ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

07.06.10 Справа № 6/120/10

Суддя Місюра Л.С.

За позовом Прокурора Заводського району міста Запоріжжя м. Запоріжжя в

інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати

відповідні функції в спірних відносинах, позивач Фонд Державного

майна України м. Київ

До Відкритого акціонерного товариства „Запоріжвогнетрив м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Запорізька міська рада м.Запоріжжя

Про вилучення з незаконного володіння житлового будинку, визнання

права власності на житловий будинок за державою в особі позивача та

зобовязання передати житловий будинок у відання Запорізької міської

ради

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від заявника: не зявився

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 584 від 03.11.2009 р.

Від відповідача: ОСОБА_2., дов. № 18-2 від 01.01.2010 р.

Від третьої особи: не зявився

Від ОП ЗМБТІ: не зявився

(в порядку ст.. 30, 38 ГПК України)

Розглянувши матеріали справи за позовом Прокурора Заводського району міста Запоріжжя м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних відносинах, позивач Фонд Державного майна України м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Запоріжвогнетрив м.Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Запорізька міська рада м.Запоріжжя про вилучення з незаконного володіння житлового будинку, визнання права власності на житловий будинок за державою в особі позивача та зобовязання передати житловий будинок у відання Запорізької міської ради, суддя

В С Т А Н О В И В:

