ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

12.01.10 Справа № 9/398/07-9/246/08-6/25/10

Суддя Місюра Л.С.

розглянувши заяву Запорізького Державного підприємства Радіоприладвих. № 131-2648 від 21.08.2009 року про перегляд за ново виявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області у справі № 9/398/07 від 13.09.2007 р.

За позовом Запорізького державного підприємства „Радіоприлад м. Запоріжжя

До ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Герда м.Запоріжжя

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної

інвентаризації м. Запоріжжя

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій

області м. Запоріжжя

Про визнання права власності на обєкти нерухомості

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. № 7 від 21.07.2009 р., ОСОБА_3, дов. № 8-юр

від 29.05.2008 р.

Від відповідача: ОСОБА_4, дор. б/н від 10.11.2009 р., ОСОБА_5, дор. б/н від

10.11.2009 р.

Від третьої особи 1: не зявився

Від третьої особи 2: ОСОБА_6, дов. № 01/2 від 12.01.2010 р.

Розглянувши матеріали заяви Запорізького Державного підприємства Радіоприлад вих. № 131-2648 від 21.08.2009 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області у справі № 9/398/07 від 13.09.2007 р. за позовом Запорізького державного підприємства „Радіоприлад, м. Запоріжжя до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Герда м.Запоріжжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації м. Запоріжжя та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області м. Запоріжжя, про визнання права власності на обєкти нерухомості, суддя

В С Т А Н О В И В:

Позивач у заяві про перегляд рішення суду у справі № 9/398/07 за нововиявленими обставинами просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області у справі № 9/398/07 від 13.09.2007 р. та прийняти нове рішення, яким визнати за Запорізьким державним підприємством „Радіоприлад право власності на автозаправну станцію (у складі : операторська 82, 5 м.кв., сепараторна 7,6 м.кв., склад 103,6м.кв.), яка розташована на території ЗДП Радіоприлад на перехресті вул.. Луначарського та Прибережної магістралі (поштова адреса: пр.Леніна, 3).

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 10.11.2009 року була задоволена апеляційна скарга позивача і скасована ухвала господарського суду Запорізької області від 28.08.2009 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області у справі № 9/398/07, а справа № 9/398/07-9/246/08 була направлена до господарського суду Запорізької області для розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Розпорядженням в о. голови господарського суду Запорізької області від 16.12.2009 року за № 1228 матеріали справи № 9/398/07-9/246/08 були передані судді Місюрі Л.С. для розгляду заяви позивача про перегляд за ново виявленими обставинами рішення господарського суду Запорізької області від 13.09.2007 р. у справі № 9/398/07.

Ухвалою від 22.12.2009 р. суддя прийняла до провадження справу № 9/398/07-9/246/08, привласнивши справі номер 9/398/07-9/246/08-6/25/10, розгляд заяви призначений на 12.01.2010р.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОП ЗМБТІ сповіщена про місце, день та час розгляду справи в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), в судове засідання не зявилась, витребувані судом документи та пояснення не надала.

Позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, де вказав наступне: відповідно до ст. 74 ГПК України майно державного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання.

Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника (тобто держави) і виконує його функції у межах, визначених цим кодексом та іншими законодавчими актами. Згідно з Статутом позивач заснований на державній власності та входить до сфери управління Міністерства промислової політики України. Розділом 4 Статуту встановлено, що майно ЗДП «Радіоприлад»становлять основні фонди, оборотні кошти, виробничі і невиробничі активи, а також інші цінності. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд у відповідності до мети своєї діяльності, вчиняючи щодо нього будь-які дій, які не суперечать чинному законодавству та Статуту. Таким чином, майно щодо якого заявлено позов є державною власністю і знаходиться у повному господарському віданні ЗДП «Радіоприлад», яке відноситься до сфери управління Міністерства промислової політики України. За приписами ст. 136 ГК України щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В даному випадку право державної власності на автозаправну станцію, розташовану на перехресті вул. Луначарського та Прибережної магістралі (поштова адреса: пр. Леніна, 3) на земельній ділянці, відведеній в постійне користування ЗДП «Радіоприлад», оспорюється відповідачем, про що свідчить звернення до суду з відповідним позовом про визнання права власності на спірне майно за ТОВ «Герда». Просить визнати за державою в особі Міністерства промислової політики України право державної власності на автозаправну станцію (у складі: операторська 82,5 кв. м., сепараторна 7,6 кв. м., склад 103,6 кв. м), розташовану на території ЗДП «Радіоприлад»на перехресті вул. Луначарського та Прибережної магістралі (поштова адреса: м. Запоріжжя, вул. Леніна,3), що знаходиться у повному господарському віданні Запорізького державного підприємства «Радіоприлад».

