ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 р. Справа № 15/40

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.

при секретарі судового засідання Червак Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад", вул. Сахарова, 23, м. Івано-Франківськ, 76005,

до відповідача сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Донбас-Карпати", вул. Угорницька, 12А, м. Івано-Франківськ, 76018,

про стягнення коштів в сумі 16514 грн. 15 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник, довіреність № 79-12 від 05.01.2010 року,

від відповідача представники не з"явилися,

встановив:

відкрите акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" звернулося в суд із позовною заявою до сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Донбас-Карпати" про стягнення коштів в сумі 16514 грн. 15 коп., з яких: 15200 грн. основного боргу, 229 грн. 99 коп. 3 % річних та 1084 грн. 16 коп. інфляційних втрат

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не оплачено товар, отриманий згідно довіреності серії ЯПП № 160877 від 10.09.2009 року та накладної № 20813 від 10.09.2009 року на загальну суму 15200 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.03.2010 року порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву і призначено справу до розгляду в судовому засіданні 20.04.2010 року.

Ухвалою суду від 20.04.2010 року розгляд справи відкладено на 06.05.2009 року.

Представник позивача в судовому 06.05.2010 року засіданні позовні вимоги підтвердив в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на не оплату відповідачем товару отриманого згідно довіреності серії ЯПП № 160877 від 10.09.2009 року та накладної № 20813 від 10.09.2009 року, на загальну суму 15200 грн., яку просить стягнути з відповідача та покласти на останнього судові витрати.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився, вимоги суду вказані в ухвалі від 17.03.2010 року та від 20.04.2010 року відповідач не виконав, зокрема відзиву на позовну заяву з нормативно-документальним обгрунтуванням суду не надав, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень № 14673552 вручено 20.03.2010 року та № 15071246 вручено 24.04.2010 року.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (розяснення Президії ВАСУ від 18.09.1997 року № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судовому засіданні від останнього до суду не надходило.

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

За таких обставин та у відповідності до ст. 75 ГПК України, враховуючи те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем та витребувані судом, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що 10.09.2009 року позивачем поставлено товар, який отримано відповідачем, на загальну суму 15200 грн., що підтверджується довіреністю серії ЯПП № 160877 від 10.09.2009 року та накладною № 20813 від 10.09.2009 року.

Проте, як встановлено судом, що не заперечується представником позивача, у зазначених накладній та довіреності не вказано підстави та строк виникнення зобов"язання щодо оплати коштів за отриманий товар.

Після порушення провадження у справі позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобов"язання № 76-316 від 23.04.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Порушенням зобовязання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім

переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В даному випадку сторонами не встановлено строк виконання зобов"язання. На час подання позовної заяви, позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо сплати заборгованості, доказів відвантаження продукції на підставі договору поставки від 10.09.2009 року суду не подав. Отже, у відповідача, на час подання позовної заяви, не виникло обов"язку щодо сплати коштів, оскільки строк виконання зобов"язання не настав.

Станом на час розгляду справи позивачем не доведено факту порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

За наведених обставин позовні вимоги є необгрунтованими, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 509, 525, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Суддя Деделюк Б. В.

Рішення оформлене та підписане відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 11.05.2010 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ ОСОБА_2 11.05.10