ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.07.10 Справа № 7/36

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кушнір Б.Б.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлісбуд»від 17.05.2010р.

на рішення господарського суду Закарпатської області

від 06.05.2010 року у справі № 7/36-2010

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бичківська меблева фабрика», смт.Великий Бичків Рахівського району

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатлісбуд», смт.Міжгір»я

про стягнення 36 544,58грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2

від відповідача не з»явився

Права і обовязки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, представнику розяснено.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення копій ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2010р. адресату (а.с.64-65).

Оскільки явка представників сторін не визнавалась судом обов»язковою, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 06.05.2010р. у справі № 7/36-2010 (суддя Швед С.Б.) частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТзОВ) «Бичківська меблева фабрика», присуджено до стягнення з ТзОВ „Закарпатлісбуд на користь позивача суму 27511,63 грн. основного боргу (неотовареної попередньої оплати); в задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за неотоварену попередню оплату підтверджена первинними документами, відтак, з посиланням на ст.526, 530 ЦК України, суд задоволив позов в частині стягнення основного боргу; в частині стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, оскільки дана сума позовних вимог нарахована за період до пред»явлення вимоги про повернення коштів попередньої оплати.

Дане рішення оскаржується відповідачем у справі ТзОВ «Закарпатлісбуд», оскільки, на його думку, таке прийнято з неповним з»ясуванням обставин справи, з невідповідністю висновків суду матеріалам та обставинам справи; просить рішення скасувати і прийняти нове, яким в позові відмовити. Як на підставу для скасування рішення скаржник посилається на те, що судом зроблено помилковий висновок, що попередня оплата проведена позивачем поза межами дії договору №11 від 01.01.2007р.; вважає, що оскільки позивачем первинно було визначено підставою позовних вимог даний договір, який містить умови та порядок розрахунків між сторонами, а підставу позовних вимог змінено після подання відповідачем клопотання про застосування терміну позовної давності. Відтак вважає, що суд дав неправильну оцінку проведенню попередньої оплати, простроченню виконання зобов»язання щодо поставки лісоматеріалів 01.03.2007р та, відповідно, не застосував ч.1 ст.267 ЦК України.

Позивач заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.75-76) та усними поясненнями представника в судовому засіданні. Зокрема, зазначив, що попередня оплата була проведена після припинення дії договору №11 від 01.01.2007р., відтак, вважає, що за відсутності встановлених термінів повернення коштів на які не було здійснено поставки суд правомірно застосував ч.2 ст.530 ЦК України, визнавши позовну заяву вимогою про повернення таких коштів.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

Міжгірська філія ТзОВ «Сведвуд Україна»08.02.2007р. перераховано на рахунок відповідача 50 000грн. в якості попередньої оплати за поставку лісопродукції, що підтверджується банківською випискою (а.с.19).

В рахунок даної попередньої оплати відповідачем проведено поставку лісопродукції Міжгірській філії ТзОВ «Сведвуд Україна»на загальну суму 22 488,37грн., що підтверджується накладними на відпуск продукції та товарно-транспортними накладними від 07.09.2007р. 09.02.2007р. (а.с.17-18).

Як вбачається з протоколу позачергових зборів учасників товариства з обмеженою відповідальність «Сведвуд Україна»№1/08-2009 від 26.08.2009р., учасниками товариства затверджено нову назву товариства ТзОВ «Бичківська меблева фабрика»(а.с.20-24).

Оскільки відповідачем не проведено поставки лісопродукції на частину вищевказаної суми попередньої оплати, позивач 25.03.2010р. звернувся з позовом про стягнення 27489,25грн. попередньої оплати та 9055,33грн. процентів за користування чужими грошовими коштами. Як підставу позовних вимог позивачем визначено неналежне виконання відповідачем умов договору №11 від 01.01.2007р., на підставі якого було здійснено попередню оплату.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2010р. дана позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №7/36-2010.

