РІШЕННЯ

"01" грудня 2010 р.Справа № 14/85-1716

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В.

Розглянув справу

за позовом Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області вул. Петрушевича, 5, м.Тернопіль,46000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничник" майдан Привокзальний, м.Тернопіль,46000

про cтягнення заборгованості в сумі 760,20 грн.

За участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, довіреність № 41 від 12.01.10 р.;

відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Відділ Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовом до ТОВ "Залізничник" про cтягнення заборгованості в сумі 760,20 грн.

Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні його повноважним представником, позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати вартості наданих послуг з охорони приміщення, у зв'язку із чим в останнього виникла заборгованість, яка і є предметом судового розгляду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, участь повноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, в порядку ст.ст. 64, 77 ГПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що кореспонденція направлялася відповідачу за адресою, яка зазначена у позовній заяві: вул. Чехова, 11, м. Тернопіль, однак повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали суду про порушення провадження по справі від 21.10.2010 р. повернулося на адресу суду без вручення адресату, у звязку із закінченням терміну зберігання (довідка відділення звязку форма ф20), а також на адресу - зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 3685/02-2 від 16.11.2010 р., а саме: майдан Привокзальний, м. Тернопіль, проте повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали суду про відкладення розгляду справи від 17.11.2010 р. також повернулося, у звязку з тим, що адресат відмовився від одержання (довідка відділення звязку форма ф20). З наведеного суд констатує , що відповідач своїм правом на захист не скористався, незважаючи на виконання судом процесуальних вимог щодо повідомлення сторін про час та місце слухання справи.

В судовому засіданні представнику позивача належні йому права та обов'язки, передбачені ст.20, 22, 81-1 ГПК України, роз'яснено.

За відсутності відповідного клопотання в порядку ст. 81-1 ГПК України, технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

25.09.2009 року між відділом Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області - Охорона (позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Залізничник" - Замовник (відповідач по справі) укладено договір №023328 (далі Договір) на централізовану охорону майна на об'єкті підрозділом Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області, згідно із п.2.1. якого Замовник доручає, а Охорона зобов'язується здійснювати охорону майну Замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації на цьому об'єкті. Охорона майна, що знаходиться на об'єкті, здійснюється Охороною у дні і години, вказані у Дислокації (Додаток №1 до Договору).

За цим договором Замовник зобовязується своєчасно здійснювати оплату та відшкодовувати витрати Охорони по ремонту сигналізації та інших її витрат.

Станом на день звернення позивача з позовом до господарського суду заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з охорони становила 760 грн. 20 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Надіслана позивачем претензія №17/1-2-791 від 21.06.2010 р. на адресу відповідача з вимогою оплатити суму заборгованості в позасудовому порядку залишена без відповіді і задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Аналогічна за змістом норма міститься і в ст.509 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведеною правовою нормою кореспондуються і положення ч.1 ст. 193 ГК України. Крім цього наведеною статтею Господарського кодексу України обумовлено, що до вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як правовідносини, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п.п.3.1., 3.2. договору ціна охоронних послуг є договірною і визначається сторонами в розрахунку та протоколі узгодження договірної ціни, які є невідємною частиною договору. Вартість охоронних послуг по договору на кожний окремий місяць розраховується сторонами на підставі Дислокації та Розрахунку, відповідно до кількості годин надання цих послуг в кожному окремому місяці та їх вартості. Оплата за послуги здійснюється замовником на умовах попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Охорони.

Однак, як вбачається із матеріалів справи станом на 30.09.2010р., у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 760,20 грн., яка станом на час подання позовної заяви до суду в установленому порядку не сплачена.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

А у відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до частини 2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

При вирішенні спору суд враховує, що доведення законності і обґрунтованості своїх вимог з метою захисту власних інтересів є обов'язком кожного із учасників судового процесу (ст.ст. 32-34 ГПК України).

Всупереч вказаних норм, належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості, відповідачем не надано, а судом не здобуто

За таких обставин, позовні вимоги відділу Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничник" - 760,20 грн. заборгованості за оплату наданих послуг, підлягають до задоволення як такі, що доведені позивачем у відповідності із ст.ст. 33-34 ГПК України належними і допустимими доказами та не заперечені у встановленому порядку відповідачем.

Державне мито та інші судові витрати згідно ст.ст. 44-49 ГПК України та Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" відшкодовуються за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничник" (майдан Привокзальний, м.Тернопіль,46000, р/р199 в АКБ УСБ м. Тернополя МФО 338017, ЄДРОПУ 21135550) на користь Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області (вул. Петрушевича,5, м. Тернопіль, р/р9110 у АКІБ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005, 4) - 760 (сімсот шістдесят) грн. 20 коп. заборгованості по оплаті наданих послуг.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничник" (майдан Привокзальний, м.Тернопіль,46000, р/р199 в АКБ УСБ м. Тернополя МФО 338017, ЄДРОПУ 21135550) на користь Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Тернопільській області (вул. Петрушевича,5, м. Тернопіль, р/р9110 у АКІБ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005, 4) - 102 (сто дві) грн. 00 коп. в рахунок повернення сплаченого державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. в рахунок повернення сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 17.12.2010 року через місцевий господарський суд.

Суддя О.В. Руденко