ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2010 р. Справа № 18/1

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Процика Т.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 з

обмеженою відповідальністю (далі ОСОБА_3) «Агросфера» від 22.06.2010р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.05.2010р. (підписане

31.05.2010р.)

у справі №18/1

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірма «Мир» (далі

СГВК Агрофірма «Мир»), с. Чудниця Гощанського району Рівненської області

до відповідача ОСОБА_3 «Агросфера», м. Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Приватного сільськогосподарського підприємства (далі ПСП) «Мирне», с. Мирне Костопільського району Рівненської області

про визнання частково недійсним договору поруки

за участю представників:

від позивача -не з'явився;

від відповідача - ОСОБА_4 - представник;

від третьої особи - не з'явився.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 23.09.2010р.. з підстав зазначених у ньому, справу № 18/1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Скрипчук О.С., судці Дубник О.П., Якімець Г.Г.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 06.10.2010р., з підстав зазначених у ньому, справу № 18/1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Процик Т.С., судді Дубник О.П., Скрипчук О.С.

Розгляд справи відклався з підстав, викладених в ухвалах суду апеляційної інстанції віл 23.09.2010р. та 28.10.2010р.

Учасники судового процесу належним чином повідомлялись про час. дату і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованої кореспонденції - листів, якими надсилались ухвали апеляційного господарського суду).

Враховуючи ті обставини, що учасники судового процесу про розгляд справи у судовому засіданні були повідомлені належним чином, в учасників судового процесу було достатньо часу, щоб здійснити усі дії (подати докази, клопотання тощо), які вони вважали за необхідне щодо предмету цього спору; явка учасників судового процесу у засідання апеляційного господарського суду обов'язковою не визнавалась; розгляд справи відкладався; заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи суду не поступало, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача 2.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.05.2009р. позов задоволено, визнано частково недійсним договір поруки № 1198-ПОР від 11.06.2008р. в частині зобов'язання поручителя сільськогосподарського виробничого кооперативу агрофірми "Мир" перед кредитором ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агросфера»; з відповідача на користь позивача стягнуто 203грн. судових витрат (з врахуванням ухвали від 03.06.2009р. про виправлення описки).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.09.2009р. рішення суду першої інстанції залишено без змін з огляду на відповідність висновків суду нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2010р. у справі № 18/1 касаційну скаргу ОСОБА_3 «Агросфера» задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.09.2009р. у справі № 18/1 Господарського суду Рівненської області та рішення Господарського суду Рівненської області від 15.05.2009р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 17.05.2010р. у цій справі, суддя Крейбух О.Г., яким позов задоволено, визнано частково недійсним договір поруки № 1198-ПОР від 11 червня 2008 року в частині зобов'язань поручителя сільськогосподарського виробничого кооперативу агрофірми «Мир» перед кредитором - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агросфера».

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст.92, 203, 207, 215, ч.2 ст.230, ст.,241 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), на підставі яких судом першої інстанції зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки до компетенції директора сільськогосподарського виробничого кооперативу агрофірми «Мир» відповідно до установчих документів (п.п. «г» п.5.9 5, п.5.15 Статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу агрофірми «Мир» у редакції від 04.09.2007р.) не відноситься укладання договорів в тому числі і спірного правочину - договору поруки від 11.06.08р. 1198-ПОР, відповідне доручення на вчинення вказаних дій керівництвом кооперативу директору не надавалося договір поруки не виконувався сторонами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 «Агросфера», відповідач у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить з підстав, зазначених в апеляційній скарзі скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17.05.2010р. у справі № 18/1 прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржене рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права , спірний договір підписаний директором позивача, який при укладенні договору діяв в межах Статуту кооперативу та надав документи, що підтверджують його повноваження на підписання цього договору (протокол загальних зборів №3 від 23.07.07р. про обрання директора, наказ №47 від 04.09.07р. про призначення директора, бухгалтерські документи); Статут позивача, як відзначив скаржник, не містить жодних обмежень повноважень директора щодо підписання договорів ні по сумі, ні по виду договору, а повноваження голови кооперативу не суперечать повноваженням директора кооперативу та не обмежують їх.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свої доводи, вимоги та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, а також поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, суд встановив наступне.