Заява позивача судом відхиляється на підставі слідуючого: відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі-підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або за захистом своїх і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

ГПК України не передбачає можливості одному підприємству (організації, установі) звертатися до суду за захистом прав та законних інтересів іншого підприємства (організації, установи).

Таким чином, позивачу не надано право звертатися до суду про визнання права власності на будівлю за Міністерством промислової політики України. При цьому, Міністерство промислової політики України не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач подав клопотання, в якому він просить залучити до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Міністерство промислової політики України (03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3).

Клопотання приймається судом, оскільки заявлено у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України.

Згідно статті 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Розглянувши зазначене клопотання, суд вважає за необхідне в порядку ст. 27 ГПК України його задовольнити, залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство промислової політики України (03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3), так як рішення господарського суду може вплинути на його права та обовязки відносно однієї з сторін.

Відповідач надав суду заперечення на заяву позивача про перегляд рішення, де вказав наступне: Відповідно до Договору №52 оренди нерухомого та індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 01.10.2003 р., далі Договір №52, укладеним між ТОВ «ГЕРДА», далі Відповідач, та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад», далі Позивач, «Орендодавець (Позивач) передає, а Орендар (Відповідач) приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме склад ПММ (паливно-мастильних матеріалів)… з обладнанням…»(п. 1.1). Вказані обставини підтверджуються , в тому числі, ОСОБА_5 прийомупередачі (Додаток №2 до Договору №52) з якого вбачається, що передається саме склад ПММ. Згідно Додатку №4 до Договору №52 з переліком індивідуально визначного майна та ОСОБА_4 зі звіту про незалежну оцінку від 30.04.2003 р., далі Звіт, крім складу ПММ передавалося його обладнання, тобто, рухоме майно. Договором оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ЗДП «Радіоприлад»№1837/д від 09.02.2006 р., далі Договір №1837/д, та ОСОБА_5 прийому-передачі до нього, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, на виконання п. 10.5 Договору №52, продовжило дію останнього по оренді індивідуально визначеного майна: окремо розташованої будівлі складу (літ. Б, інв. №100045) площею 103,6 кв.м. Таким чином, предметом Договорів №52 та №1837/д оренди майна є індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: приміщення складу паливно мастильних матеріалів. В абзаці 1 Листа №4551/26-201 від 25.09.2003 р. «Щодо оренди приміщення»Регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорозькій області, Майно оренди визначає як виробничі площі, загальною площею 104 кв.м., передбачені для оренди під автозаправну станцію. Пунктом 6.3. Договору №52 передбачено, що «реконструкція … орендованого майна здійснюється Орендарем за умови обовязкового попереднього погодження з Орендодавцем», а пунктом 10.6. зазначається, що «у разі розірвання або припинення цього Договору… поліпшення орендованого майна здійснені Орендарем за згодою Орендодавця за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від орендованого майна без заподіяння йому шкоди, визнаються власністю Орендаря». Таким чином, при судовому розгляді справи, на думку відповідача, повинні обовязково враховуватися положення зазначених вище договорів, адже дії Відповідача, щодо реконструкції майна оренди та набуття права власності на проведення його поліпшень, врегульовані, в тому числі, приписами зазначених вище договорів. Договором №11 від 24.03.2003 року ТОВ «Проектстройсервіс»зобовязалося виконати проект реконструкції АЗС та здійснити авторський нагляд (Договір №11/03 АН від 12.02.2003 року), адже згідно Додатку №4 до Договору №52 з переліком індивідуально визначного майна (інвентарний номер 100045) та ОСОБА_4 зі звіту про незалежну оцінку від 30.04.2003 р., далі Звіт, крім складу ПММ передавалося його обладнання, тобто, рухоме майно. Вважаємо за необхідне звернути увагу Суду, що зазначене обладнання знаходилося не в придатному для використання стані, було розкомплектоване та не підлягало ремонту чи відновленню, морально і економічно застаріле, не відповідало експлуатаційним вимогам (Стор. 7, 8 Звіту). Крім цього, на Стор. 22-23 Звіту розглядається ціна демонтажу чи ліквідації зазначеного обладнання, так, ліквідація ємностей для ПММ та паливно-роздатних колонок складає 3 952,00 грн. Договором підряду №13 від 26.11.2003 року, укладеним між Відповідачем та ПП «ЛАДО», Генеральним підрядником, останній здійснив власними силами будівництво автозаправної станції на земельній ділянці, що розташована на перехресті вулиць Луначарського та Прибережної магістралі (поштова адреса: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 