ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2010 р. Справа № П-10/261

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді ОСОБА_1

суддів Процика Т.С.

ОСОБА_2

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу ПП Владар

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2007р.

у справі №П-10/261

за позовом: Прокурора Богородчанського району в інтересах держави в особі Міжгірської сільської ради, с.Міжгіря Богородчанського району

до відповідача: ПП Владар, с.Міжгіря Богородчанського району

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління земельних ресурсів у Богородчанському районі, смт.Богородчани

про зобовязання повернути самовільно зайняту земельну ділянку та знесення самочинного будівництва

за участю представників

від позивача ОСОБА_3 сільський голова;

від відповідача не зявився (належно повідомлений);

від третьої особи - не зявився (належно повідомлений);

від прокуратури ОСОБА_4 представник (дов. у справі).

Розпорядженнями голови суду, які знаходяться в матеріалах справи, змінено склад колегії суддів. Новим складом суду розпочато розгляд справи спочатку та завершено її розгляд прийняттям постанови.

Причини відкладення розгляду справи та зупинення провадження у справі викладено в ухвалах суду.

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про час та місце засідання суду, докази чого наявні у справі.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки незявлення повноважних представників сторін у судове засідання апеляційної інстанції не тягне перенесення справи на інші строки, не перешкоджає розгляду справи без їх участі; явка представників обовязковою не визначалась, жодних нових доказів чи клопотань про їх надання суд не отримував.

До того ж, законність та обґрунтованість судового рішення перевіряється апеляційним господарським судом за матеріалами справи та додатково поданими доказами, які існували на день прийняття оскаржуваного рішення місцевим господарським судом.

Права та обовязки згідно ст.22 ГПК України розяснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2007р. у справі №П-10/261 (суддя Шелест С.Б.) задоволено позов прокурора Богородчанського району в інтересах держави в особі Міжгірської сільської ради до ПП Владар, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління земельних ресурсів у Богородчанському районі та зобовязано відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,79 га. в с.Міжгіря Богородчанського району власнику Міжгірській сільській раді; знести самочинно побудовані два виробничі приміщення типу «Ангар» розмірами 30*12 м. та 36*16 м. та два навіси, які знаходяться на вищезазначеній ділянці в с.Міжгіря.

Рішення судом мотивовано ст.124 Конституції України, ст.ст.22, 23 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.90р. №561-XII, ст.ст.125, 126, 152 чинного Земельного кодексу, ст.376 Цивільного кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки матеріалами справи доводиться факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,79 га. в с.Міжгіря Богородчанського району, на якій без належного дозволу, належно затвердженого проекту на будівництво та відведення земельної ділянки для цієї мети самочинно збудовано промислові склади.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ПП Владар оскаржило рішення суду, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, стверджуючи, що на час укладення між відповідачем та ПП «Інсбрук» договорів купівлі-продажу приміщень останнім було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку, на якій знаходяться відчужувані обєкти, та встановлено межі в натурі; жодного будівництва з часу придбання в ПП «Інсбрук» недобудованих приміщень, розміщених на цій земельній ділянці, відповідачем не здійснювалось.

Крім того, апелянт зазначає, що до вирішення в судовому порядку, кому належить право власності на спірну земельну ділянку, суд першої інстанції не мав права виносити жодних рішень до встановлення даних фактів, які мають важливе значення для справи.

Вищенаведене стало підставою для апелянта просити скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з такими доводами апелянта та наполягає на законності оскаржуваного рішення суду, вважаючи встановленим факт самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки без належних на те правовстановлюючих документів, який засвідчувався неодноразово різного рівня перевіряючими інстанціями і був предметом судових проваджень, в тому числі і за ініціативою відповідача; вказує позивач і та те, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства за відсутності правовстановлюючих документів, дозволу власника, підписаних правочинів тощо побудовано на спірній земельній ділянці господарські споруди.