Сільськогосподарський виробничий кооператив Агрофірма «Мир» звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 «Агросфера», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ПСП «Мирне», про визнання недійсним договору поруки від 11.06.08р. 1198-ПОР в частині його укладення між позивачем та відповідачем (тобто, в частині зобов'язань поручителя СГВК Агрофірма «Мир» щодо грошових зобов'язань до основного договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 «Агросфера» та ПСП «Мирне» № 1198 -К від 11.06.2008 року).

Позивач як на підставу для звернення з позовом визначає те, що ОСОБА_5, як директор кооперативу, установчими документами не наділений повноваженнями на підписання будь-яких угод цивільно-правового характеру, йому не надавалося доручення на вчинення вказаних дій (укладення спірного договору поруки) керівництвом кооперативу, такі дії ОСОБА_5 не передбачені чинним законодавством, отже договір поруки, підписаний ОСОБА_5 за таких умов, є нікчемним.

Як встановлено місцевим господарським судом, і це вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2008р. відповідач, як кредитор по договору купівлі-продажу, уклав договір поруки №1198-ПОР з боржником (третьою собою) та низкою поручителів (сільськогосподарськими підприємствами), у цьому випадку з СГВК «Агрофірма «ОСОБА_5» (а.с.а.с.4-7). Від імені СГВК Агрофірма «Мир» договір підписано сторонами та скріплено печатками юридичних осіб, зокрема, зі сторони поручителя (позивача) договір підписав директор ОСОБА_5, який діяв, як зазначено у договорі, на підставі статуту.

Згідно зі ст.ст. 237, 241 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства; однак правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особі не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

На момент укладання договору поруки діяв Статут Сільськогосподарського виробничого кооперативу - агрофірми «Мир» в редакції від 04.09.2007р. (а.с.а.с.9-15, 16-17), а директором агрофірми «Мир» дійсно був ОСОБА_5 відповідно до протоколу зборів №3 від 23.07.2007р (а.с.а.с.43-45) та наказу №47 від 04.09.07р. (а.с.33).

Відповідно до п.п.5.9.5 Статуту (зареєстрованого 04.09.2007р.) голова кооперативу в межах своєї компетенції та у відповідності до чинного законодавства і цього статуту, зокрема п.п.5.9.5 Статуту, без довіреності від імені кооперативу вирішує найсуттєвіші питання господарської діяльності: розпоряджається майном та коштами кооперативу, виступає розпорядником кредитів; укладає угоди, договори та контракти від імені кооперативу організовує виконання зобов'язань, прийнятих на себе кооперативом згідно укладених угод тощо.

Відповідно до п.5.15 Статуту СГВК Агрофірма «Мир» голова кооперативу призначає директора кооперативу, який має право здійснювати повсякденне керівництво виробничою та фінансово господарською діяльністю кооперативу. Директор кооперативу несе обов'язки та користується правами, встановленими чинним законодавством.

Проаналізувавши Статут кооперативу, в редакції чинній на день підписання спірної угоди, суд констатує, що Статут не містить норм, які би відносили до виключної компетенції голови кооперативу укладення угод, договорів, контрактів від імені кооперативу, і ОСОБА_5, який зазначений як директор кооперативу, наділений згідно цього ж Статуту правом на представництво від імені кооперативу, в тому числі на укладення спірного договору поруки, оскільки підписання спірної угоди є нічим іншим як повсякденне керівництво кооперативом.

Пунктом 2 статті 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких необхідним для чинності правочину передбачає, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності

Відповідно до положень п.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою ст. 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемним правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави, визначені ст.215 ЦК України і, які необхідні для визнання правочину недійсним, у цьому випадку відсутні і судом першої інстанції зроблено безпідставний висновок про те, що у директора кооперативу ОСОБА_5 не було права на укладення від імені позивача спірної угоди.

Відповідно до ст.43 ПІК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підстав яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, враховуючі положення норм ст.ст.43, 32, 33, 34 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи в сукупності. Львівський апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Рівненської області від 17.05.2010р. ; справі № 18/1 таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовільнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17.05.2010р. справі № 18/1.

3. В позові відмовити повністю.

4. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на позивача.

Ця постанова може бути оскаржена в касаційному порядку .

Головуючий суддя Процик Т.С.

Суддя Дубник О.П.

Суддя Скрипчук О.С