ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.08.10 № 3/173/08-АП-11/196/10-АП

суддя Гончаренко С.А.

10 год. 50 хв.

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

при секретарі судового засідання Вака В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом: Закрите акціонерне товариство Торгівельний будинок Електроснаб (вул. Пестеля, буд. 14, м. Запоріжжя, 69095),

до відповідача: Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м.Запоріжжя (вул. Леппіка, буд. 34, м. Запоріжжя, 69063)

у присутності представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. № 01/04-09 від 23.04.2009р.;

відповідача: ОСОБА_2 дов. № 11208/10/10-010 від 25.08.2009р.

про: визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 27.02.2008р. №/0, -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшов адміністративний позов закритого акціонерного товариства Торгівельний будинок Електроснаб про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя № /0 від 27.02.2008р., яким позивачу визначено податкове зобовязання по податку на прибуток на загальну суму 293850,00 грн., в тому числі: основний платіж 195900,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 97950,00 грн.

18.03.2008р. на підставі ст. ст. 104-107 і п. 6 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України від 06.10.2005р. № 2953-ІV) відкрито провадження в адміністративній справі і призначений судовий розгляд.

Ухвалою від 26.05.2008р. провадження у справі було зупинено до закінчення касаційного провадження Вищим адміністративним судом України в адміністративних справах № 23/642/06-АП та № 18/428/06-АП господарського суду Запорізької області.

На підставі розпорядження в.о. голови господарського суду Запорізької області № 435 від 14.06.2010р., ухвалою від 14.06.2010р. справа прийнята до розгляду даним складом суду, у звязку з усуненням обставин, що обумовили зупинення провадження у справі, провадження у справі було поновлено.

З метою витребування додаткових доказів, що мають істотне значення для вирішення спору, всебічного та обєктивного розгляду справи, а також для надання можливості сторонам нормативно та документально обґрунтувати свої доводи і заперечення в судовому засіданні оголошувались перерви.

Позивач підтримав адміністративний позов у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Вважає, що зазначені в акті перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам справи. Підприємство правомірно віднесло до складу валових витрат витрати за господарськими зобовязаннями, оформленими договорами № 21/02 від 21.02.2005р. та № 02/09 від 21.02.2005р., укладеними позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю Спецкомплектмонтаж. На твердження податкового органу про визнання даних господарських зобовязань недійсними позивач повідомив про скасування Вищим адміністративним судом України судових рішень у справах № 23/642/06-АП та №18/428/06-АП.

Крім того, позивач стверджує, що визнання недійсними установчих документів ТОВ Спецкомплектмонтаж та визнання недійсними господарських зобовязань, оформлених договорами, не впливає на результат діяльності позивача, та не може бути підставою для залучення позивача до відповідальності, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Вважає, що до відповідальності має бути притягнутий правопорушник, а не позивач.

Несплата податків ТОВ Спецкомлектмонтаж при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на віднесення до складу валових витрат ЗАТ ТБ Електроснаб вартості придбаних товарів та послуг та їх відображення у податкових деклараціях про прибуток підприємства.

Просить позов задовольнити.

Відповідач не визнає адміністративний позов у повному обсязі, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим, а висновки податкового органу, викладені в акті перевірки такими, що відповідають дійсним обставинам справи та діючому законодавству.

Просить у задоволенні адміністративного позову ЗАТ ТБ Електроснаб до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 27.02.2008р. відмовити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши додатково надані докази та вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведена виїзна позапланова перевірка з питання правомірності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету сум з податку на прибуток ЗАТ ТБ Електроснаб при взаємовідносинах з ТОВ Спецкомплектмонтаж за період з 01.01.2005р. по 30.09.2005р., за результатами якої складено акт № 20/23-1/31831117 від 14.02.2008р.

Згідно акту перевірки податковим органом встановлено порушення п. 5.1, абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР із змінами та доповненнями, п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток за 9 місяців 2005 року в сумі 195900,00 грн., в тому числі по податкових періодах:

- за І квартал 2005р. в сумі 32300,00 грн.;

- за ІІ квартал 2005р. в сумі 163,600,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Запоріжжя 27.02.2008р. прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким закритому акціонерному товариству Торгівельний будинок Електроснаб визначено податкове зобовязання по податку на прибуток на загальну суму 293850,00 грн., в тому числі: основний платіж 195900,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 97950,00 грн.

Перевіркою виявлено взаємовідносини ЗАТ ТБ Електроснаб із субєктом господарювання, який припинив діяльність на підставі рішення суду, або договори, первинні та інші документи якого визнано судом недійсними, а саме з ТОВ Спецкомплектмонтаж рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2006р. по справі №2-480/2006р. визнано недійсними: реєстрацію з моменту реєстрації, тобто з 06.10.2003р., статут, свідоцтво про державну реєстрацію СПД з моменту реєстрації, тобто з 06.10.2003р., довідку №24/4865 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

В порушення п. 5.1, абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР із змінами та доповненнями, п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 ЗАТ ТБ Електроснаб до складу валових витрат безпідставно віднесено суми

- по акту виконаних робіт б/н від 15.03.2005р., який виписаний ТОВ Спецкомплектмонтаж, господарське зобовязання, оформлене договором №21/02 від 21.02.2005 року, укладеним між ЗАТ ТБ Електроснаб та ТОВ Спецкомплектмонтаж на загальну суму 108315,05 грн. Запорізьким апеляційним господарським судом від 14.02.2007 року по справі №18/428/06-АП визнано недійсним;

- по видатковим накладним, які виписані постачальником ТОВ Спецкомплектмонтаж, господарські зобовязання, оформлені договором №02/09 від 02.09.2004 року, укладеним між ЗАТ ТБ Електроснаб та ТОВ Спецкомплектмонтаж Господарським судом Запорізької області від 19.03.2007р. по справі №23/642/06-АП визнані недійсними та Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 19.06.2007 року по справі №22а-219/07 постанову Господарського суду Запорізької області від 19.03.2007р. по справі №23/642/06-АП залишено без змін.