3) виконуючи при цьому приписи Архітектурно-технічного паспорту обєкту архітектури, яким передбачалося, в тому числі, застосування бетонних блоків, монолітних залізобетонних фундаментів, газобетонних блоків для стін АЗС, покриття площадки з асфальтобетону та бетонної плитки. Договором №827/1 від 27.08.2004 року ТОВ «Сіріус-Проф»зобовязалося провести роботу по рекламному оформленні зазначеної АЗС. Згідно видаткової накладної №АГ-000049 від 16.03.2005 року ТОВ «АгроВер»поставило на новозбудовану Відповідачем АЗС наступне обладнання: Паливно-роздатна колонка (MZ 6106) 70 020,00 грн.; Паливно-роздатна колонка (MZ 6106) 70 020,00 грн.; Паливно-роздатна колонка (MZ 6104) 60 020,00 грн.; Резервуар двостінний - 25 020,00 грн.; Резервуар двостінний 25 020,00 грн.; Резервуар 25 м. куб.20 020,00грн. на загальну суму 271 200,00 грн. Таким чином, зі змісту Договору підряду №13 від 26.11.2003 р. можна зробити висновок, що Підрядником, ПП «ЛАДО», на замовлення Відповідача, з матеріалів та за кошти останнього збудована (створена) нова річ, при цьому в її створенні не використовувалися матеріали, майно чи обладнання належні Позивачу. Аналогічної думки можна дійти і зі змісту Договору №827/1 від 27.08.2004 року предметом якого є рекламне оформлення автозаправної станції, що включало в себе виготовлення елементів оформлення, первинне збирання їх на місці виготовлення, транспортування до місця монтажу, підготовка до монтажу та монтаж виготовлених елементів оформлення, в тому числі, цінової стели (п. 2.2 Договору). Роботи та матеріали по зазначеному Договору у повному обсязі сплачувалися за кошти Відповідача і, як свідчать надані Суду документи, кошти чи матеріали Позивача не залучалися. Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 03.08.2005 р., затвердженого розпорядженням міського голови 03.08.2005 р. за №850р, далі ОСОБА_5, введено в експлуатацію автозаправну станцію на перехресті вулиць Луначарського та Прибережної магістралі, що належить ТОВ «Герда», причому, згідно ст. 17 ОСОБА_5 вартість АЗС становить 1 225 138,00 грн., а в ст. 18 «Джерела фінансування»зазначено, що АЗС збудована за власні кошти ТОВ «Герда», що підтверджується наданими Суду копіями платіжних доручень, реєстрами та накладними чи рахунками. Зазначені обставини підтверджуються також тим фактом, що на плані місцевості (генплані за 2003 р.) можна встановити наявність виключно складу ПММ і будь які капітальні будівлі чи інше майно, що могли бути використані для створення нової АЗС, відсутні. Співставляючи надані суду позивачем та відповідачем документи, можна зробити однозначний висновок, що як грошові кошти, так і які б то не було матеріальні цінності, у будь якому вигляді, належні позивачу, для будівництва (створення) автозаправної станції, як нової речі, не залучалися, що також було передбачено умовами договорів № 52 та №1837/д. Листами на адресу Запорізького міського управління земельних ресурсів та Позивача від 28.02.2006 року №3ГиЧ-455 «Про вилучення земельної ділянки»ДП «Радіоприлад»підтвердив, що не заперечує в майбутньому проти вилучення земельної ділянки за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна, 3 на якій розташована автозаправна станція, збудована ТОВ «Герда», тобто Позивач цим листом фактично визнає право власності на АЗС за ТОВ «ГЕРДА»та погоджується з тим фактом, що склад ПММ (майно Позивача) та новозбудована АЗС (майно Відповідача) розділені функціонально. Таким чином, розглядаючи викопіювання місцевості, можна зробити висновок, що земельна ділянка, на якій знаходиться майно Відповідача (склад ПММ літ. Б, з обладнанням), що є предметом Договорів №52 та № 1837/д і автозаправна станція (літ. А, В, Г, зі спорудами), яка є предметом розгляду цієї судової справи, розділені між собою, тобто, це дві не повязані одна з одною функціональні зони, які можуть використовуватися для господарської діяльності кожною із сторін спору окремо. Статтею 331 ЦК України передбачається, що «Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації», тобто саме Відповідач, як особа на замовлення якої ПП «Ладо»збудувало автозаправну станцію, у відповідності з приписами цієї статті, має право на визнання свого права власності на неї. Згідно ч. 1 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). Тут же, частинами 3, 4 передбачено, що: «3. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Розглядаючи Договори №52, №1837/д, ОСОБА_5 державної приймальної комісії, Дозвіл на виконання будівельних робіт №50 від 06.02.2004 року, звідний кошторисний розрахунок вартості будівництва 2003 року, погоджений ДП «Радіоприлад», надані Суду матеріали, і зважаючи на приписи статті 213 ЦК України можна зробити висновок, що сторони дійсно встановлювали та усвідомлювали свої наміри і волю при вчиненні зазначених правочинів. Таким чином, правочин, як вольова дія особи, що спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, в цьому випадку дії Позивача та Відповідача, листування, складання відповідних кошторисів чи державного акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту з необхідними атрибутами підтвердження повноважень сторін договірних відносин дозволяє однозначно встановити намір (наміри), справжню волю