грн. 65 коп., що еквівалентно 56 586, 13 доларів США, який складається з основного боргу в сумі 347 928 грн. 98 коп., що еквівалентно 43 690, 46 доларів США; заборгованість за відсотками в сумі 94 146 грн. 73 коп., що еквівалентно 11 822, 28 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 5 595 грн. 71 коп., що еквівалентно 702, 67 доларів США; штраф за порушення строків сплати платежів в сумі 2 952 грн. 23 коп., що еквівалентно 370, 72 доларів США.

Заява позивача приймається судом, оскільки вона заявлена відповідно до статті 22 ГПК України.

Позивач надав суду письмові пояснення наступного змісту: у пункті 2 позовної заяви № 3/3/03-0516 від 24.11.2010 року в резолютивній частині позивачем було вказано „Винести рішення про стягнення на користь ВАТ КБ „Надра з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 51 824,44 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ 413 351,73 грн., а необхідно було вказати „Винести рішення про стягнення на користь філії ВАТ КБ „Надра з Фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором в розмірі 413 351,73 грн., що еквівалентно 51 824,44 доларів США. Вказане сталось внаслідок технічної помилки. Просить суд допустити вищевказане виправлення. Позивач надав уточнення та пояснення щодо виконання умов кредитного договору з боку позивача, нарахованого позивачем розміру заборгованості та штрафних санкцій: Відповідно до п.1.1. кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 227 250,00 грн. що еквівалентно 45 000,00 доларів США. Видача грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 970 від 25.01.08 року. Вказане підтверджується розпорядженням від 25.01.2008 року про перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 227 250,00 гривень, що еквівалентно 45 000,00 доларів США. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується заявою на видачу готівки № 970 від 25.01.08 року, яку відповідач підписав при отриманні грошових коштів. Відповідач прийняв на себе зобовязання відповідно до п. 1.3. кредитного договору повернути грошові кошти у строк до 25.01.2023 року та сплатити відсотки користування у розмірі 14,4 % річних. Згідно п. 4.1.1. кредитного договору повернення кредитних коштів відбувається відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків (далі за текстом Графік). У випадку прострочення виконання зобовязання відповідачем згідно графіку розмір відсоткової ставки встановлюється у відповідності до п. 4.1.2.2. кредитного договору у розмірі 31% річних. Відповідно до п. 6.1.3. кредитного договору кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються на сплату: прострочених відсотків за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); поточних відсотків за користування кредитом; штрафні санкції за несплачені у строк відсотки (якщо таке прострочення буде мати місце); простроченої основної суми боргу - сума кредиту (якщо таке прострочення буде мати місце); неустойки за неповернення в строк кредиту (якщо таке прострочення буде мати місце); суми кредиту. У випадку порушення відповідачем строків повернення кредиту відповідач, у відповідності до п. 9.2. кредитного договору, сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення зобовязання за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. Штрафні санкції були нараховані позивачем правомірно та у відповідності до умов кредитного договору, з якими відповідач погодився, оскільки він його підписав, та у відповідності до діючого законодавства України. 17 вересня 2009 року позивачем у справі було направлено відповідачу претензію № 5/15/1102, в якій позивач просив повернути заборгованість за кредитом, в тому числі прострочену, та сплатити штрафні санкції. Претензію відповідач отримав 24.09.09 р., про що свідчить поштове повідомлення. Також просить суд прийняти до уваги той факт, що відповідач у справі заборгованість визнав, але на сьогоднішній день безпідставно ухиляється від її погашення. Вказане підтверджує заява відповідача від 15.02.10р., в якій він просив прискорити реалізацію заставного майна, яке знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Павлівське, вул.. Степова, буд.54, але погасити заборгованість за рахунок цього майна в подальшому відмовився.

Відносно валюти зобовязання та укладеного кредитного договору позивач надав суду наступні пояснення: згідно п. 1 ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох чи більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Вказане повторено і закріплено у ст. 627 ЦК України. За приписами ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (далі - Закон про банки) дає визначення поняття коштів - кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно ст. 345 ГК України кредитні операції банків полягають у розміщенні від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Статті 47 та 49 Закону про банки визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»від 19.02.93 р. № 15-93 (Далі за текстом Декрет). Згідно підпункту «в»п. 4 ст. 5 Декрету індивідуальної ліцензії потребують операції по наданню і отриманню резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо строки і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством розміри. На цей час вимоги чи будь-які розміри та обмеження відносно ліміту розміру сум і строків повернення кредитів в іноземній валюті, які залучаються чи надаються резидентами України, діючим законодавством не встановлені, тому здійснення резидентами операцій з отримання чи надання кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії НБУ. Укладання кредитного договору в іноземній валюті не суперечить вимогам діючого законодавства України. Крім того, відповідач під час укладання кредитного договору погодився з умовами Договору про надання кредиту в доларах США, що передбачає погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом в доларах США з зазначенням гривневого еквіваленту.

Письмові пояснення позивача приймаються судом.

Відповідач подав клопотання, де зазначив наступне: 15.12.2010р. дружина відповідача ОСОБА_4 подала до Вільнянського районного суду Запорізької області позовну заяву до ВАТ комерційного банку „Надра в особі філії ВАТ КБ „Надра Запорізьке регіональне управління про визнання кредитного договору № 19/2008/22/0025 ЮМК від 25.01.2008 р. недійсним. У звязку з цим, відповідач просить зупинити провадження у даній справі до розгляду іншої справи, оскільки у разі задоволення позовної заяви та визнання Вільнянським районним судом Запорізької області цього кредитного договору недійсним, то предявлений до відповідача позов про стягнення грошових коштів на користь банку буде безпідставним.

Згідно ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Приймаючи до уваги, що розглянути даний спір неможливо до розгляду повязаної з ним цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ВАТ комерційного банку „Надра в особі філії ВАТ КБ „Надра Запорізьке регіональне управління про визнання кредитного договору № 19/2008/22/0025 ЮМК від 25.01.2008 р. недійсним, суддя визнав за необхідне зупинити провадження у справі.

Керуючись ст. ст.22, 79, 86 ГПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у справі № 6/273/10 до розгляду Вільнянським районним судом Запорізької області цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ВАТ комерційного банку „Надра в особі філії ВАТ КБ „Надра Запорізьке регіональне управління про визнання кредитного договору № 19/2008/22/0025 ЮМК від 25.01.2008 р. недійсним та вступу в законну силу рішення суду.

Зобов'язати сторін повідомити суд і підтвердити документально про усунення обставин, що послужили підставою для зупинення провадження по даній справі.

Суддя Л.С. Місюра