ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2010 р. Справа №27/57

За позовом ОСОБА_1 академічного обласного українського музично-драматичного театру ім. М.В. Гоголя, 36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 23

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІО-Ле», 36039, м. Полтава, вул. Сінна, 2/49

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. ОСОБА_1 обласна рада, 36000, м. Полтава, вул. Жовтнева,45

2. Управління майном ОСОБА_1 обласної ради, 36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 115

про стягнення 6 051, 92грн.

Суддя: Солодюк О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 1 від 13.01.2010р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 3 від 05.01.2010 р.

від третьої особи: 1 ОСОБА_4, дов. № 01-27/215 від 22.04.2010 р.

2.- ОСОБА_5, дов. № 150/8-5 від 18.04.2010 р.

В судовому засіданні 19.08.2010 року в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 21.08.2010 р. для надання сторонами додаткових доказів.

В судовому засіданні 21.08.2010 р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення 6 051,92 грн, в т.ч. 5 508, 32 грн. заборгованості (з урахуванням інфляційних нарахувань) на підставі договору оренди № 1 від 17.12.2003 р., 390, 48 грн. пені, 153,12 грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують з мотивів, викладених у відзиві.

Представники третіх осіб підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі. У відзиві на позов Управління майном ОСОБА_1 обласної ради повідомило, що позивач з 2006 по 2009 роки користувався майном за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 17, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, і яке було передане позивачу ОСОБА_1 обласною радою в оперативне управління.

У відзиві Управління майном ОСОБА_1 обласної ради також повідомило, що в договорі оренди № 1 від 17.12.2003 р. помилково було зазначено адресу орендованого приміщення: м. Полтава, вул. Гоголя, 19. Фактично, як повідомив представник Управління майном Полтавської області, орендоване відповідно до договору оренди майно, знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третіх осіб, суд встановив:

17.12.2003 року між ОСОБА_1 обласним українським музично-драматичним театром ім. М.В.Гоголя (позивачем) та Українсько-литовським спільним підприємством у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІО-Ле»(відповідачем) був укладений договір № 1 оренди нежитлового вбудованого приміщення (далі по тексту договір), розташованого в м. Полтава по вул. Гоголя, 19, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлове вбудоване приміщення, розташоване в м. Полтава по вул. Гоголя, 19 загальною площею 147,00 кв.м.

Факт передачі позивачем в оренду приміщення підтверджується актом приймання-передачі від 17.12.2003 р. (додаток № 1 до договору № 1 від 17.12.2003 р., копія акту в мат. справи).

Відповідно до п. 8.1. договору відповідач використовує орендовані приміщення для розміщення гаражу. Строк дії договору оренди 5 років.

17.12.2003 р. сторони підписали акт узгодження розрахунків плати за оренду приміщення (додаток № 2 до договору оренди № 1 від 17.12.2003 р.), згідно якого розмір місячної орендної плати за орендовані приміщення становить 142, 94 грн. з ПДВ (копія акту в мат. справи). Розмір орендної плати в сумі 142, 94 грн. та 1715, 28 грн. за рік встановлено також і пунком 3.3 договору.

Згідно п. 3.4 договору нарахування орендної плати проводиться, починаючи з 17.12.2003 року. Перерахування орендної плати проводиться до 10 числа наступного за звітним місяця на розрахунковий рахунок позивача, з якої останній 50% не пізніше 12 числа кожного місяця перераховує до обласного бюджету.

Відповідно до п. 4.1.10 договору відповідач зобов»язався своєчасно і в повному обсязі перераховувати орендну плату.

Але взяті на себе зобов»язання по договору відповідач належним чином не виконував, з жовтня 2006 року по грудень 2008 р. орендну плату позивачу не сплачував і за ним утворилась заборгованість в сумі 5 508, 32 грн. (з урахування інфляційних нарахувань), що змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши та оцінивши додані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач на час укладення договору оренди № 1 від 17.12.2003 р. не був власником нежитлового вбудованого примішення, розташованого по вул. Гоголя, 19 в м. Полтаві і не є його власником і на даний час. Тому, як стверджує відповідач, позивач не мав права здавати в оренду приміщення, власником якого він не був і відповідно, ставити вимогу про внесення плати за оренду зазначеного майна.

Як вбачається з наданого позивачем рішення ОСОБА_1 обласної ради від 17.11.1998 р. «Про заходи по забезпеченню управління майном спільної власності територіальних громад Полтавської області»(копія рішення в мат. справи), даним рішенням було затверджено перелік об»єднань, підприємств, установ і організацій, що належать до спільної власності сіл, селищ і міст Полтавської області, які передаються в оперативне управління обласній державній адміністрації. Зокрема, в переліку об»єктів «Культура» включено ОСОБА_1 обласний театр ім. М.В. Гоголя.

Представник позивача, а також представники третіх осіб зазначили, що відповідно до рішення ОСОБА_1 обласної ради від 17.11.1998 р. позивачу в оперативне управління було передано комплекс господарських споруд, що знаходяться за адресою : м. Полтава, вул. Гоголя, 17. До комплексу вищезазначених будівель відноситься і будівля (вбудоване приміщення), яка в грудні 2003 року була передана відповідачу позивачем в оренду за згодою Управління майном обласної ради, про що в договорі оренди № 1 від 17.12.2003 р. зроблено запис від 26.12.2003 р. «Погоджено. Начальник управління майном обласної ради ОСОБА_6»(копія договору оренди в мат. справи).