В подальшому, 26.04.2010р. позивачем, в порядку ст.22 ГПК України, подано заяву про зміну підстав позову, згідно якої дана сума попередньої оплати визначена позивачем як позадоговірна, оскільки умовами вищевказаного договору не було передбачено попередньої оплати і договір №11 припинив свою дію 31.01.2007р. Як на правову підставу позовних вимог позивач послався на ст.ст.1212,1214 ЦК України та ст.ст.143,173, 174 ГК України.

Направлена на адресу відповідача вимога від 17.04.2010р. про повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 27 511,63грн. (а.с.47), залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Судова колегія, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 181 ГК України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що наявними у справі копіями банківської виписки, накладними та товарно-транспортними накладними підтверджується факт проведення між сторонами у справі господарських операцій щодо попередньої оплати та поставки продукції лісу хвойного.

Факт проведення попередньої оплати та поставки продукції на суму 22 488,37грн. не заперечується відповідачем як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і при поданні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимога позивача від 17.04.2010р., направлена відповідачу в процесі розгляду справи, залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Кожна сторона зобов»язання повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та для забезпечення загальногосподарського інтересу.

Отже, судова колегія вважає, що факт отримання ТзОВ «Закарпатлісбуд»попередньої оплати від ТзОВ «Бичківська меблева фабрика», виникнення обовязку поставити лісоматеріал на вказану суму, а також факт порушення відповідачем зобов»язання в частині поставки товару на суму 27 511,63грн. підтверджується матеріалами справи.

Натомість, відповідач факту проведення попередньої оплати не заперечив, доказів здійснення поставки лісу на суму попередньої оплати не подав.

Твердження скаржника, що попередня оплата проведена позивачем на підставі договору №11 від 01.01.2007р. і саме таку підставу позовних вимог було визначено позивачем при поданні позову, однак, після подання відповідачем клопотання про застосування терміну позовної давності, позивач змінив підставу позовних вимог, вказавши про проведення попередньої оплати поза межами дії договору, тому вважає, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву про зміну підстав позовних вимог та не застосував ч.1 ст.267 ЦК України, відхиляються судовою колегією з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 25.03.2010р. звернувся з позовом про стягнення 27489,25грн. попередньої оплати та 9055,33грн. процентів за користування чужими грошовими коштами. Як підставу позовних вимог позивачем визначено неналежне виконання відповідачем умов договору №11 від 01.01.2007р., на підставі якого було здійснено попередню оплату.

Ухвалою господарського суду від 29.03.2010р. дана позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №7/36-2010.

В подальшому, 26.04.2010р. позивачем подано заяву про зміну підстав позову, згідно якої дана сума попередньої оплати визначена позивачем як позадоговірна, оскільки умовами вищевказаного договору не було передбачено попередньої оплати і договір №11 припинив свою дію 31.01.2007р. Як на правову підставу позовних вимог позивач послався на ст.ст.1212,1214 ЦК України та ст.ст.143,173,174 ГК України. Окрім того, позивачем до матеріалів справи долучена вимога позивача від 17.04.2010р. про повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 27 511,63грн., адресована відповідачу (а.с.47).

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, змінити підставу або предмет позову.

Відтак, судова колегія зазначає, що позивач в порядку ст.22 ГПК України, скористався своїм правом щодо зміни підстави позовних вимог.

Окрім того, з аналізу умов договору №11 від 01.01.2007р., вбачається, що умовами даного договору не передбачено попередньої оплати, а також те, що даний договір укладався терміном до 31.01.2007р.

Доказів проведення будь-яких дій на виконання умов даного договору чи щодо пролонгації даного договору сторонами не подано.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що проведення попередньої оплати проведено поза межами даного договору, і за відсутності встановлених термінів повернення коштів, на які не було здійснено поставки, судом правомірно застосовано ч.2 ст.530 ЦК України.

Відтак, твердження скаржника про пропуск строку позовної давності вважаються судовою колегією безпідставними.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення процентів за користування коштами, то судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в їх задоволенні, оскільки такі нарахування проведені позивачем до пред»явлення вимоги про повернення коштів.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Судові витрати, відповідно до ст.49 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Закарпатської області від 06.05.2010р. у справі №7/36-2010 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Краєвська М.В.