Заявник в інтересах позивача в позовній заяві просить вилучити з незаконного володіння відповідача житловий будинок по вул.. Історичній , 37 у м. Запоріжжі; визнати право власності на житловий будинок по вул.Історичній, 37 у м. Запоріжжі за державою в особі Фонду державного майна України; зобовязати відповідача передати у відання Запорізької міської ради житловий будинок по вул.Історичній, 37 у м. Запоріжжі.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що ВАТ "Запоріжвогнетрив" було створено шляхом корпоратизації Запорізького вогнетривкого заводу у відповідності до, зокрема, Указу Президента України "Про делегування Дніпропетровській, Донецькій, Запорізькій та Луганській обласним державним адміністраціям повноважень щодо управління майном, що перебуває у загальнодержавній власності" від 26.11.1993 №560/93, Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 №210/93, Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 №2163-ХП. Відповідно до п. 1 Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" корпоратизацією є перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об'єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством (далі - підприємства), у відкриті акціонерні товариства. Слід зазначити, що в порядку експерименту на період з 1 січня 1994 року по 31 грудня 1995 року на Дніпропетровську, Донецьку, Запорізьку та Луганську обласні державні адміністрації було покладено здійснення функцій управління майном розташованих на території областей окремих підприємств, установ та організацій загальнодержавної власності, які були передані до сфери управління цих адміністрацій. Враховуючи зазначене вище, розпорядженням Запорізької обласної Ради народних депутатів від 27.02.1995 №77-р Запорізький вогнетривкий завод було перетворено у ВАТ "Запоріжвогнетрив". Згідно з п. 8 Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" засновники відкритих акціонерних товариств після прийняття рішення про їх приватизацію передають акції цих товариств державним органам приватизації в порядку, визначеному Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку та Фондом державного майна України. В подальшому Фонду були передані функції по приватизації акцій створеного шляхом корпоратизації ВАТ "Запоріжвогнетрив". Слід зазначити, що включення або вилучення майна із статутного фонду приватизованого (корпоратизованого) підприємства відображається, зокрема, в акті оцінки цілісного майнового комплексу цього підприємства. Формування статутного фонду ВАТ "Запоріжвогнетрив" здійснювалось у відповідності до норм діючого законодавства, зокрема, Методики оцінки вартості об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1993 №717 (далі - Методика). 30.12.1994 заступником Голови Запорізької обласної Ради народних депутатів по роботі виконавчих органів було затверджено Акт оцінки вартості ЦМК Запорізького вогнетривкого заводу (далі - Акт оцінки). Із вартості цілісного майнового комплексу Запорізького вогнетривкого заводу, під час його корпоратизації, було вилучено майно у сумі 4036 млн. крб., серед якого державний житловий фонд складає 12 млн. крб. (п.12 Акту оцінки). З розшифровки п. 12 Акту оцінки, зробленої Запорізьким вогнетривким заводом випливає, що серед житлового фонду вилученого із статутного фонду корпоратизованого підприємства відсутній спірний житловий будинок по вул. Історичній, 37. В той же час, слід зазначити, що складанню акту оцінки передує проведення повної інвентаризації майна підприємства (п.п.9, 14 Методики). Згідно з п.16 Методики інвентаризації підлягає майно підприємства, включаючи повністю зношені основні засоби, об'єкти невиробничого призначення, діючі об'єкти, які здані напрокат або в оренду, перебувають на реконструкції, у капітальному ремонті, на консервації, у запасі або резерві незалежно від їхнього технічного стану (як зараховані на баланс, так і не враховані з будь-яких причин). З поданих прокуратурою до суду інвентаризаційних описів (станом на 1994 рік) вбачається, що серед основних засобів Запорізького вогнетривкого заводу, яке обліковувалось на балансовому рахунку останнього, був спірний житловий будинок по вул. Історичній 37 (інв. №80000071). Отже, з вищевикладеного випливає, що спірний житловий будинок, який обліковувався на балансі Запорізького вогнетривкого заводу під час проведення інвентаризації його майна в 1994 році, в подальшому не було вилучено із статутного фонду створеного шляхом корпоратизації ВАТ "Запоріжвогнетрив". Слід зазначити, що на момент корпоратизації Запорізького вогнетривкого заводу житловий фонд не підлягав приватизації з огляду на таке. Так, згідно з ч.2 ст.З Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, яка діяла на час здійснення корпоратизації) дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення. Пункт 42 Методики також передбачає, що вартість майна цілісного майнового комплексу зменшується, зокрема, на вартість майна державного житлового фонду, який приватизується відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно зі ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Таким чином, з вищевикладеного випливає, що законодавство забороняє приватизацію (корпоратизацію) житлового фонду, зокрема, житлових будинків, у складі цілісного майнового комплексу. Згідно зі ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Пунктом 4 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 №2558-ХII встановлено, що основним завданням Фонду є, зокрема, захист майнових прав України на її території та за кордоном. Просить позов прокурора задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву наступного змісту: Рішенням виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих від 21.01.1971р. №23/5 відведено Запорізькому вогнетривкому заводу земельну ділянку площею 1,3 га на Павло-Кічкасі по вул. Історичній для будівництва гуртожитку. Рішенням виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих від 31.12.1974р. №548 затверджений Акт державного приймання в експлуатацію гуртожитку на 640 міст по вул. Історичній, 37. Даний гуртожиток (будівельний номер № 1 по вул. Історичній) передано на баланс ЖКВ Вогнетривкого заводу авізо від 14.02.1975 р. № 332 балансовою вартістю 906000 руб. Рішенням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів від 16.11.1990р. №465 визнана належність 73 х житлових будинків Запорізькому вогнетривкому заводу, серед яких під №42 у Додатку до цього рішення значиться і спірний гуртожиток. Таким чином, з моменту будови та введення в експлуатацію гуртожиток був переданий Запорізькому вогнетривкому заводу. В подальшому спірний гуртожиток був приватизований ВАТ «Запоріжвогнетрив», правонаступником Запорізького вогнетривкого заводу, у складі цілісного майнового комплексу державного підприємства. Згідно з Указом Президента України від 15.06.1993р. №210/93 «Про корпоратизацію підприємств»засновниками відкритих акціонерних товариств, що створюються відповідно до цього Указу на базі загальнодержавної власності, з боку держави є органи, уповноважені управляти цим майном; центральні органи державної виконавчої влади; інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи та обласні державні адміністрації. Як зазначено у п.10 цього Указу, відповідальність за проведення корпоратизації підприємств покладається на керівників органів, уповноважених управляти майном, що перебуває у загальнодержавній власності: центральних органів державної виконавчої влади, інших підвідомчих Кабінету Міністрів України органів та Представників Президента України в областях. Указом Президента України від 21.02.1994р. №61/94 «Про додаткові заходи щодо делегування Дніпропетровській, Донецькій, Запорізькій, Луганській обласним державним адміністраціям повноважень щодо управління майном, що перебуває у загальнодержавній власності»у порядку експерименту делеговано Запорізькій обласній державній адміністрації деякі повноваження центральних органів державної виконавчої влади щодо управління майном, яке перебуває у загальнодержавній власності, у тому числі виступати у процесі корпоратизації засновниками відкритих акціонерних товариств, що створюються на базі загальнодержавної власності. Розпорядженням голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 29.11.1994р. №212-р «Про призначення комісії з корпоратизації та комісії з інвентаризації Запорізького вогнетривкого заводу»на виконання Указу Президента України від 15.05.1993р. №210/93 «Про корпоратизацію підприємств», Указу Президента України від 21.02.1994р. №61/94 «Про додаткові заходи щодо делегування Дніпропетровській, Донецькій, Запорізькій, Луганській обласним державним адміністраціям повноважень щодо управління майном, що перебуває у загальнодержавній власності»і відповідно до Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою КМУ від 05.07.1993р. №508, призначена комісія з корпоратизації Запорізького вогнетривкого заводу у складі представника засновника - виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів (зараз - Запорізька обласна державна адміністрація); банківської установи; державного органу приватизації Фонду державного майна України; трудового колективу підприємства, що корпоратизується; місцевої державної адміністрації; антимонопольного комітету України. Вказаним розпорядженням комісії з корпоратизації доручалось підготувати і подати до виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу, проект статуту відкритого акціонерного товариства, проект плану розміщення акцій. Цим же розпорядженням затверджена комісія з інвентаризації майна Запорізького вогнетривкого заводу. Пунктом 11 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою КМУ від 05.07.1993р. №508, встановлено, що акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, і статут відкритого акціонерного товариства затверджуються засновником. У разі виявлення невідповідності зазначених документів вимогам цього Положення, інших актів чинного законодавства засновник вносить до них необхідні зміни і доповнення. 