ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
02.03.10 Справа № 15/163
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Галушко Н.А.
суддів Краєвської М.В.
розглянувши апеляційні скарги публічного акціонерного товариства(далі ПАТ) «Альфа-Банк», м.Київ б/н від 13.11.2009р. ПАТ «УкрСиббанк», м.Харків б/н від 13.11.2009р.
на рішення господарського суду Рівненської області від 04.11.2009р.
у справі №15/163
за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Восток.Телеком», м.Харків
до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «ТАПАД», м.Дубно
до відповідача 2: ПАТ «Альфа-Банк», м.Київ
до відповідача 3: ПАТ «УкрСиббанк», м.Харків
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телеком»юнікешен Компані», м.Київ
про розірвання договорів поруки
За участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2- представник;
від відповідача-1: не з?явився;
від відповідача-2: ОСОБА_3- предчставник;
від ОСОБА_4- представник;
від третьої особи: ОСОБА_5- представник.
Права та обовязки представникам сторін відповідно до ст. ст..20, 22 ГПК України розяснено.
Відповідно до ст. 25 ГПК України, на підставі даних ЄДРЮОФОП судом апеляційної інстанції задоволено клопотання відповідача-3 про здійснення правовнаступництва. Відтак, відповідачем-3 у даній справі, замість АК інноваційного банку «УкСиббанк»є Публічне акціонерне товариство «УкСиббанк».
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2009 року у справі № 15/163 (головуючий суддя Коломис В.В., судді Тимошенко О.М., Мамченко Ю.А.) позов товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія «Восток. Телеком»до товариства з обмеженою відповідальністю «Тапад», закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані», про розірвання договорів поруки задоволено частково. Вказаним рішенням розірвано договір поруки за № 227914, укладений 05 вересня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія «Восток Телеком», закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк»та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у звязку із фінансовою кризою та зміною курсу гривні стосовно долара США, істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року. З врахуванням того, що під час укладення вказаного договору поруки позивач як поручитель не міг знати, що курс долара щодо гривні може змінитися, в результаті чого фактична сума повернення кредиту та процентів істотно збільшилась, виконання позивачем умов договору може призвести до збиткової діяльності і до банкрутства поручителя. Тому, у випадку невиконання боржником своїх кредитних зобовязань перед банками, буде мати місце порушення прав (інтересів) позивача, як поручителя, внаслідок збільшення його витрат на придбання доларів США для погашення валютного кредиту позичальнику. Вважаючи, що у цьому разі будуть наявні одночасно чотири умови, вказані у ч. 2 ст. 652 ЦК України, господарський суд задоволив позовні вимоги Позивача щодо розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року. Що ж стосується позовних вимог про розірвання договору поруки № 25-06-2008, укладеного 25.06.2008 року між ТзОВ «Тапад»та ТзОВ «Велтон. Телеком», то судом відмовлено в їх задоволенні з тих підстав, що Позивач не довів належними доказами, в чому полягає істотна зміна обставин, які він не міг передбачити і на які не міг вплинути.

Відповідач-2(ПАТ «Альфа-Банк») та відповідача-3 ( ПАТ «УкрСиббанк») не погодившись з вказаним рішенням Господарського суду Рівненської області, подали до Львівського апеляційного господарського суду апеляційні скарги; вважають рішення суду в частині розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року незаконним та необґрунтованим; просять його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Представник ТзОВ «Телекомунікаційна компанія «Восток. Телеком» - позивача у справі, у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі; просить апеляційну скаргу відхилити; рішення Господарського суду Рівненської області від 04.11.2009 року залишити без змін.

Відповідачем-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання судом відхилено як документально необґрунтоване.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, оцінивши наявні матеріали справи, додатково подані сторонами докази та рішення суду, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню з наступних підстав.