Згідно п. 4.2.3. договору позивач зобов»язався регулярно, у встановлені строки, перераховувати до обласного бюджету 50% орендної плати, про що поквартально подавати звіт управлінню майном обласної ради до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 5.6. Статуту позивача (копія статуту в мат. справи) останній з дозволу органу управління майном за погодженням з управлінням культури і туризму облдержадміністрації має право передавати іншим підприємствам, організаціям, а також фізичним особам суб»єктам підприємницької діяльності, обмінювати, здавати в оренду, надавати безоплатно в тимчасове користування або в позику будинки, споруди, приміщення (крім цілісних майнових комплексів), транспортні засоби, інвентар, устаткування та інші матеріальні цінності. А також списувати їх з балансу, здійснювати аналогічні дії по продажу та передачі майна громадянам (крім безоплатної пердачі) відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 5.2. Статут позивача, майно театру ім. М.В. Гоголя становить основні фонди і оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі і закріплене за ним на праві оперативного управління.

В матеріалах справи знаходиться довідка помічника прокурора Октябрського району м. Полтави від 24.07.2009 р. про результати перевірки щодо незаконного відчуження будівлі гаражу (копія довідки в мат. справи), де зазначено, що відповідно до рішення ОСОБА_1 обласної ради від 17.11.1998 р. будівлі та розміщене в них майно за адресами м. Полтава, вул. Жовтнева, 23 та вул. Гоголя, 17 відносяться до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області та надані ОСОБА_1 обласною радою позивачу на праві оперативного управління. Будівля спірного гаражу відноситься до комплексу господарських споруд, яка була передана позивачу.

Земельна ділянка, розташована по вул. Гоголя, 17 в м. Полтава площею 1574 кв.м. надана позивачу в постійне користування, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ № 225733 від 15.04.2008р. (копія державного акту в мат. справи).

Представником позивача до матеріалів справи надано технічний паспорт на виробничу будівлю (копія техпаспорту від 16.12.2008 р. в мат. справи), яка знаходиться в м. Полтава по вул. Гоголя, 17, користувачем якої зазначено ОСОБА_1 академічний обласний український музично-драматичний театр ім. М.В. Гоголя, зі схемою розташування будівлі з прибудованими складськими приміщеннями та гаражами.

Позивач зазначив, що відповідач орендував складське приміщення в будівлі за адресою:м. Полтава, вул. Гоголя, 17, що не заперечив представник відповідача в судовому засіданні.

В матеріалах справи знаходиться лист позивача № 71 від 30.10.2007 р. (копія листа в мат. справи), з відміткою відповідача про його отримання, в якому позивач звертався до відповідача з проханням погасити існуючу заборгованість по орендній платі.

Відповідач у відзиві зазначив, що на момент укладення договору об»єкт оренди фактично не існував, оскільки був зруйнований і не придатний до використання в будь-яких цілях. На місці руїн, як зазначив відповідач, останнім було побудовано гараж.

Таким чином, відповідач визнає факт укладення договору оренди із позивачем, а також факт користування орендованим приміщенням в період з 2003 року по грудень 2008 року.

У відзиві відповідач посилається на пропущений позивачем термін позовної давності для подачі позову, встановлений ст.257 ЦК України і просить суд відповідно до ст.267 ЦК України за заявою відповідача застосувати позовну давність.

Таким чином, позивач фактично визнав факт користування орендованим приміщенням і відповідно, частково, вимоги про стягнення з нього заборгованості по орендній платі.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі за період з 01.10.2006 р. по грудень 2008 року становить 5 508, 32 грн. (в т.ч. 3 841, 23 грн. основного боргу, 1 667, 09 грн.- інфляційних нарахувань).

Частина 1 статті 193 ГК України визначає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і не господарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, а відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки(ст. 257 ЦК України).

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні просить застосувати сплив позовної давності щодо усіх заявлених вимог позивачем.

Враховуючи те, що позивач звернувся з позовом до суду в травні 2010 р., судом за допомогою Інформаційної юридично-пошукової системи »Законодавство»перераховано заборгованість по орендній платі з червня 2007 року по грудень 2008 року. Сума основного боргу становить 2715, 86 грн.

Доказів погашення боргу відповідачем не надано.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 841, 23 грн. основного боргу підлягають задоволенню частково на суму 2 715, 86 грн., як такі, що обґрунтовані, підтверджені наявними доказами і відповідачем не оспорені.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 390, 48 грн. пені за 6 місяців(з грудня 2008 року по червень 2010 р.)

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов»язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов»язання мало бути виконано.

Згідно п. 1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки(штрафу, пені).

Заборгованість відповідача перед позивачем утворилась з жовтня 2010 р.

Оскільки позовна давність до основної вимоги за цей період(з жовтня 2006 р. по травень 2007 року)спливла, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 390, 48 грн. задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності по основній вимозі, судом перераховано розмір інфляційних нарахувань та 3% річних за період з червня 2006 р. по грудень 2008 р. Сума інфляційних нарахувань становить 453, 11 грн., 3% річних 108, 49 грн. і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В задоволенні решти вимог позивачу слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги в сумі 6 051, 92 грн. підлягають задоволенню частково на суму 3 277, 46 грн ., як такі, що обґрунтовані і підтверджені наявними доказами.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІО-Ле», 36039, м. Полтава, вул. Сінна, 2/49, , на користь ОСОБА_1 академічного обласного українського музично-драматичного театру ім. М.В. Гоголя, 36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 23, (р/р 260019293 в Райффайзен банк «Аваль», м. Київ, МФО 380805, ) 2 715, 86 грн.- основного боргу, 453, 11 грн. інфляційних нарахувань, 108, 49 грн. - 3% річних, 55,24 грн. державного мита, 227, 81 грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.В.Солодюк

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 серпня 2010 року.

Примітка:Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене в порядку, визначеному ст. 93 ГПК України.