ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.06.10 Справа № 13/127

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства "Арго", с. Шилівці Хотинського районуЧернівецької області, за вих. № 580/0101 від 23.04.10р.

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2010 р.(повний текст підписано 16.04.2010р.)

у справі № 13/127, суддя Гончарук О.В.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак-Україна", м. Ходорів Жидачівського району Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства"Арго", с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області

про стягнення заборгованості 159 176,51 грн.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат;

від відповідача: не зявились.

Розпорядженням голови суду від 29.06.2010р. в склад судової колегії внесено зміни, замість судді Якімець Г.Г. введено суддю Кордюк Г.Т.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2010 р. у справі № 13/127 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак-Україна" (з врахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог) задоволено. З рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного товариства"Арго" на користь позивача стягнуто 159176,51 грн. основного боргу, 4141,77 грн. витрат по сплаті державного мита, 236 грн. витрат на ІТЗ судового процесу та 8600 грн. витрат за надання послуг адвоката.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ ВКТ «Арго» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2010 р. у даній справі скасувати в частині стягнення з його рахунку 8600 грн. витрат за надання позивачу послуг адвоката, в решті рішення залишити без змін з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав необґрунтованості доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник участі уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Місцевим господарським судом встановлено, що 12 січня 2009 року між сторонами у справі було укладено договір постачання за №021/09/09/0005, відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити і передати у власність покупця (відповідач) товар (найменування, кількість і ціна товару вказується у заявках покупця та у Додатках до договору), а останній - прийняти та оплатити товар у порядку і на умовах, передбачених даним договором.

В силу п. 3.5. договору датою поставки товару вважається отримання покупцем товару згідно видаткової накладної.

Відповідно до п.5.1 договору товар оплачується покупцем на підставі рахунка-фактури, наданого після отримання постачальником замовлення від покупця, протягом тридцяти календарних днів від дати відвантаження. Оплата проводиться покупцем в національній валюті шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний в рахунку - фактурі (п.5.2 Договору).

На виконання умов договору позивач в період з 21.05.2009р. по 29.07.2009р. передав відповідачу товару (гофропродукцію) на загальну суму 415 967,71грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та довіреностями на отримання товару (а.с.15-32).

За отриману продукцію ТОВ ВКТ Арго розрахувалось частково, заборгувавши позивачу 385 032,09 грн., що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В процесі розгляду справи відповідач провів часткове погашення наявного боргу, на підставі чого позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог до 159 176,51 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача на час винесення судового рішення склала 159 176,51 грн., що не заперечується сторонами, зокрема, відповідачем.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог щодо стягнення з рахунку відповідача боргу в розмірі 159 176,51 грн. за поставлений товар згідно зазначених вище видаткових накладних з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів оплати товару на вказану суму.

Щодо доводів скаржника про безпідставність стягнення з його рахунку 8600 грн. у відшкодування витрат, понесених позивачем у звязку з наданням правової допомоги, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами.

Стягнення зазначених витрат в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 48 ГПК України витрат, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія названого Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 2 Закону України «Про адвокатуру», де зазначено, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про права на зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Статтею 44 ГПК України передбачено відшкодування зазначених витрат за послуги, надані лише адвокатом, а не будь-яким представником.

Витрати позивачів та відповідачів, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні за наявності документального підтвердження витрат: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що особа, яка надавала правову допомогу позивачу, а саме адвокат ОСОБА_2, має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю, з нею укладено Договір про надання юридичних послуг від 18.09.2009 року.

Факт сплати адвокатських послуг позивачем відповідно до ст. 33 , 34 ГПК України підтверджено платіжним дорученням № 4002360 від 24.09.2009 року на суму 8600 грн. фактично сплачених коштів за правову допомогу (а.с. 36).

За таких обставин місцевий господарський суд обґрунтовано відшкодував позивачу витрати за надану йому правову допомогу адвокатом ОСОБА_2, виходячи з фактичного розміру вартості таких понесених витрат 8600 грн., як це просив позивач.

Також колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Таким чином обмеження розміру відшкодування вартості послуг адвоката є правом, а не обовязком суду.

Колегія суддів вважає, що сума задоволених послуг адвоката є співрозмірною з сумою задоволених позовних вимог і не перевищує розумну необхідність витрат для даної справи.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак належних та беззаперечних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги скаржником суду апеляційної інстанції надано не було .

Оцінивши докази в їх сукупності , судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги та відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 12.04.2010 р. у справі № 13/127 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.