Позицію позивача підтримує і Управління земельних ресурсів у Богородчанському районі, яке у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що на час придбання відповідачем у ПП «Інсбрук» зазначених вище господарських приміщень останнє не набуло права землекористування на земельну ділянку, на якій розташовані ці обєкти, в розумінні Земельного кодексу України, на доказ чого надано відповідну довідку, і просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

прокурором Богородчанського району в інтересах держави в особі Міжгірської сільської ради подано позов до ПП Владар, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління земельних ресурсів у Богородчанському районі про зобовязання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,79 га., яка розташована в с.Міжгіря Богородчанського району, власнику Міжгірській сільській раді та зобовязати відповідача знести самочинно побудовані два виробничі приміщення типу «Ангар» розмірами 30*12 м. та 36*16 м. та два навіси, які знаходяться на вищезазначеній ділянці в с.Міжгіря.

Підставою подання даного позову стали результати проведеної прокуратурою Богородчанського району перевірки, якою встановлено, що ПП «Інсбрук» самовільно зайняло земельну ділянку площею 0,10 га; 29.12.01р. ПП «Інсбрук» згідно договору купівлі-продажу №6 продало промислові приміщення ПП «Владар», яке 08.10.04р. самовільно зайняло ще 0,15 га земельної ділянки та 0,14 га земельної ділянки на території Міжгірської сільської ради, яка знаходиться поруч з приміщеннями столярного цеху цього підприємства, та використовує в порушення ст.ст.125, 126 ЗК України не за цільовим призначенням земельну ділянку площею 0,40 га, яка знаходиться під викупленими приміщеннями столярного цеху і виробничими приміщеннями без правовстановлюючої документації, яка б підтверджувала право користування чи володіння земельною ділянкою; а за результатами проведеної 15.05.07р. начальником Богородчанської районної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю перевірки встановлено, що ПП «Владар» самовільно з численними порушеннями вимог природоохоронного законодавства без дозволу інспекції ДАК виконав будівельно-монтажні роботи недобудованих навісів (складу готової продукції), які знаходяться на спірній земельній ділянці.

06.12.07р. судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог.

Як вбачається зі справи, ПП «Владар» придбав у ПП «Інсбрук» згідно договорів купівлі-продажу №29-12, №29-12/02, №29-12/03 від 29.12.01р. недобудовані приміщення (споруди).

Державна реєстрація ПП «Інсбрук» припинена.

ПП «Владар» вважає, що набув права землекористування на землю, на якій розташовані обєкти незавершеного будівництва, стверджуючи, що рішенням сесії Міжгірської сільради від 23.09.96р. сільрада виділила ПП "Інсбрук" в постійне користування 1,15 га земельної ділянки для будівництва промислового приміщення та надала дозвіл на виготовлення проекту будівництва; рішенням сесії Міжгірської сільради від 02.09.04р. ПП "Владар" було надано дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки площею 0,40 га, та надано дозвіл на вибір і обстеження земельної ділянки площею 0,25 га.

Теніхчна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,40 га в натурі ПП «Владар» для обслуговування викуплених недобудованих приміщень передана Міжгірській сільській раді на затвердження.

Рішенням Міжгірської сільської ради від 01.03.06р. скасовано пункт 4 рішення сільської ради від 02.09.04р. про надання дозволу на вибір і обстеження земельної ділянки площею 0,25 га та зобовязано ПП «Владар» повернути до 20.04.06р. самовільно захоплену земельну ділянку площею 0,25 га Міжгірській сільській раді у належному стані, а рішенням цієї ради від 20.06.06р. №1-4/2006 відмовлено у наданні дозволу на вибір і обстеження земельної ділянки площею 0,25 га ПП «Владар».

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 17.11.08р. у справі №А-10/259-22/30 визнано нечинним рішення Міжгірської сільради від 01.03.06р. в частині, що стосується скасування п.4 рішення цієї ж ради від 02.09.04р. про надання дозволу ПП «Владар» на вибір і обстеження земельної ділянки площею 0,25 га.