виражену ними при вчиненні правочину. В той же час, субєктом тлумачення правочину є його сторони, які як субєкти волевиявлення краще ніж будь хто знають свої справжні наміри, які вони хотіли висловити у змісті правочину. Зазначені вище обставини підтверджуються, зокрема, в діях Позивача, який 11.10.2005 року здійснив державну реєстрацію права власності на склад ПММ (Літ. Б, частка 1/1) і отримав Свідоцтво на право власності на підставі Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.08.2005 р. №297/3 та ОСОБА_4 з додатку до цього Рішення з Переліком обєктів нерухомості, на які оформлюється право державної власності, тобто, на час державної реєстрації Позивачу було відомо про ОСОБА_5 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 03.08.2005 р., затвердженого розпорядженням міського голови 03.08.2005 р. за №850р і останній сприймав як факт, що новостворене майно не є його власністю. У відповідності до умов чинного Договору №1837/д: П. 2.3. «Орендареві належить право власності на доход (прибуток), отриманий від орендованого Майна, а також набуте відповідно до законодавства і за рахунок власних коштів, інше майно»; П. 6.3. «Орендар має право проводити поліпшення орендованого Майна за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від орендованого Майна без заподіяння йому шкоди»; П. 10.7. «… поліпшення орендованого Майна здійснені орендарем за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від орендованого Майна без заподіяння йому шкоди, є власністю орендаря», Позивач має право на визнання свого права власності на майно, яке може бути відокремлено від орендованого майна. Таким чином, дії позивача і відповідача, врегульовані Договорами №52 та № 1837/д передбачають можливість існування права власності кожної сторони на відповідне майно: новостворену річ (Літ. А операторська; Літ. Г навіс; Літ. В будівля сепараторної; № 1,2,3,4,5,6,7 ємності паливно мастильних матеріалів; № 8,9,10 паливно заправні колонки), яка може бути відокремлена від орендованого Майна без заподіяння йому шкоди, власник ТОВ «Герда», та невідємні поліпшення складу ПММ (літ. Б), здійснені Орендарем (Позивачем) на загальну суму 96 000,00 грн., власник ЗДП «Радіоприлад». У наступних абзацах (стор. 2, 3 Рішення), суд посилається на дозвіл, наданий підприємству «Радіоприлад»Рішенням міськвиконкому №168 /16 від 03.06.2002 р., щодо реконструкції існуючої автозаправної станції, Лист ЗДП «Радіоприлад»від 03.10.2003 року вих. №3612 про згоду на проведення робіт по реконструкції Орендарем - ТОВ «ГЕРДА»та Дозвіл ДАБК м. Запоріжжя №50 від 06.02.2004 р. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 р. №1952-IV, далі Закон 1952, «державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб'єктів речових прав, технічні характеристики об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об'єктів нерухомого майна; об'єкт нерухомого майна (нерухоме майно, нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення…». Цим же Законом (ст. 25) передбачено, що «кадастровим номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, позначений цифрами, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування цього об'єкта. Присвоєння кадастрового номера об'єкту нерухомого майна здійснюється відповідно до закону». Як зазначалося вище, Договір №1837/д між позивачем та відповідачем укладено 09.02.2006р. і кадастровий номер обєкта нерухомого майна (предмет оренди) є Літ. Б, інв. №100045, тобто умови Договору оренди №1837/д не передбачають оренди іншого нерухомого майна під кадастровим номером Літ. А, Літ. Г, Літ. В, № 1,2,3,4,5,6,7, № 8,9,10. Таким чином, відповідно до Закону 1952 треба розділяти правовий статус майна Договору оренди і новоствореного майна, статус якого передбачений приписами ст. 331 ЦК України. Відповідно до ст. 112 ГПК України №1798-XII вiд 06.11.1991 р., далі ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі Заявникові виключно за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, тобто судове рішення може бути переглянуто виключно за наявності двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України. В той же час, позивачем, в цьому випадку, нововиявленою обставиною вважається Постанова Вищого господарського суду України від 19.03.2009 р. у справі № 10/286/07-7/108/08, яка була прийнята після прийняття Рішення від 13.09.2007 р., що не відповідає зазначеним вище приписам ст.112 ГПК України та Роз'ясненням Вищого господарського суду, від 21.05.2002, № 04-5/563 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами". Таким чином, з огляду на зазначені вище приписи чинного законодавства України можна дійти висновку, що законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі, а лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення. В той же час, аналіз фактичних обставин справи свідчить, що у спірних правовідносинах, які є предметом розгляду цієї судової справи, такі нововиявлені обставини відсутні, адже Постанова Вищого господарського суду України від 19.03.2009 р. у справі №10/286/07-7/108/08 на яку посилається ЗДП «Радіоприлад»не може вважатися обставиною, що в установленому порядку спростовує факти, які було покладено в основу рішення господарського суду