29.02.2008 року між відповідачем-3 (ПАТ «УкрСиббанк»), відповідачем-2 (ПАТ «Альфа-Банк») та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору (спільне українсько-американське підприємство у формі ТзОВ «Інтернешенел Телекомюнікешен Компані») укладено кредитний договір № 0. У звязку із укладенням між учасниками договору про створення та спільну діяльність банківського консорціуму від 25.06.2008 року додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 0 (далі додаткова угода № 1) від 02.07.2008 року сторони виклали текст кредитного договору в новій редакції. Згідно п.1.1 додаткової угоди № 1 учасники (відповідач-2, відповідач-3) зобовязувалися надати, а позичальник (третя особа без самостійних вимог на предмет спору) зобовязувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням згідно п.1.4 цього договору і повернути учасникам кредит (грошові кошти) у терміни та порядку, встановленому п.п. 1.2.1, 1.5.1, 1.5.2 цього договору. Кредитування позичальника здійснювалося шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в іноземній валюті, в межах максимального ліміту заборгованості кредиту в розмірі 53100000,00 (пятдесят три мільйони сто тисяч) доларів США 00 центів. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 268155000,00 (двісті шістдесят вісім мільйонів пятдесят пять тисяч) гривень за курсом НБУ на день укладення цього договору. Відповідно до п. 1.3.1 додаткової угоди № 1 за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 14 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору. 25.09.2008 року між відповідачем-3, відповідачем-2 та позивачем укладено договір поруки № 227914, відповідно до п.1.1 якого позивач (поручитель) зобовязувався відповідати за невиконання третьою особою без самостійних вимог на предмет спору усіх її зобовязань перед відповідачем-2 та відповідачем-3, що виникли з кредитного договору № 0 від 29.03.2008 року, зі всіма змінами та доповненнями в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Крім того, 24.06.2008 року між відповідачем-1 та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору укладено договір № 24/06/08 про надання послуг, відповідно до п. 1.1 якого третя особа без самостійних вимог на предмет спору доручає, а відповідач-1 зобовязується за винагороду надати послуги, а саме: вивчення та дослідження ринку комерційної нерухомості, житлових приміщень, санаторних та оздоровчих комплексів, що розташовані у смт. Лазурне, Скадовського району, Херсонської області та у м. Херсон; вчинення дій по пошуку продавців такої нерухомості, по сприянню в укладенні договору купівлі-продажу, оренди, чи інших правових форм щодо таких обєктів нерухомого майна. 25.06.2008 року між Відповідачем-1 та Позивачем укладено договір № 25/06/2008 поруки, згідно п. 1.1 якого Позивач поручився перед Відповідачем-1 за виконання Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору в повному обсязі зобовязань згідно договору № 24/06/08 про надання послуг від 24.06.2008 року, а саме сплати на користь Відповідача-1 винагороди за надані послуги.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення зобовязання вчиняється у письмовій формі.

З врахуванням того факту, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, передбачених законодавством для договорів такого виду, дотримано законодавчих вимог щодо форми правочину, судова колегія приходить до висновку про укладеність спірних договорів поруки, а саме договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року та договору № 25/06/2008 поруки від 25.06.2008 року, у звязку з чим вони є підставами для виникнення прав та обовязків у сторін згідно ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивач листом від 01.09.1009 року звертався до Відповідача-2 та Відповідача-3 з пропозицією про розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року, однак Відповідачі відповіді на це звернення Позивачу не надіслали.

Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Як вбачається з кредитного договору № 0 від 29.02.2008 року, кредитування третьої особи без самостійних вимог на предмет спору здійснювалося відповідачем-3 та відповідачем-2 в іноземній валюті в доларах США згідно курсу НБУ на день укладення цього договору, що становив 5,05 грн. за один долар США. З врахуванням того, що позивач згідно спірного договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року зобовязався відповідати перед відповідачем-2 та відповідачем-3 за невиконання третьою особою без самостійних вимог на предмет спору усіх зобовязань, які виникли з зазначеного кредитного договору зі всіма змінами та доповненнями в повному обсязі, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, у разі невиконання третьою особою без самостійних вимог зобовязань за кредитним договором, зобовязання позивача перед відповідачем-2 та відповідачем-3 також буде визначатися в іноземній валюті.

Як встановлено судом, після укладення договору поруки мала місце зміна курсу гривні відносно долара США з 5,05 грн. до 8,00 грн. Однак, посилання Позивача на те, що під час укладення договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року він не міг знати, що відбудеться зміна офіційного курсу валют, не відповідають дійсності, оскільки при укладенні вказаного договору поруки Позивачеві було відомо, що основне зобовязання визначено саме в доларах США, курс якого стосовно гривні може змінюватися в залежності від різних економічних факторів. Крім того, розмір основного зобовязання Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, визначений в доларах США, не змінився та, відповідно, не зміниться і розмір зобовязання Позивача перед Відповідачем-2 та Відповідачем-3, яке може виникнути у разі невиконання Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору умов кредитного договору № 0 від 29.02.2008 року.