У постанові Вищого господарського суду України від 16.07.09р. у справі №12/17 за позовом ПП «Владар» до Міжгірської сільської ради про визнання права власності на обєкти незавершеного будівництва, до остаточного вирішення якої зупинялось провадження у даній справі, зазначено, що земельна ділянка на якій знаходяться спірні об'єкти, належить до комунальної власності, розпорядження якою здійснює Міжгірська сільська рада. Міжгірська сільська рада дозволу на будівництво спірних споруд на цій земельній ділянці не надавала, при цьому, позивач та ПП "Інсбрук" також не є власниками цієї ділянки. Відтак, суди підставно визнали спірні об'єкти самочинним будівництвом.

Місцевим господарським судом також зясовано, що актами перевірки Управління з контролю за використанням та охороною земель у Івано-Франківській області (Івано-Франківської облдержінспекції) щодо дотримання вимог земельного законодавства №53 від 06.04.07р., №58, №59 від 11.04.07р., протоколами про адмінправопорушення №01029, №01030 від 11.04.07р., приписами №01338, №01339 від 11.04.07р., постановою Богородчанського районного відділу земельних ресурсів від 24.04.07р. №29, що складені відносно відповідача та його посадових осіб, підтверджується те, що на території Міжгірської сільської ради відповідачем самовільно зайнята та використовується для виробничих потреб (під викупленими приміщеннями столярного цеху та іншими нежитловими приміщеннями) земельна ділянка площею 0,25 га та 0,40 га, без відповідних правовстановлюючих документів.

Крім того, в протоколі Богородчанської районної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю №19 від 15.05.07р. та від 17.05.2007р. зафіксовано порушення відповідачем ст.29 Закону України «Про планування та забудову територій», що полягали в проведенні ПП "Владар" будівельно-монтажних робіт недобудованих навісів (складу готової продукції) без відповідного на те дозволу інспекції на початок та проведення будівельних робіт, в звязку з чим та за наслідками перевірки інспекцією винесено постанови про застосування до ПП «Владар» штрафу за правопорушення у сфері містобудування №19, №20 від 17.05.07р. та видані приписи від 17.05.07р. про усунення порушень.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Згідно приписів Земельного кодексу України необхідною умовою допуску землекористувача до використання земельної ділянки є встановлення її меж у натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право землекористування. Документами, що посвідчують право власності або постійне користування земельною ділянкою є державні акти; право тимчасового користуванню, в тому числі, на умовах оренди, оформляється договором.

Між тим, судом першої інстанції встановлено, що ні ПП «Інсбрук», ні відповідач, який придбав недобудовані приміщення (споруди) відповідно до укладених договорів купівлі-продажу, не набули прав землекористувача у встановленому законом порядку, про що Управління земельних ресурсів у Богородчанському районі надало відповідну довідку №04-01-17/075 від 22.11.07р.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Отже, право на забудову земельної ділянки, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Недотримання особами, що здійснюють будівництво, вимог, передбаче них статтею 375 ЦК України, є підставою для визнання такого будівництва самочинним.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, оскільки будівництво було здійснене без дотримання передбаченого законом порядку його здійснення і не може бути законною підставою для виникнення права власності на такий обєкт.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ст.152 ЗК України).

Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем доведено і підтверджується матеріалами справи, що відповідачем самовільно зайнята та використовується не за цільовим призначення спірна земельна ділянка 0,79 га, на якій без належного дозволу чи належно затвердженого проекту на будівництво здійснено будівництво промислових приміщень та навіси.

Таким чином, оскаржуване рішення суду прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права і не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.07р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ПП «Владар».

3. Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

ОСОБА_5 ОСОБА_1

суддя Т.С.Процик

суддя О.С.Скрипчук

Постанова підписана 19.04.2010р.