ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" травня 2010 р.Справа № 9/67-10-1393

За позовом: Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІОРА;

про стягнення 3776 грн.;

Суддя Меденцев П.А.

Представники:

Від прокуратури: ОСОБА_1 (за посвідченням);

Від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ: 29.03.2010 р. за вх. №2733 Одеський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРІОРА (далі Відповідач) 3776 грн.

Прокурор та позивач на позовних вимогах наполягають.

Представник відповідача відзив на позов не надав, усно у судових засіданнях 12.05.2010р. та 14.05.2010 р. проти позовних вимог заперечує, доказів на підтвердження заперечень не надав, у звязку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Перевіркою, проведеною Одеською міжрайонною природоохоронною прокуратурою встановлено, що 30.08.2008р. Державною екологічною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря проведено перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства та виявлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРІОРА самовільно зайняло земельну ділянку площею 0,6857 га на території Сичавської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області.

Факт порушення підтверджується актом від 30.08.2008 р., протоколом про адміністративне правопорушення від 30.08.2008 р. №102900.

30.09.2008 р. Державною екологічною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №102834 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст.125, 211 Земельного кодексу України. Відповідно до вказаної постанови на Відповідача накладено штраф у розмірі 850 грн.

Позивачем здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, знаття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. №963, яка становить 3776,50 грн.

25.12.2008 р. Державною екологічною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря було надіслано Відповідачу претензію №100117 з вимогою сплатити збитків на суму 3776,50 грн. Відповідачем не надано суду доказів відшкодування шкоди завданої порушенням природоохоронного законодавства в сумі 3776 грн.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч.2 ст.11 ЦК України).

У відповідності до п.п.б) п.1 ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Положення ч.1 ст.56 Закону України „Про охорону земель встановлюють, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.

Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам (ч.2 ст.56 Закону України „Про охорону земель).

Згідно із ч.3 ст.56 Закону України „Про охорону земель шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Частина 1 статті 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища встановлює, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно п.1.6. розяснень президії ВАСУ від 27.06.2001 р. №02-5/744 „Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (зі змінами) вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (статті 440 та 442 Цивільного кодексу. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Частина 1 ст.509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України).

Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Крім цього, як вбачається з вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок Відповідача пропорційно задоволених вимог, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Пріора (67555, Одеська область, Комінтернівський район, с. Сикавка, вул. Коблевська,2, ) на користь Держави (Управління Держказначейства у Овідіопольському районі, , р/р 0380, Банк: Головне Управління Держказначейства України в Одеській області, МФО 828011, код платежу 101, код бюджетної класифікації 24062100) 3776 грн. збитків.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Пріора (67555, Одеська область, Комінтернівський район, с. Сикавка, вул. Коблевська,2, ) до Державного бюджету України (р/р 0008 отримувач ГУДКУ в Одеській області банк-ГУДКУ в Одеській області МФО 828011 код платежу 22050000) 236 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Пріора (67555, Одеська область, Комінтернівський район, с. Сикавка, вул. Коблевська,2, ) до Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності 095, р/р0008, Банк одержувача ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, одержувач ГУДКУ в Одеській області, код ЄДРПОУ - 23213460) 102 грн. державного мита.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Меденцев П.А.