30.12.1994р. заступником голови Запорізької обласної ради народних депутатів по роботі виконавчих органів ОСОБА_3 затверджений Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Запорізького вогнетривкого заводу. Як зазначено в Акті оцінки, оціночна вартість майна згідно з передаточним балансом і документацією про результати інвентаризації становить: - вартість цілісного майнового комплексу Запорізького вогнетривкого заводу станом на 01.12.1994р. складає 150041 млн. крб. (пункт 11 Акту); - вилучено вартості майна, всього 4036 млн. крб.. (пункт 12 Акту), у тому числі: для якого встановлені пільги 0 млн. крб.; для якого органом приватизації встановлено особливий режим приватизації 3437 млн. крб.; державний житловий фонд 12 млн. крб.; обєкти , які не підлягають приватизації - 587 млн. крб.; кошти на валютних рахунках 0 млн. крб.; - нематеріальні активи, які не відображені в балансі (експертна оцінка) 5 млн. крб.. (пункт 15 Акту); - вартість майна, що підлягає приватизації 146010 млн. крб. (пункт 16 Акту); - розмір статутного фонду акціонерного товариства 146010 млн. крб. (пункт 17 Акту). До цього Акту додана Відомість розшифровки пункту 12 Акту, в якому міститься перелік державного житлового фонду. В ньому відсутній житловий будинок №37 по вул. Історичній у м. Запоріжжі. Проте цей будинок значиться у Інвентаризаційному опису основних засобів Запорізького вогнетривкого заводу від 13.12.1994р. під №90, інвентарний номер 80000094, за фактичною вартістю 915288 крб. Таким чином спірний будинок увійшов до статутного фонду акціонерного товариства. Розпорядженням голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 27.02.1995р. №77-р «Про перетворення Запорізького вогнетривкого заводу у відкрите акціонерне товариство»Запорізький вогнетривкий завод перетворений у відкрите акціонерне товариство «Запоріжвогнетрив». 29.03.1995р. засновник (виконком Запорізької обласної ради народних депутатів) передав Державному органу приватизації (Фонду державного майна України) документи ВАТ «Запоріжвогнетрив», про що сторонами складений акт прийому-передачі. Серед цих документів значаться, зокрема, спірний Акт оцінки, Статут ВАТ «Запоріжвогнетрив», План розміщення акцій. У пункті 5 розділу III Плану розміщення акцій ВАТ «Запоріжвогнетрив»зазначений перелік обєктів, залишкова вартість яких не включена до статутного фонду. Цей перелік повністю відповідає переліку, вказаному у Відомості розшифровки пункту 12 Акту оцінки. Таким чином, в ньому також відсутній спірний житловий будинок. Наказом ФДМУ від 10.04.1995р. №127-ДПК «Про прийняття рішення щодо приватизації корпоратизованих обєктів»видано дозвіл на приватизацію майна ВАТ «Запоріжвогнетрив»шляхом продажу акцій. Наказом ФДМУ від 11.07.1995р. затверджений План розміщення акцій ВАТ «Запоріжвогнетрив». План приватизації (План розміщення акцій) ВАТ «Запоріжвогнетрив»неодноразово змінювався. Розпорядженням від 03.08.2001р. №315-РРА Фонд державного майна України повідомив про завершення приватизації ВАТ «Запоріжвогнетрив». На час виникнення спірних правовідносин вони регулювалися Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств»в редакції від 22.02.1994р., постановою КМУ від 08.09.1993р. №717 «Про затвердження Методики оцінки вартості обєктів приватизації»та іншими законодавчими актами. Згідно бухгалтерської довідки від 07.06.2010р. №18-48 та інвентарної картки основних засобів гуртожиток був взятий на баланс Запорізького вогнетривкого заводу у січні 1975р. за рахунок власних коштів. Залишкова вартість станом на 01.06.2010р. гуртожитку по вул. Історичній, 37, інвентарний номер 80000094, складає 7540771,79 грн. Надати інші докази належності Запорізькому вогнетривкому заводу зазначеного гуртожитку ВАТ «Запоріжвогнетрив»не має можливості у звязку зі спливом встановленого строку зберігання документів. Слід зазначити, що прокурор взагалі не надав будь-яких доказів будівництва спірного обєкта за рахунок централізованих капіталовкладень. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств»в редакції від 22.02.1994р., що діяла під час виникнення спірних правовідносин, приватизації підлягало майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними цілісними) майновими комплексами, а також частки (паї, акції), що належать державі у майні господарських товариств, шляхом, зокрема, продажу часток (паїв, акцій) в майні підприємств на аукціоні, за конкурсом, на фондовій біржі, внаслідок чого здійснюється перетворення державних підприємств у акціонерні товариства. При цьому, згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону його дія не поширюється, зокрема, на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються. За пунктами 41, 42 Методики оцінки вартості об'єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1993 року N 717 (яка була чинною на час проведення приватизації спірного майна), вартість майна цілісного майнового комплексу, зокрема, зменшується на вартість майна державного житлового фонду, що приватизується відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також вартість об'єктів, що не підлягають приватизації. Як вважає прокурор, спірний гуртожиток відносився до державного житлового фонду, який підлягав приватизації громадянами, чим унеможливлюється його приватизація у складі цілісного майнового комплексу державного підприємства. Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»(в редакції, що діяла з 30.12.1994р. по 11.07.1995р., тобто, під час виникнення спірних правовідносин) до державного житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України, відносився житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходився у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, крім, кімнат в гуртожитках. Відповідно до ч. 2 п. 9 ст. 8 цього Закону в разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (крім гуртожитків) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

