ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
16.03.10 Справа № 1/133
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Якімець Г.Г.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина», м.Дрогобич Львівської області

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2009р.

у справі № 1/133

за позовом Концерну «СоюзЕнерго», м.Новомосковськ Дніпропетровської області

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина», м.Дрогобич Львівської області

про стягнення 411270,61 грн.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_3

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2009р. у справі № 1/133 задоволено позов Концерну «СоюзЕнерго», м.Новомосковськ Дніпропетровської області та стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина», м.Дрогобич Львівської області на користь позивача 411270,61 грн. боргу, 4113 грн. державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з приписів ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду, скаржник, відповідач у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, провадження у справі припинити, з мотивів у ній наведених. Зокрема скаржник покликається на те, що рішення суду було прийнято за відсутності представника відповідача, а тому останній був позбавлений можливості скористатись процесуальними правами, передбаченими ст.22 ГПК України; при розгляді справи судом не було зясовано фактичну суму заборгованості; справу розглянуто без акту взаємозвірки розрахунків між позивачем та відповідачем; за даними бухгалтерського обліку відповідача сума заборгованості відрізняється від заборгованості, яка вказана позивачем у позовній заяві.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, вимог апеляційної скарг не уточнив.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, заперечення відповідача наведені, у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні матеріалами справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, 15.01.2008р. Концерн «СоюзЕнерго»(постачальник, позивач) та Відкрите акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс Галичина»(покупець, відповідач) уклали договір поставки № 29-530, відповідно до розділу 1 якого позивач зобов'язується поставити та передати відповідачеві у власність продукцію промислово-технічного призначення, а відповідач зобов'язується прийняти товар і оплатити його; найменування, види, асортимент, технічні характеристики, кількість, ціна, спосіб, розрахунків ,умови поставки товару, гарантійні строки, інші умови, узгоджуються сторонами окремо і оформляються у вигляді додатків до цього договору, котрі є його невідємною частиною.

Як випливає з п.9.1 договору, термін дії останнього з 15.01.2008р. до 31.12.2008р. включно, але в будь-якому випадку до моменту повного його виконання сторонами.

На виконання договірних зобов'язань позивачем було поставлено відповідачу товар згідно з видатковою накладною № РН-1754 від 03.11.2008р. на суму 495170,00 грн., виданою на підставі рахунку-фактури № СФ-0001898 від 03.11.2008р. Факт поставки товару позивачем та отримання його відповідачем підтверджується також товарно-транспортною накладною від 03.11.2008р. та довіреністю ЯПГ № 340457 від 03.11.2008р. на отримання товару.

14.10.2008р. сторонами було укладено додаток № 4 до договору поставки № 29-530 від 15.01.2008р., згідно з п.3 якого розрахунки за товар проводяться 100%-ою оплатою на протязі 10-ти банківських днів по факту поставки товару на склад покупця.

Матеріалами справи підтверджується, що товар відповідачем отримано повністю, проте оплачено не у визначений строк та не у повному обсязі. Заборгованість за поставлений товар відповідачем була погашена частково в сумі 83899,39 грн., що підтверджено випискою з банківського рахунку позивача. Станом на момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача перед позивачем становила 411270,61 грн.

Відтак, помилковими є доводи відповідача про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не було зясовано фактичну суму заборгованості.

Доводи скаржника про те, що за даними бухгалтерського обліку відповідача сума заборгованості відрізняється від заборгованості, яка вказана позивачем у позовній заяві, до уваги не приймаються як документально не обґрунтовані та некоректні, оскільки відповідачем навіть не вказано конкретної суми заборгованості, яка значиться за даними його бухгалтерського обліку, акту звірки розрахунків не надано.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів погашення боргу в сумі 411270,61 грн. відповідач не подав, відтак, договірного зобов'язання по оплаті отриманого товару в повному обсязі не виконав, чим порушив умови договору.

Згідно з вимогою ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.7 ст.193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов'язання.

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи скаржника про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято за відсутності представника відповідача, а тому останній був позбавлений можливості скористатись процесуальними правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не доводять обставини порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, як видно з наявних у матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи; про причини чергової неявки в засідання суду першої інстанції 14.12.2009р. не повідомив, вимог ухвал господарського суду від 08.10.2009р., 02.11.2009р., 12.11.2009р. та від 18.11.2009р. в частині подання витребовуваних документів не виконав, відзиву на позов не подав, а тому суд першої інстанції правомірно вирішив справу в порядку ст.75 ГПК України на підставі наявних у ній доказів, про що зазначив в оскаржуваному рішенні.

Відтак, виходячи з наведеного в сукупності та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову не спростовано, обставин, які відповідно до ст.104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в порядку ст.ст.33, 34 ГПК України скаржником не доведено, а оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2009р. у справі № 1/133 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина», м.Дрогобич Львівської області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Якімець Г.Г.

Суддя Зварич О.В.