Перевіркою правильності визначення валових витрат встановлено завищення суми валових витрат у 2005 р. у розмірі 783636,00 грн., а саме по податковим періодам: за 1 квартал 2005р. у сумі 129212,00 грн. та за 2 квартал 2005р. у сумі 654424,00 грн.

Вищенаведене порушення виникло внаслідок включення до валових витрат сум по операціям постачання товарів від ТОВ Спецкомплектмонтаж, господарські зобовязання, яким визнані недійсними: за договором №21/02 від 21.02.2005р. Запорізьким апеляційним господарським судом від 14.02.2007р. по справі №18/428/06-АП, за договором №02/09 від 02.09.2004р. Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 19.06.2007р. по справі №22а-219/07.

На підставі зазначених судових рішень податковий орган робить висновок, що первинні документи на постачання товару за договором №21/02 від 21.02.2005р. та надання послуг за договором №02/09 від 02.09.2005р. ЗАТ ТБ Електроснаб, виписані ТОВ Спецкомплектмонтаж без законних підстав і не є первинними документами, внаслідок чого не можуть документально підтверджувати здійснення зазначених господарських операцій, перехід права власності на товарно-матеріальні цінності, та бути підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

С такими висновками державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя погодитись не можливо виходячи з наступного:

Між ЗАТ ТБ Електроснаб та ТОВ Спецкомплектмонтаж були укладені договори № 02/09 від 02.09.2005р. на постачання продукції виробничо-технічного призначення та № 21/09 від 21.09.2005р. на виконання послуг по ремонту електрообладнання.

ЗАТ ТБ Електроснаб отримано від ТОВ Спецкомплектмонтаж товари та послуги на загальну суму 940363,65 грн.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. № 334/94-ВР, Валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. № 334/94-ВР, в редакції Закону України 22.05.1997р. № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, До складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Фактичне виконання договору, як і правомірність валових витрат може підтверджуватись наступними документами первинного обліку:

- видатковою накладною;

- актом прийому-передачі;

- платіжним дорученням на сплату вартості товару.

Наявність хоча б одного з названих документів, як документа первинного обліку, надає право на віднесення сум, зазначених у ньому, до валових витрат.

Відвантаження товару та надання послуг ТОВ Спецкомплектмонтаж підтверджується відповідними видатковими накладними та актом виконаних робіт, які були досліджені при перевірці податковим органом та копії яких, додані позивачем до адміністративного позову.

Розрахунки між підприємствами станом на 01.09.2005р. проведені на загальну суму 940363,65 грн., дебіторська заборгованість позивача перед ТОВ Спецкомплектмонтаж складає 0,14 грн.

Продукція, що була придбана позивачем у ТОВ Спецкомплектмонтаж в подальшому була реалізована іншим підприємствам, що документально підтверджується наданими як до перевірки так і до матеріалів справи первинними документами: господарськими договорами, видатковими та податковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Спецкомплектмонтаж в період господарських відносин з позивачем було належним чином зареєстровано, мало повний обсяг цивільної дієздатності, що передбачає складання документів первинного обліку.

Твердження відповідача про недійсність правочинів оформлених господарськими договорами № 21/02 від 21.02.2005р. і № 02/09 від 02.09.2005р з посиланням на судові рішення у справах №23/642/06-АП та №18/428/06-АП судом до уваги не приймаються виходячи з того, що зазначені судові рішення у відповідних частинах скасовані, при цьому Вищий адміністративний суд України зазначив, що в судовому процесі не встановлено, що зміст спірних договорів суперечить актам цивільного законодавства.

Факт порушення ТОВ Спецкомплектмонтаж порядку державної реєстрації, яким були вмотивовані вимоги про визнання спірних договорів недійсними, не є свідченням наявності протиправного умислу порушити інтереси держави під час їх укладання. Наслідки порушення субєктом господарювання правил здійснення господарської діяльності знаходяться у площині інших, а не цивільно-правових, відносин.

Інших доводів щодо недійсності спірних договорів, окрім посилання на висновки Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2006р. у справі № 2-480/2006 щодо недійсності установчих та реєстраційних документів, позивач в судовому процесі не наводив.

З огляду на недоведеність податковим органом факту наявності у ТОВ Спецкомплектмонтаж субєктивного наміру порушити інтереси держави під час укладання договорів № 21/02 від 21.02.2005р. та № 02/09 від 02.09.2005р., Вищий адміністративний суд України не знайшов підстав для застосування наслідків недійсності господарських зобовязань.

Відповідно до частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним спірних податкових повідомлень-рішень.

Вимоги позивача законні, обґрунтовані і підтверджуються зібраними в справі доказами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.94, 158 - 163, п.6 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України від 06.10.05р. №2953-ІУ), -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя № /0 від 27.02.2008р.

Присудити до стягнення з Державного бюджету України на користь закритого акціонерного товариства Торгівельний будинок Електроснаб (вул.Пестеля, буд. 14, м. Запоріжжя, 69095, ) документально підтверджені судові витрати.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя С.А.Гончаренко

В засіданні 25.08.2010р. оголошена вступна і резолютивна частини постанови. Постанова в повному обсязі складена і підписана 27.08.2010р.