Запорізької області від 13.09.2007 р. у справі №9/398/07. Згідно матеріалів справи та заяви позивача, Постанова Вищого господарського суду України від 19.03.2009 р. є тим фактом, який, на його думку, є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 112 ГПК України, однак зазначений факт був відомий позивачу вже 17.01.2008 р., тобто з дня набрання чинності рішення господарського суду Запорізької області по справі №10/286/07-7/108/08 від 06.01.2008 р. У своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (стор.2, абз.4) позивач зазначає, що саме рішення від 06.01.2008 р. він вважає нововиявленою обставиною, а отже відлік двомісячного строку повинен відбуватися саме з цієї дати, тобто з 06.01.2008 р. Крім цього, як свідчить Постанова Вищого господарського суду України від 19.03.2009 р. по справі №10/286/07-7/108/08 у судовому засіданні були присутні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тобто Позивачеві, про обставини, які на його думку є нововиявленими, знову ж таки було відомо вже 19.03.2009 р. Застосовуючи приписи ст. 113 ГПК України, позивач проводить відлік двомісячного строку для звернення до Суду з дня реєстрації вхідної документації від 23.06.2009 р., при цьому, до заяви не додано конверта чи іншого поштового відправлення, яке могло б підтвердити у передбаченому законом порядку дату надсилання Постанови на адресу Позивача. Таким чином, єдиним доказом, але не підтвердженим належним чином, є реєстраційний номер з внутрішнього реєстру вхідної кореспонденції Позивача, що не може бути прийнято в якості доказу, підтвердженого відповідно до приписів ст. 34 ГПК України. Якщо ж приймати в якості доказу відліку часу заяву позивача про дату реєстрації вхідної документації, то вважаємо за необхідне надання суду відповідного журналу реєстрації вхідної кореспонденції. В підтримку того факту, що саме рішення господарського суду Запорізької області від 06.01.2009 р. Позивач вважає нововиявленими обставинами може слугувати той факт, що 27.01.2009 р. за вихідним №131-103 Позивач вже звертався до господарського суду Запорізької області з Заявою про перегляд Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.09.07. по справі №9/398/07, що свідчить про той факт, що йому вже 27.01.2009 р. було відомо про обставини, які він вважав на той час нововиявленими. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.02.2009 р. по справі № 9/398/07-9/246/08 Заяву Позивача про перегляд рішення господарського суду Запорізької області № 9/398/07 від 13.09.2009 р. було повернуто на підставі відсутності фактичних даних, які в установленому порядку спростовують докази, покладені в основу судового рішення. Зазначена в цьому абзаці Ухвала Позивачем не оскаржена, є чинною і згідно цього рішення суду, обставини, покладені в основу як рішення господарського суду Запорізької області від 06.01.2009 р. так і Постанови ВГСУ від 19.03.2009 р., не є нововиявленими. Свого часу, Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 28.06.2008 р. по справі №9/398/07-9/246/08, залишеною без змін касаційною інстанцією, про перегляд Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.09.2007 р. встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні нововиявлені обставини. Вказані позивачем обставини, на думку суду, не мають значення для правильного вирішення спору і не є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами, а позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Таким чином, з огляду на матеріали справи, зазначені вище обставини можуть свідчити виключно про той факт, що Позивач своєю Заявою про перегляд Рішення за нововиявленими обставинами, в цьому випадку, безпідставно застосовує приписи ст.ст. 112, 113 ГПК України та Розяснення Вищого господарського суду України № 04-5/563 від 21.05.2002 року «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», адже Позивач у своїй Заяві визначає дві обставини в якості нововиявлених: рішення Господарського суду Запорізької області від 06.01.2008 р. та Постанову Вищого господарського суду України від 19.03.2009 р., що на нашу думку, спростовує його докази про належність Постанови ВГСУ від 19.03.2009 р. до нововиявлених обставин у звязку з чим, Позивачеві повинно бути відмовлено у прийнятті Заяви про перегляд Рішення за нововиявленими обставинами в порядку ст. 113 ГПК України. Просить відмовити позивачу у прийнятті заяви № 131-2648 від 21.08.2009 р. про перегляд рішення у справі № 9/398/07 за нововиявленими обставинами у звязку із закінченням строку для її подання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: РВ ФДМУ по Запорізькій області подала суду пояснення, де вказала слідуюче: 01.10.2003 року між ЗДП „Радіоприлад" та ТОВ „Герда" був укладений договір №52 оренди нерухомого та індивідуально-визначеного майна, що належить до державної власності. На підставі цього Договору орендарю в строкове платне користування було передано майно, а саме: склад ПММ площею 104 кв.м., з обладнанням (ємкість 25 куб. М. - 10 шт., бензоколонка - 5 шт., маслораздаточна колонка - 6 шт.), на земельній ділянці, площею 5100 кв.м. з огородженням, -розміщене за адресою: м. Запоріжжя, гїр: Леніна, 3, що знаходиться на балансі ЗДП „Радіоприлад".