При цьому, настання фінансової кризи та незадовільна робота НБУ щодо стабілізації національної валюти України, визнані Постановою Верховної ОСОБА_5 України «Про попередній звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної ОСОБА_5 України з питань перевірки діяльності Національного банку України в період фінансової кризи»від 26.12.2008 року № 831-V та Постановою Верховної ОСОБА_5 України «Про діяльність Національного банку України в період фінансової кризи та стан виконання рішень Верховної ради України з цих питань», не може вважатися істотною зміною обставин, якими позивач та відповідач-2, відповідач-3 керувалися при укладенні договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року, в розумінні ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, оскільки економічна криза в державі носить загальний характер та стосується всіх сторін договору. Також, з врахуванням того, що згідно ст. 42 ГК України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, апеляційний суд вважає, що збільшення курсової різниці гривні стосовно долара та фінансова криза є тими несприятливими наслідками такої діяльності, ризик настання яких несуть субєкти підприємницької діяльності, навіть коли такі наслідки не пов'язані з їх винною поведінкою.

Таким чином, з врахуванням того, що при укладенні договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року позивач, відповідач-2 та відповідач-3 могли передбачити зміну курсу валют, виконання вказаного договору поруки не позбавить Позивача того, на що він розраховував при укладенні спірного договору, а ризик зміни курсу долара стосовно гривні несуть позивач та відповідачі, оскільки постраждалими від погіршення економічного становища в державі є всі сторони договору, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року на підставі ст. 652 ЦК України.

Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем-2 та відповідачем-3 без згоди позивача як поручителя в односторонньому порядку було змінено умови кредитного договору № 0 від 29.02.2008 року та збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 14 % до 18 %, внаслідок чого істотно збільшився обсяг відповідальності Позивача за договором поруки № 227914 від 05.09.2008 року, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на те, що можливість такої зміни процентної ставки передбачена п.п.1.3.3, 9.2 кредитного договору № 0 від 29.02.2008 року. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачами зміна процентної ставки за користування кредитними коштами була здійснена у відповідності до умов кредитного договору у звязку з невиконанням третьою особою без самостійних вимог на предмет спору п.п. 4.3.1, 4.8 вказаного договору.

З врахуванням того, що Позивач згідно умов договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року зобовязувався відповідати перед Відповідачем-2 та Відповідачем-3 за невиконання Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору усіх зобовязань, які виникли з кредитного договору, зі всіма змінами та доповненнями в повному обсязі, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, зміна процентної ставки передбачена умовами кредитного договору та була здійснена правомірно, підстави для розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року у звязку з цим також відсутні. Судова колегія також зазначає, що в цій частині суд першої інстанції вийшов за межі підстав позовних вимог, викладених позивачем у позовній заяві.

З цих підстав, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ «Телекомунікаційна компанія «Восток. Телеком»щодо розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року є безпідставними та не підлягають задоволенню, у звязку з чим рішення господарського суду в цій частині слід скасувати.

Що ж стосується відмови Господарського суду Рівненської області у задоволенні позовних вимог про розірвання договору № 25/06/2008 поруки від 25.06.2008 року, то апеляційний суд вважає рішення місцевого господарського суду в цій частині законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено істотну зміну обставин, якими він керувався при укладенні договору № 25/06/2008 поруки від 25.06.2008 року, та які він не міг передбачити і на які не міг вплинути.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем не подано належних доказів, які підтверджують наявність підстав для розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року та договору № 25/06/2008 поруки від 25.06.2008 року, натомість відповідачами у справі подано достатньо належних доказів щодо належного виконання ними договірних зобовязань за спірними договорами поруки та відсутності підстав для їх розірвання.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку про те, що суд першої інстанції при розгляді спору в частині відмови в задоволенні позову щодо розірвання договору № 25/06/2008 поруки від 25.06.2008 року повно та всебічно зясував всі обставини справи в їх сукупності, висновки суду, викладені в рішенні, відповідають матеріалам справи, однак, в частині розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року господарський суд допустив однобічне зясування обставин справи та порушення норм матеріального права, а тому рішення Господарського суду Рівненської області від 04.11.2009 року в цій частині слід скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про розірвання договору поруки № 227914 від 05.09.2008 року.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ПАТ «Альфа-Банк»та ПАТ «УкрСиббанк»на рішення Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2009 року у справі № 15/163 задоволити.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2009 року у справі № 15/163 скасувати в частині задоволення позову та розірвання договору поруки за № 227914, укладеного 05 вересня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія «Восток Телеком», ПАТ «Альфа-Банк»та ПАТ «УкрСиббанк». В цій частині в позові відмовити.

В решті рішення Господарського суду Рівненської області від 04 листопада 2009 року у справі № 15/163 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу № 15/163 повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Галушко Н.А.

Суддя Краєвська М.В.

Суддя Орищин Г.В.