ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
14.04.10 Справа № 6/177
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії
головуючого-судді Михалюк О.В.
суддів Новосад Д.Ф.
розглянув апеляційну скаргу ТзОВ «Мірада»
на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.01.2010р.
у справі № 6/177
за заявою УПФУ в Мукачівському районі, м.Мукачево
до ТзОВ «Мірада», м.Мукачево
про визнання банкрутом,
з участю представників :
від скаржника ОСОБА_2
від ініціюючого кредитора не з»явився
арбітражний керуючий не з»явився
В ході судового засідання сторонам права і обовязки, передбачені ст.22 ГПК України розяснені, заперечень щодо складу суду не поступало.
Сторони належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерували, в звязку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.
Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.01.2010р. у справі № 6/177 (суддя Кадар Й.Й.) про визнання банкрутом ТзОВ «Мірада», м.Мукачево залишено без задоволення заяву боржника про перегляд за нововиявленими обставинами постанову господарського суду Закарпатської області від 07.05.2007р. у справі № 6/69, постанову господарського суду від 07.05.2007р. залишено без змін.
Не погоджуючись з даною ухвалою боржник ТзОВ «Мірада»подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що всупереч положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (надалі Закон) та Господарського процесуального кодексу України судом безпідставно порушено провадження у справі про банкрутство, оскільки в основу постанови про визнання боржника банкрутом покладено безпідставні твердження заявника про відсутність керівних органів товариства за їх місцезнаходженням. Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства належним чином не повідомляв про відкриття провадження у справі про банкрутство, про час та місце засідання суду, на якому приймалось рішення про визнання банкрутом ТзОВ «Мірада»як відсутнього боржника.
Наводить скаржник і інші доводи, що є на його думку підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
В провадженні господарського суду Закарпатської області знаходиться справа № 6/69 про банкрутство ТзОВ «Мірада», м.Мукачево, порушена за заявою УПФУ в Мукачівському районі в порядку статті 52 Закону.
Постановою господарського суду від 07.05.2007р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.
27.11.2009р. боржник ТзОВ «Мірада»звернувся до господарського суду Закарпатської області із заявою про перегляд вказаної постанови за нововиявленими обставинами.
У відповідності до статті 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.
Господарський суд порушує справи про банкрутство за письмовою заявою будь-кого з кредиторів, боржника, як це передбачено ст. 2 ГПК України.
Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону в разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.
Отже, в контексті викладеного при розгляді справи за правилами ст. 52 Закону предметом доказування є визначення місцезнаходження боржника юридичної особи та факт відсутності керівних органів за її місцезнаходженням (постанова Верховного Суду України від 06.06.2006 року у справі № Б48/12-05 та від 06.11.2007 року у справі №43/427).
Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом; місцезнаходження юридичної особи вказується в її установчих документах. Абзац шостий статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначає місцезнаходження юридичної особи як місцезнаходження постійно діючого виконавчого органу юридичної особи, а в разі його відсутності-місцезнаходження іншого органу чи особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи без довіреності, за певною адресою, яка вказана засновниками (учасниками) в установчих документах і за якою здійснюється зв'язок з юридичною особою.
Таким чином, нормами законодавства, чинними на час розгляду даної справи судом першої інстанції, передбачалося обов'язкове зазначення місцезнаходження юридичної особи в її установчих документах, а у разі, коли відбувалася зміна місцезнаходження, повинні були вноситись відповідні зміни до установчих документів та проводитись державна реєстрація цих змін.
Проте даний факт судом першої інстанції не досліджувався з метою з'ясування місцезнаходження керівних органів боржника.
Відповідно до ст. 2 ГПК України та ч.2 ст. 6 Закону господарський суд порушує справу про банкрутство за письмовою заявою кредитора чи боржника.
Законом встановлено різні підстави порушення провадження у справі про банкрутство залежно від того, хто саме (кредитор чи боржник) звертається до господарського суду з відповідною заявою.
За заявою кредитора (кредиторів) справа про банкрутство порушується господарським судом за наявності підстав, передбачених у ч. 3 ст. 6 Закону.
Згідно частини 3 статті 6 (надалі Закон) справа про банкрутство порушується, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до 1 ст. 52 Закону про банкрутство, згідно з якою заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру вимог до боржника та строку виконання зобов'язань боржником.
Отже, за змістом ч.3 ст.6 та ч. ч. 1, 8 ст. 7 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом лише у разі підтвердження кредитором (кредиторами) своєї (своїх) вимоги (вимог) до неплатоспроможного боржника документами, що свідчать про їх безспірність.
При цьому безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які кредитор зобов'язаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство (даної правової позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 22.09.2009 року у справі №50/74).
При постановлені постанови судом першої інстанції не було взято до уваги зазначених вище положень чинного законодавства та належним чином не з'ясовано підстав порушення справи про банкрутство, безспірності вимог кредитора та продовження процедури банкрутства, оскільки кредитором не було надано та в матеріалах справи відсутні відповідні документи, які підтверджують безспірність вимог ініціюючого кредитора до боржника.
Розглянувши справу господарським судом не встановлено наявність або відсутність підприємницької діяльності боржника на час порушення провадження у справі про банкрутство.
Хоча дослідження цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення питання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі в порядку ст. 52 Закону.
Проте в апеляційній скарзі зазначено, що товариство продовжувало підприємницьку діяльність, надано суду довідки із усіх фондів про відсутність заборгованості, в тому числі перед ініціюючим кредитором.
Відповідно до статті 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними доказами, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.
Статтею 113 ГПК України встановлено, що судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в постанові господарського суду Закарпатської області від 07.05.2007 року про визнання ТзОВ «Мірада»банкрутом, в порушення ст. 43 ГПК України, не надано оцінки, а також належним чином не проаналізовано наявність у боржника ознак, передбачених ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Вказане свідчить, що місцевий господарський суд безпідставно порушив провадження у справі, у відсутності доказів наявності підстав передбачених ст. 52 Закону, отже враховуючи викладене ухвала господарського суду Закарпатської області від 21.01.2010 року та постанова господарського суду Закарпатської області від 07.05.2007р. підлягають скасуванню, а провадження у справі про банкрутствоприпиненню.
На підставі наведеного та відповідно до вимог п.1-1 ст.80, ст.ст.91,101-106, 112-114 ГПК України,-
Львівський апеляційний господарський суд
Апеляційну скаргу задоволити.
Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.01.2010р. у справі № 6/177 скасувати.
Заяву ТзОВ «Мірада»про перегляд за нововиявленими обставинами постанови господарського суду Закарпатської області від 07.05.2007р. у справі № 6/69 задоволити.
Постанову господарського суду Закарпатської області від 07.05.2007р. у справі № 6/69 скасувати.
Провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Мірада»припинити.
Головуючий суддя Михалюк О.В.
суддя Новосад Д.Ф.
суддя Мельник Г.І.