ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.02.10 Справа № 9/239-09.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Правове партнерство, м. Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

Телерадіокомпанія Відікон, м. Суми

про стягнення 52 246 грн. 00 коп.

СУДДЯ О.Ю. СОПЯНЕНКО

Секретар судового засідання Литвиненко О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: дир. ОСОБА_2, ОСОБА_3

Суть спору: позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості 40000 грн. 00 коп. за Договором № 7 від 01.08.2007 р. про надання юридичних послуг, пеню 3457 грн. 89 коп., 3% річних 431 грн. 09 коп., інфляційні збитки 1815 грн. 00 коп., що разом складало 45 703 грн. 98 коп., а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Відповідач надав відзиви на позовну заяву від 05.08.2009 р., 08.10.2009 р., 04.12.2009 р., в яких проти позову заперечує, оскільки протягом дії вказаного договору він жодного разу не звертався до позивача з дорученнями чи замовленнями про надання послуг, умови та строки надання юридичних послуг, як це передбачено п. п. 2.1, 2.1.1, 1.2, 4.2, сторонами не узгоджувалися. На виконання п. 2.2.6 договору товариству Юридична компанія Правове партнерство довіреності з відповідними повноваженнями не надавались, а надавались довіреності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як фізичним особам, тим більше, що в довіреностях відсутнє посилання на те, що ці фізичні особи є працівниками позивача чи діють від його імені. З листопада 2008 р. по червень 2009 р. відповідач не отримував жодних актів здачі-прийняття робіт, а відповідно не мав змоги направити позивачу згідно п. 4.4 договору обґрунтовану відмову від приймання послуг у звязку з їх відсутністю.

26.10.2009 р. позивач, у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України, подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 50 000 грн., 3 % річних 431 грн., інфляційні збитки 1815 грн., а всього 52 246 грн. Зазначена заява прийнята судом до розгляду.

Від позивача 21.12.2009 р. та 11.01.2010 р. надійшли письмові пояснення, у яких він з посиланням на приписи ст. ст. 526, 610, 611, 623 ЦК України зазначає, що відповідач починаючи з 06.11.2008 р. та до цього часу фактично не виконав покладені на нього за договором грошові зобовязання, що є порушенням зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, якими згідно ст. 224 ГК України є неодержані доходи, які б управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

01.08.2007 р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Правове партнерство (виконавцем) та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія Відікон (замовником) був укладений договір № 7 про надання юридичних послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України глави 63 Послуги. Загальні положення за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Додатковою угодою від 01.08.2007 р. було визначено, що плата за надання виконавцем юридичних послуг за договором визначається за згодою сторін у розмірі 5000 грн. без ПДВ .

05.08.2007 р. сторонами по справі була підписана додаткова угода до договору про надання юридичних послуг, відповідно до якої виконавець зобов'язується постійно, на принципах абонентського обслуговування, щомісячно, надавати замовнику кваліфіковані юридичні послуги, а Замовник зобов'язується регулярно оплачувати Виконавцеві зазначені послуги (п. 1.1 договору).

Договір про надання юридичних послуг від 01.08.2007 р. та додаткові угоди до нього від 01.08.2007 р. та 05.08.2007 р. підписані повноважними представниками сторін, відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, 901 ЦК України щодо змісту та форми договору, не розірвані сторонами та не визнані недійсними в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 05.08.2007 р.) Замовник (відповідач) щомісячно до 05 числа календарного місяця, в порядку передплати сплачує на поточний рахунок Виконавця (позивача) грошові кошти за абонентське юридичне обслуговування, розмір яких узгоджений сторонами та визначається Додатковою угодою до даного договору.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ст. 193 ГК України.

Пунктом 2.2.1 договору про надання юридичних послуг до обовязків замовника (відповідача) віднесена оплата за власний рахунок вартості послуг виконавця (позивача) в розмірі та в строки, що узгоджені сторонами в порядку, що визначений розділом 3 договору. Таким чином, відповідач за умовами укладеного договору № 7 зобовязався здійснювати абонентську оплату, тобто таку, що не залежить від кількості виконаних робіт і наданих позивачем юридичних послуг.

Зазначене узгоджується із приписами ст. ст. 627, 629 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідачем не виконані зобовязання щодо оплати юридичних послуг за листопад 2008 р. серпень 2009 р. в сумі 50000 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що відповідно до п. 2.1 основного договору № 7 від 01.08.2007 р. позивач зобов'язався надавати юридичні послуги за окремими дорученнями відповідача, однак протягом дії вказаного договору відповідач жодного разу не звертався до позивача з дорученнями про надання послуг. Більше того, відповідно до п. 1.2 договору обсяг, строки надання послуг, їх загальна вартість, умови, термін оплати послуг повинні визначатися в окремих Замовленнях, які є невід'ємною складовою цього договору. За час дії договору відповідач жодного разу не звертався до позивача з такими замовленнями щодо надання юридичних послуг.