З дозволу балансоутримувача орендованого майна - ЗДП „Радіоприлад" та з дозволу органу уповноваженого управляти державним майном - Міністерства промислової політики України товариством з обмеженою відповідальністю „Герда" була здійснена реконструкція орендованого ним майна. Розпорядженням Запорізького міського голови від 03.08.2005 р. №850р був затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - існуючої автозаправної станції, що належить ЗДП „Радіоприлад" на праві власності, та знаходиться на перехресті вул. Луначарського та Прибережної магістралі після її реконструкції (поштова адреса: пр. Леніна,3). Тобто обладнання автозаправної станції - як до реконструкції, так і після її проведення -належить до державної власності. 09.02.2006 р. між регіональним відділенням ФДМУ по Запорізькій області та ТОВ „Герда" був укладений договір оренди №1837/д державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ЗДП „Радіоприлад". Відповідно до п. 1.1 Договору оренди №1837/д від 09.02.2006 р. ТОВ „Герда було передано в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: вбудовані нежитлові приміщення окремо розташованої будівлі складу (літера Б, приміщення з №1 по №7 включно, інв. №100045), загальною площею по внутрішньому обміру 103,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 3. Згідно із витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ОП „ЗМБТІ право власності на склад (літера Б), площею 103,6 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, З зареєстровано за державою, тобто цей склад відноситься до об'єктів державної власності.

