ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.04.10 № 11/202/08-АП

суддя Гончаренко С.А.

11 год. 12 хв.

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

при секретарі судового засідання Вака В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом: Приватний підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 71100)

до відповідача: Бердянська об'єднана державна податкова інспекція Запорізької області (пр. Праці, буд. 20, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100)

у присутності представників:

позивача: не зявився

відповідача: ОСОБА_2 дов. № 40/8/10-017 від 11.01.2010р.

про: скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява приватного підприємця ОСОБА_3 про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області №/0 від 27.07.2007.

20.03.2008р. на підставі ст. ст. 104-107 і п. 6 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України від 06.10.2005р. № 2953-ІV) відкрито провадження в адміністративній справі і призначений судовий розгляд.

Ухвалою від 11.08.2008р. провадження в адміністративній справі зупинялось до розгляду Бердянським міськрайонним судом протесту Бердянського міжрайонного прокурора на постанову від 17.08.2007р. Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Постановою Бердянського міськрайонного суду від 31.10.2008р. по справі №3-20010/2007р. в задоволенні протесту заступника Бердянського міжрайонного прокурора на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.08.2007р. про визнання ОСОБА_4 винної у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1551 КупАП відмовлено. Провадження в даній адміністративній справі поновлено ухвалою від 01.03.20010р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне:

24.07.2007р. в кафе Гурман, в якому на підставі договору оренди ПП ОСОБА_1 орендує 26 м2 для здійснення підприємницької діяльності (торгівля підакцизними товарами), працівниками відповідача була проведена перевірка. При цьому, самого ПП ОСОБА_1 в кафе не було, на підтвердження цього позивач надав медичні документи.

В цьому ж приміщенні орендує 130,4 м2 приватний підприємець ОСОБА_5, який займається своєю підприємницькою діяльністю (окремо від ПП ОСОБА_1.), веде самостійну звітність.

24.07.2007р. при проведенні перевірки, дружина ПП ОСОБА_6 ОСОБА_4 прийняла замовлення на організацію банкету, та отримала у якості передплати 720 грн., з яких 305 грн. в рахунок оплати алкогольних напоїв з бару ПП ОСОБА_1

Актом перевірки було встановлено порушення п. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року № 265/95-ВР та застосовані до приватного підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в сумі 3600,00 грн.

Позивач вважає рішення податкового органу протиправним виходячи з того, що гр. ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_1 відсутні будь-які трудові стосунки, на момент перевірки у барі був відсутній товар, зазначений у замовленні, грошові кошти від гр. ОСОБА_4 в рахунок проданих товарів ПП ОСОБА_1 не отримував, і взагалі бар в той день не працював, що підтверджується денним звітом РРО.

Просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, пославшись на те, що при проведенні перевірки гр. ОСОБА_4 назвалась адміністратором ПП ОСОБА_1 і власноруч поставила підпис під цим у розписці про ознайомлення з направленням на перевірку. Відповідач спростовує твердження позивача про відсутність трудових стосунків з гр. ОСОБА_4, посилаючись на її обізнаність у кодуванні замовлених товарів у РРО ПП ОСОБА_1

Крім того, відповідач зазначив, що гр. ОСОБА_4 за вчинене порушення було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено адміністративний штраф в сумі 85,00 грн., що підтверджується Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.08.2007р.

Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи та додатково надані документи, заслухавши представників сторін, встановив наступні обставини:

Працівниками Бердянської ОДПІ Запорізької області відповідно до направлення № 220501 від 24.07.2007р. про проведення перевірки з 24.07.2007р. по 28.07.2007р., була проведена перевірка господарської одиниці кафе, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Ульянових, 19А. Направлення на перевірку було предявлене перевіряючими гр. ОСОБА_4, яка представилась як адміністратор кафе та підписала розписку про ознайомлення з направленням.

Співробітниками Бердянської ОДПІ Запорізької області було зроблено замовлення на загальну суму 709,80 грн., адміністратором Сафоновою С.В. виписаний рахунок на зазначену суму та прийняті грошові кошти.

При цьому, ОСОБА_4 було порушено п. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідно до абзацу 4 статті 2 зазначеного Закону розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий товар (ненадану послугу), а в разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Передбачена законодавцем можливість повернення грошових коштів у разі відмови покупця від товару чи послуги означає, що здійснення розрахункової операції при реалізації товарів (послуг) не вимагає збігу в часі цієї операції, зокрема, з фактичним наданням послуг. Необхідною умовою здійснення такої операції є реалізація товарів (послуг), тобто їх продаж у результаті вчиненого продавцем і покупцем правочину.

Згідно з наведеним в абзаці 15 статті 2 Закону № 265/95-ВР визначенням розрахунковим документом є документ установлених форми та змісту (касовий чек. товарний чек. розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продаж (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку РРО або заповнений вручну.

У пункті 3.1 Положення про форму та зміст розрахункового документа (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 року № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 року за № 105/5296) зазначено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) - це розрахунковий документ, надрукований РРО при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Обовязковими реквізитами фіскального касового чека є, зокрема, його порядковий номер, найменування, кількість і вартість товару (послуг), дата й час проведення розрахункової операції та напис фіскальний чек.

Пунктом 4.4 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 року № 614. зареєстрованого в Міністерстві юстиції 5 лютого 2001 року за № 107/5298, передбачено, що: реєстрація продажу товару (оплати послуги) через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією; розрахунковий документ має видаватися покупцеві не пізніше завершення цієї операції; вона вважається проведеною через РРО, якщо дані про її обсяг уведені в режимі реєстрації.

Пунктом 4.5 названого Порядку встановлено, що внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватися через РРО з використанням операцій службове внесення та службова видача, якщо таке внесення чи видача не повязані з проведенням розрахункових операцій.

Субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, зобовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, і видавати такий розрахунковий документ на повну суму проведеної операції особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї (пункти 1, 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року № 265/95-ВР).

Відповідальність за невиконання зазначеного обовязку передбачена пунктом 1 статті 17 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року № 265/95-ВР у вигляді фінансової санкції у розмірі пятикратного розміру вартості проданих товарів (наданих послуг).

Із прийняттям працівником позивача авансу за організацію та обслуговування банкету між підприємством і замовником фактично було укладено угоду щодо надання послуги та здійснено реалізацію останньої, тому отримані кошти мали бути проведені через РРО з роздрукуванням фіскального касового чека на цю суму і з видачею його замовнику. Посилання позивача на те. що ОСОБА_4 прийняла кошти в рахунок оплати банкету для передачі іншому субєкту підприємницької діяльності, не маючи відповідних повноважень, не заслуговує на увагу.

Оскільки позивачем не були виконані вимоги пунктів 1, 2, 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року № 265/95-ВР, відповідач правомірно застосував до нього штраф у розмірі 3600,00 грн.

Крім того, за вказані порушення ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф в сумі 85,00 грн., що підтверджується постановою Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 17.08.2007 року, якою було встановлено дане порушення, а саме п. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.

Відповідно до частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Даною постановою, встановлений факт того, що гр. ОСОБА_4 працює адміністратором ПП Мєлєшкіна, а тому твердження позивача про відсутність трудових стосунків судом до уваги не приймаються.

За таких обставин господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати віднести на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158 - 163, п.6 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України від 06.10.05р. №2953-ІV), -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити повністю.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя С.А.Гончаренко

В судовому засіданні 27.04.2010р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 05.05.2010р.