Суд не погоджується з наведеними запереченнями, оскільки вже 05.08.2007 р. між сторонами була підписана додаткова угода до договору № 7, відповідно до якої пункт 2.1 був викладений в іншій редакції: Виконавець зобов'язується надавати замовникові наступні юридичні послуги протягом дії цього договору... і далі наведений перелік послуг виконавця. У новій редакції цього пункту не було передбачено надання замовником окремих доручень виконавцю. Цією ж додатковою угодою пункт 1.2 договору, у якому раніше йшла мова про окремі замовлення, був викладений наступним чином: На підтвердження факту надання виконавцем замовнику юридичних послуг відповідно до умов цього договору складається Акт здачі-приймання послуг.

Враховуючи, що з серпня 2007 р. по жовтень 2008 р. відповідач сплачував кошти за договором № 7 від 01.08.2007 р., що підтверджується підписаним сторонами Актом звірки взаємних розрахунків станом на 14.12.2009 р., суд приходить до висновку, що відповідач погодився з умовами договору від 01.08.2007 р. (з урахуванням додаткових угод до нього від 01.08.2007 р. та 05.08.2007 р.), зокрема, і в частині, що стосується надання окремих доручень чи замовлень на надання юридичних послуг.

Пунктом 4.4 договору визначено, що замовник протягом 3-х календарних днів з дати одержання Акту здачі-приймання послуг зобов'язаний направити виконавцю оформлений (підписаний) Акт здачі-приймання послуг або обгрунтовану відмову від приймання наданих послуг; якщо відмова не надіслана замовником в обумовлені строки, надані послуги вважаються прийнятими. Відповідач в наданих суду відзивах та поясненнях в судових засіданнях зазначав, що в період з листопада 2008 р. по серпень 2009 р. не отримував жодних Актів здачі-прийняття робіт, а відповідно не мав змоги направити позивачу згідно з п. 4.4 договору обгрунтовану відмову від приймання послуг у зв'язку з їх відсутністю. Більше того, відповідач не отримував повторно надісланих Актів за період листопад 2008 р. - червень 2009 р. з супроводжувальним листом (вих. № 13 від 14.08.2009 р.) з описом вкладення (цінний лист від 14.08.2009 р., шифр 020), оскільки відповідно до інформації Сумської дирекції УДППЗ Укрпошта від 12.10.2009 р. за № 05/02-351 зазначений лист знаходиться на зберіганні в архіві у зв'язку з невірним зазначенням адреси одержувача (том 2 а.с. 21).

Суд зазначає, що дійсно відповідно до умов договору № 7 на підтвердження факту надання позивачем відповідачу юридичних послуг складається Акт здачі-приймання послуг (п. 1.2 договору), який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 4.3 договору). Проте, такий Акт здачі-приймання послуг є лише підтвердженням факту надання юридичних послуг, однак не є підставою для проведення розрахунків між сторонами за надані послуги. Розділом 3 договору Порядок оплати послуг повіреного передбачена передоплата. А тому суд приходить до висновку, що обов'язок відповідача сплати позивачу кошти відповідно до умов договору настає незалежно від підписання Актів здачі-прийняття послуг.

Не погоджується суд також і з поясненнями відповідача, що на виконання п. 2.2.6 виконавцю юридичній особі ТОВ ЮК Правове партнерство довіреності з відповідними повноваженнями не надавалися. Відповідачем надавалися довіреності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як фізичним особам, у довіреностях відсутнє посилання, що ці фізичні особи є працівниками позивача чи діють від його імені.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. З наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як працівники ТОВ ЮК Правове партнерство вчиняли дії за довіреностями, наданими Товариством Телерадіокомпанія Відікон, на виконання договору № 7 від 01.08.2007 р.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в сумі 431 грн. та 1815 грн. інфляційних витрат є правомірними і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32 34 ГПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи подав суду належні докази, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію.

Позивач при зверненні до суду із позовом сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 315 грн. (квитанція № 453 від 14.07.2009 р.), в той час як постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 р. № 693 була відновлена редакція постанови Кабінету Міністрів України № 1258 «Про затвердження порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів» та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу станом на 15.07.2009 р. (дату звернення до суду із позовом) складали 118 грн. У звязку з цим, зайво сплачені 197 грн. підлягають поверненню позивачу. Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія Відікон (40024, м. Суми, вул. Харківська, 5; код 21107661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Правове партнерство (03150, м. Київ, вул. Лабораторна, 11; код 35142219) 50 000 грн. 00 коп. заборгованості, 431 грн. 00 коп. - 3% річних, 1815 грн. 00 коп. інфляційних витрат, а також 522 грн. 47 коп. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Правове партнерство (03150, м. Київ, вул. Лабораторна, 11; код 35142219) з Державного бюджету (рах. 0002 у ГУДКУ в Сумській області, МФО 837013, код 23636315, призначення платежу 22050000) 197 грн. 00 коп., помилково сплачені згідно квитанції № 453 від 14.07.2009 р. ОСОБА_5 довідку.

СУДДЯ О.Ю. СОПЯНЕНКО

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2010 р.

Суддя Соп`яненко Оксана Юріївна