У звязку з неявкою третьої особи ЗМБТІ, та залученням до справи Міністерста промислової політики України, ненаданням сторонами документів, а також у звязку з витребуванням додаткових документів, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст.22, 77, 86 ГПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство промислової політики України (03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3).

Розгляд справи відкласти до 19.01.2010 р. на 15 год. 30 хв.

Позивачу виконати дії та надати документи, витребувані ухвалою суду від 22.12.2009р., своєчасно направити заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами вих. № 131-2648 від 21.08.2009 р. і додані до заяви документи на адресу третьої особи: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3), докази своєчасного направлення надати суду; письмово вказати які покращення являються відокремленими та невідокремленими по обєкту оренди (складу літ. Б загальною площею 103, 6 кв.м.) та якими документами це підтверджується; письмово вказати на яку суму були виконані покращення відокремлені і на яку суму невідокремлені по обєкту оренди (складу літ. Б загальною площею 103, 6 кв.м.); письмово вказати документи, які підтверджують право власності позивача на спірні будівлі (на кожну окремо); надати документи, які підтверджують, що реконструкцію здійснював позивач; письмово вказати якими документами підтверджується, що фінансування реконструкції (будівництва) здійснював позивач; письмово уточнити позовні вимоги, де вказати правові підстави для визнання права власності (норму законодавства або пункти договору) на кожну будівлю окремо; письмово вказати які нові будівля були побудовані після реконструкції; письмово вказати в чому полягає реконструкцію складу (які покращення були зроблені); всі акти виконаних робіт по будівництву (реконструкції) спірних будівель; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів - надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Відповідачу виконати дії та надати документи, витребувані ухвалою суду від 22.12.2009р., письмово вказати які покращення являються відокремленими та невідокремленими по обєкту оренди (складу літ. Б загальною площею 103, 6 кв.м.) та якими документами це підтверджується; письмово вказати на яку суму були виконані покращення відокремлені і на яку суму невідокремлені по обєкту оренди (складу літ. Б загальною площею 103, 6 кв.м.); письмово вказати які нові будівля були побудовані після реконструкції; всі акти виконаних робіт по будівництву (реконструкції) спірних будівель; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Третій особі ОП ЗМБТІ виконати наступні дії та надати документи: витребувані ухвалою суду від 22.12.2009р., письмові пояснення на заяву надати суду, в т.ч. в електронному варіанті (на диску або дискеті), за наявності можливості; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали (у т.ч. реєстраційну справу на спірне приміщення) надати в судове засідання для огляду. Письмово пояснити суду причини невиконання ухвали суду від 22.12.2009 р., у т.ч. причини неявки та непредставлення витребуваних судом документів, документи, які підтверджують причину неявки в судове засідання 12.01.2010р. Визнати обовязковою явку в судове засідання уповноваженого представника.

Третій особі Фонду Держмайна виконати дії та надати документи, витребувані ухвалою суду від 22.12.2009р., належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Третій особі Міністерству промислової політики України надати слідуючи документи та виконати наступні дії, у т.ч. надати оригінали: доручення на представника (наказ, посвідчення, інш.); надати суду документи, які засвідчують ваш правовий статус (положення, довідку статистики, свідоцтво про держ. реєстрацію, довідку податкової інспекції та інш.); письмові пояснення на заяву заявника з посиланням на конкретні норми чинного законодавства, та з урахуванням обставин справи на сьогоднішній день (в т.ч. в електронному варіанті - на диску або флешці (при наявності можливості), надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів; документально підтвердити, хто фактично є власником вказаного приміщення станом на день розгляду справи, відповідні документи надати суду;належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати до матеріалів справи, оригінали суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра