ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.10 Справа№ 32/56

Господарський суд Львівської області в складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів.

До відповідача: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, м.Дрогобич Львівська область.

Про стягнення 5 970,00 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_3 завідувач юридичного сектору (довіреність № 13/08-1440 від 21.09.2009р.)

Від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, м. Львів, до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, м.Дрогобич Львівська область, про стягнення 5 970,00 грн. з яких 3000,00 грн. штраф та 2700,00 грн. пеня.

Ухвалою суду від 24.03.2010р. порушено провадження у справі та призначено до судового розгляду на 13.04.2010р. Розгляд справи відкладався на 27.04.2010р. з підстав викладених в ухвалі суду від 13.04.2010р. Рішення прийнято 27.04.2010р.

Представник позивача вимоги ухвал суду виконав в повному обсязі, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, вимог ухвал суду не виконав. На адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому відповідачу на адресу: 82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Ю.Дрогобича, 35/26 була надіслана ухвала суду від 13.04.2010р., з відміткою поштового відділення про те, що конверт повертається без вручення адресату у зв»язку із закінченням терміну його зберігання.

Суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, представленого позивачем, ОСОБА_4 станом на 12.04.2010р. знаходиться в ЄДРЮОФОП та зареєстрований за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Ю. Дрогобича, 35/26.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 р. N 01-8/1228).

Станом на 27.04.2010р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу згідно ст.75 ГПК України, за наявними у нії матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, встановив:

Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у звязку із розглядом заяви ТзОВ ДЛРКК Ріксос-Прикарпаття (вх. №4/37 від 08.05.2009р.), було розпочато справу щодо недобросовісної конкуренції у діях ФОП ОСОБА_2 власника Вілли Шоколад, який використовував рекламні матеріали, фотографії із категорії номерного фонду ТзОВ ДЛРКК Ріксос-Прикарпаття для реклами Вілли Шоколад на своєму сайті.

Рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.08.2009р. №42, у зв'язку з порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, що передбачене ст. 4 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції у вигляді неправомірного використання рекламних матеріалів номерного фонду ТзОВ ДЛРКК Ріксос-Прикарпаття, що може призвести до змішування з діяльністю цього субєкта господарювання, на відповідача накладено штраф в сумі 3 000,00 грн.

Рішення від 14.08.2009р. № 42 та супровідний лист ЛОТВ АМК України отримані відповідачем 19.08.2009р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2028584 (копія знаходиться в матеріалах справи).

У встановлений ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції строк відповідачем штраф не сплачено, не подано заяви про відстрочення або розстрочення сплати штрафів, рішення від 14.08.2009р. № 42 не змінено і не скасовано.

Таким чином, відповідно до ч.7 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідачу нараховано пеню в розмірі 2 970,00 грн. за прострочення сплати штрафу.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 1 Закону України Про Антимонопольний комітет України, Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Частиною 1 ст. 48 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обовязковими до виконання.

Як передбачено ч.1 ст. 4 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

У ст. 21 Закону України Про захист економічної конкуренції зазначено, що вчинення суб'єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п'яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб'єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав відомостей про розмір доходу (виручки), штраф, передбачений частиною першою цієї статті, накладається у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Накладення штрафу здійснюється відповідно до частин третьої - сьомої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42 від 14.08.2009р. у зв'язку з порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, що передбачене ст. 4 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції на відповідача накладено штраф в сумі 3 000,00 грн.

Факт надсилання та отримання відповідачем 19.08.2009р. вищевказаного рішення підтверджується поштовим повідомленням № 2028584.

Відповідно до ч. 3 статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно ч.3 ст.56, ч.1 ст.60, ч.2 ст.62 Закону України Про захист економічної конкуренції, останнім днем двохмісячного строку сплати відповідачем накладеного штрафу та оскарження рішення № 42 було 20.10.2009р.

Згідно з абз. 1 ч. 5 статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Відповідач у строк з 20.08.2009р. по 20.10.2009р. штраф в сумі 3 000,00 грн. не сплатив, рішення № 42 від 14.08.2009р. у судовому порядку не оскаржив, не подав заяву про відстрочення або розстрочення сплати штрафу, відтак позивач правомірно нарахував пеню, яка згідно поданого ним розрахунку становить 2 970,00 грн.

Згідно з ч.9 ст.56 Закону України Про захист економічної конкуренції суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані та є такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати покладаються на відповідача, згідно ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.21, 48, 56, 60, 62 Закону України Про захист економічної конкуренції, ст.ст. 4, 21, 27, 30 Закону України Про захист від недобросовісної конкуренції, ст.ст. 43,33, 34, 43, 49, 75, 82-84, 115, 116 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 (82100, Львівська обл., м. Дрообич, вул. Ю. Дрогобича, 35/26, ідент. номер НОМЕР_1) в дохід державного бюджету 3 000,00 грн. штрафу та 2 970,00 грн. пені, 102,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя Сухович Ю.О.