донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.11.2010 р. справа №7/88-1/172

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: М?ясищева А.М.,

Суддів: Алєєвої І.В., Москальової І.В.

При секретарі: Жильцовій О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 по дов.;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Львів

на рішення господарського суду Луганської області від 20.08.2010р. по справі № 7/88-1/172 (суддя Лісовицький Є.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Львів

до відповідача: ТОВ Агентство безпеки Тайфун м. Луганськ

про стягнення 109 464,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.08.2010р. по справі №7/88-1/172 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що сторонами у справі укладено договір №108 від 15.04.2009р., згідно якого позивач передає, а відповідач приймає під охорону сигналізацію приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, 27 (вид діяльності обєкту магазин з продажу жіночого одягу).

В ніч з 17.12.2009р. на 18.12.2009р. о 04:01год. згідно даних з пульту охорони надійшов сигнал про порушення вхідної зони. Група реагування прибула на адресу обєкту о 04:04год. та сповістила про пошкодження цілісності обєкту. Здійснивши зовнішній огляд, працівники відповідача повідомили про скоєння злочину міліцію та власника, після чого оточили приміщення обєкту охорони до прибуття співробітників міліції.

Згідно довідки Галицього районного відділу ЛГУ ГУМВС України у Львівській області від 27.01.2010р., в ніч з 17.12.09р. на 18.12.09р. невстановлена особа шляхом злому вхідних дверей проникла до магазину та викрала 7 шуб та 2 куртки з хутра, чим завдала позивачу збитки у розмірі 65 600,00грн.

Проте, виходячи з встановлених фактів, що позивач неналежно виконував свої обовязки за договором щодо обладнання магазину засобами сигналізації та металевими дверима, відповідач виконав свої обовязки за умовами договору у повному обсязі, розмір збитків та упущеної вигоди не підтверджений відповідними документами і розрахунками позивача, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуючи рішення суду, позивач просить його скасувати, оскільки воно винесено внаслідок неповного зясування фактичних обставин справи та прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції як доказ порушення позивачем умов по обладнанню магазину взято до уваги акт обстеження від 15.04.2009р. Проте, між позивачем та відповідачем даного акту не підписувалось, що дає підстави вважати підроблення підпису ОСОБА_4 на цьому акті. Даний акт представлений відповідачем в останньому судовому засіданні, на якому скаржник не був присутній, а отже не міг заперечити проти існування цього документу та виявити підробку підпису на ньому.

Також, відповідачем було надано до суду інструкцію від 18.04.2009р. з підробленим підписом позивача на ній.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що група реагування прибула на місце події через 3 хвилини після надходження на пульт сигналу тривога. Проте в матерілах справи наявний відеозапис, згідно якого группа прибула на місце події о 04:08:22год. (а не о 04:04, як зазначено у рішенні). Крім того, працівники відповідача не звернули увагу на відїзжаючий від місця події автомобіль, не здійснили перевірки осіб, які в ньому находились, бо переглядаючи запис цілком можна побачити, що автомобіль знаходився біля місця події тривалий проміжок часу, а також в момент самої пригоди.

Суд дійшов помилкового висновку про те, що оскільки позивачем самостійно визначений розмір збитків, відповідач звільняється від матеріальної відповідальності, оскільки одразу після прибуття на місце події позивача та міліції, представник відповідача був присутній при огляді приміщення, та заперечень з його боку щодо визначення вартості викраденого майна не надходило.

Висновки суду щодо необґрунтованості збитків накладними на товар, який було викрадено, переданий апелянту за договором комісії від 07.12.2009р. не відповідають дійсності, оскільки згідно ст. 1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента, а отже зобовязаний повернути вартість неповернутого товару за договором від 17.12.09р. Не відповідають дійсності також висновки суду про те, що викраденням майна ПП Альянсзлочинці спричинили збитки саме цьому підприємству.

Крім того, розмір втраченої вигоди належним чином підтверджений наданою до суду довідкою, яка складена експертом Львівської торгово-промислової палати оцінювачем ОСОБА_5, згідно якої станом на 10.03.2010р. ринкова вартість шуби з хутра норки довжиною 95см. становить 1500-1700 дол. США, шуби з колонка з песцевим коміром довжиною 130см. становить 1000 дол. США, куртки з хутра норки довжиною 60см. становить 1600-2400 дол. США, куртки з хутра норки довжиною 75см. становить 2600-2800 дол. США. Вказані дані оцінки доводять розмір втраченої вигоди (неотриманого прибутку) апелянта.

19.10.2010р. на адресу суду надійшов лист позивача, в якому останній повідомив про те, що з метою встановлення факту підробки підпису на акті обстеження від 15.04.2009р. звернувся до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою про проведення почеркознавчого дослідження підпису на акті обстеження від 15.04.2009р.

Висновком № 3152 експертного дослідження підпису від 27.09.2010р. встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3, розташований в графі представник замовника охоронних послуг СПД ОСОБА_3В.в електрографічній копії акта первинного обстеження технічного укріплення приміщень обєкта з рекомендаціями по устаткуванню ОПС від 15.04.2009р. виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_4

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що посилання позивача на те, що ним не був підписаний акт обстеження не відповідає дійсності. Акт обстеження є невідємною частиною договору і підписується уповноваженою особою разом з договором та інструкцією.

Стосовно вказаного відеозапису, то він не може розглядатися як доказ або підтвердження будь-яких фактів, бо в обовязки працівників підприємства не входить огляд транспортних засобів, які знаходяться біля обєкту охорони. Працівники відповідача діяли відповідно до інструкції та згідно з умовами договору.

Крім того, розмір збитків не підтверджений відповідними документами і розрахунками вартості вкрадених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, складеними за участю представника відповідача та звіреними з бухгалтерськими даними. Також позивач не довів, що саме це майно було викрадено внаслідок даної події. Розмір збитків визначений самостійно позивачем, що звільняє відповідача від відповідальності.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила:

Між сторонами у справі укладено договір № 108 від 15.04.2009р., згідно якого позивач передає, а відповідач приймає під охоронну сигналізацію приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шептицьких, 27 (вид діяльності обєкту магазин з продажу жіночого одягу).

В ніч з 17.12.2009 р. на 18.12.2009 р. о 04:01год. згідно даних з пульту охорони надійшов сигнал про порушення вхідної зони. Група реагування прибула на адресу обєкту о 04:04год. та сповістила про пошкодження цілісності обєкту. Здійснивши зовнішній огляд, працівники відповідача повідомили про скоєння злочину міліцію та власника, після чого оточили приміщення обєкту охорони до прибуття співробітників міліції.

Згідно довідки Галицього районного відділу ЛГУ ГУМВС України у Львівській області від 27.01.2010р., в ніч з 17.12.09р. на 18.12.09р. невстановлена особа шляхом злому вхідних дверей проникла до магазину та викрала 7 шуб та 2 куртки з хутра, чим завдала позивачу збитки у розмірі 65 600,00 грн.,

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 4.1.2 договору, в обовязки відповідача входить забезпечення виїзду групи затримання замовника у разі спрацювання охоронної сигналізації на своєму транспорті і забезпечення прибуття групи.

П. 4.1.5 договору зобовязує відповідача повідомити чергову частину внутрішніх справ та позивача про факт порушення цілісності обєкту або про збитки, заподіяні пошкодженням майна, що охороняється, до прибуття представників органу внутрішніх справ або слідства забезпечувати недоторканість місця події.

Як вбачається з матеріалів справи, свої обовязки за цими пунктами договору представники відповідача виконали.

П. 5.1.1 договору зобовязує позивача здійснювати визначені актами обстеження та договором заходи по обладнанню обєкта сигналізацією, створювати належні умови для забезпечення збереження майна та сприяти відповідачу при виконанні своїх функцій, а також в удосконаленні організації охорони майна на обєкті.

В акті обстеження від 15.04.2009р., який є невідємною частиною договору, міститься зобовязання позивача замінити двері на металеви, обладнати ролокасети магнітно - контактними сповіщувачами, встановити сповіщувачі руху. Дане обладнання позивач зобовязався встановити у строк до 15.05.2009р. Проте, умови акту обстеження не були виконані.

Отже, саме неналежне виконання позивачем своїх зобовязань, недотримання ним рекомендацій по обладнанню магазину стало однією з головних причин даної події.

П. 10.3 договору сторони дійшли згоди про звільнення відповідача від матеріальної відповідальності у випадку невиконання позивачем обовязку, зазначеного у акті обстеження.

Крім того, п. 6.2 договору встановлено, що відповідач несе майнову відповідальність за прямі збитки, завдані позивачу, за умови встановленого факту вини відповідача у допущенні крадіжки, а також знищенні або пошкодженні майна позивача сторонніми особами. В разі спору це встановлюється судом та повинно бути доведено позивачем.

Матеріалами справи не підтверджений факт наявності вини відповідача.

Згідно п. 6.3 договору, при наявності письмової заяви позивача про заподіяні збитки внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань, уповноважені представники відповідача зобовязані брати участь у визначенні розміру збитків та в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, інвентаризації, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку на день події.

Представники відповідача були на місці події, проте зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, інвентаризації, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку на день події, проведено не було.

П.7.2 договору встановлено, що виконавець звільняється від відповідальності за збитки, розмір яких визначено замовником самостійно без участі уповноважених представників виконавця, при відсутності письмового повідомлення останнього про час визначення розміру збитків та зняття товарно матеріальних цінностей.

Ст. 1011 ЦК України визначає, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ПП Альянс укладений договір комісії від 07.12.09р, а за видатковою накладною № 11 від 07.12.09р. товар переданий позивачу. При цьому частина товару, отриманого ним на комісію, за твердженням позивача і викрадена злочинцями.

Тобто, позивач мав реалізувати майно ПП Альянс за певну винагороду.

Отже, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що викраденням майна з магазину позивача злочинці причинили збитки саме ПП Альянс, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки від 28.12.09р.

Доказів компенсування цих збитків позивач до суду не надав, тому ним не доведений факт того, що внаслідок крадіжки йому спричинено збитки, які дорівнені вартості вкраденого майна.

Згідно п.4.1 договору комісії від 07.12.09р. за виконання доручення комітент сплачує комісіонерові винагороду в розмірі 5 % від суми угоди. Тоді як частина товару, що викрадена злочинцями становить 65 600,00 грн.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що вимога позивача про стягнення упущеної вигоди на суму 42 904,00грн. доведена наявними в матеріалах справи доказами, тому обґрунтовано не задоволена судом першої інстанції.

Оскільки заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, покладених в основу судового рішення, тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду відповідає матеріалам справи, приписам чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 ГПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Луганської області від 20.08.2010р. по справі №7/88-1/172 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий А.М.М?ясищев

Судді: І.В. Алєєва

ОСОБА_6

Надіслано 5 примірників:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу

1-госп.суду

1-ДАГС