На виконання цієї норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995р. N 891 було затверджено Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, згідно п. 2 якого передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду (крім гуртожитків). Зміни до зазначеного пункту 2 Положення щодо передачі в комунальну власність відомчого житлового фонду, в т. ч. гуртожитків, були внесені постановою Кабінету Міністрів України N 695 лише 26.05.2004р. Системний аналіз зазначених законодавчих норм дає підстави для висновку, що гуртожитки у спірний період не відносились до об'єктів державного житлового фонду, який би підлягав приватизації громадянами України або підлягав передачі у комунальну власність, отже, за відсутності законодавчої заборони щодо включення вартості гуртожитків до вартості цілісних майнових комплексів державних підприємств, які підлягали приватизації, включення вартості гуртожитку по вул. Історичній, 37 у м. Запоріжжі до статутного фонду ВАТ «Запоріжвогнетрив»не свідчить про порушення вимог чинного на той час законодавства про приватизацію. Будь-яких інших підстав незаконності приватизації спірного гуртожитку у позові не зазначено. Така ж правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 19.02.2009р. у справі №05/1128. Посилання прокурора в позові в обґрунтування своєї позиції на норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна»вважаємо неправомірним, оскільки до спірних правовідносин він не застосовувався: майно Запорізького вогнетривкого заводу, інвентаризоване комісією з інвентаризації, призначеної розпорядженням голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 29.11.1994р. №212-р «Про призначення комісії з корпоратизації та комісії з інвентаризації Запорізького вогнетривкого заводу», не було орендованим. Згідно з абзацом четвертим статті 1 Указу Президента України від 15.06.1993р. №210/93 «Про корпоратизацію підприємств»включення Запорізького вогнетривкого заводу до переліку підприємств, що підлягають корпоратизації, було підставою для відповідних органів, уповноважених управляти державним майном, відмовити у згоді на укладення договору оренди на майно цього підприємства. Відповідно до ст.ст.12, 13 Закону України «Про господарські товариства»в редакції від 16.12.1993р. товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність. Вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, тощо. Вклад, оцінений у карбованцях, становить частку майна учасника та засновника у статутному фонді. У пункті 3.5 Статуту ВАТ «Запоріжвогнетрив», зареєстрованого 21.03.1995р., також зазначено, що товариство є власником майна, переданого йому Засновником та учасниками у власність. Таким чином, ВАТ «Запоріжвогнетрив»є власником майна, в тому числі гуртожитку, який увійшов до його статутного фонду при корпоратизації Запорізького вогнетривкого заводу на підставі Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Запорізького вогнетривкого заводу, затвердженого 30.12.1994р. заступником голови Запорізької обласної ради народних депутатів по роботі виконавчих органів ОСОБА_3 Щодо застосування у даному спорі норм ст.ст.387, 392 Цивільного кодексу України, то відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності регулюється главою 29 ЦКУ, зокрема, ст.ст.392, 393 ЦКУ. Звідси, посилання прокурора на ст.ст.1212, 1213 ЦКУ є безпідставним, оскільки ці норми регулюють інакші, ніж у даному спорі, правовідносини. Згідно ст.392 ЦКУ власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.393 ЦКУ правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Акти, на підставі яких відповідач отримав у власність спірне майно, незаконними не визнавались і не скасовувались, зокрема, акти органів приватизації. А витребування майна можливо у випадках, передбачених ст.ст.387, 388 ЦКУ. Статтею 387 ЦКУ передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. ВАТ «Запоріжвогнетрив»звертає увагу суду першої інстанції на те, що, враховуючи норми: - п.10 Указу Президента України від 15.06.1993р. №210/93 «Про корпоратизацію підприємств», згідно з яким відповідальність за проведення корпоратизації підприємств покладається на керівників органів, уповноважених управляти майном, що перебуває у загальнодержавній власності: центральних органів державної виконавчої влади, інших підвідомчих Кабінету Міністрів України органів та Представників Президента України в областях; - п.11 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою КМУ від 05.07.1993р. №508, яким встановлено, що акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства, що підлягає корпоратизації, і статут відкритого акціонерного товариства затверджуються засновником. У разі виявлення невідповідності зазначених документів вимогам цього Положення, інших актів чинного законодавства засновник вносить до них необхідні зміни і доповнення; - ст.7 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств»в редакції від 22.02.1994р., відповідно до якої державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, органи приватизації Республіки Крим та адміністративно-територіальних одиниць, - засновник ВАТ «Запоріжвогнетрив»- виконком Запорізької обласної ради народних депутатів (зараз - Запорізька обласна державна адміністрація) та державний орган приватизації Фонд державного майна України діяли як органи публічної влади і повинні були постановляти свої рішення в межах діючих на той час законів, зокрема, Законів України «Про приватизацію майна державних підприємств»в редакції від 22.02.1994р та «Про приватизацію державного житлового фонду»в редакції від 22.02.1994р. і підзаконних актів. Вони мали виключні повноваження відносно встановлення умов приватизації і прийняття необхідних для її проведення актів, не узгоджували свої рішення з покупцями. Як покупець ВАТ «Запоріжвогнетрив» у повному обсязі викупило 100% акцій товариства, створеного шляхом корпоратизації, відповідно до плану приватизації, на протязі багатьох років виконувало інвестиційні та інші зобовязання, прийняті ним, а Фонд державного майна України контролював правильність і обєми виконання шляхом постійного моніторингу. Згідно з результатами моніторингу ніяких претензій від Фонду державного майна України до ВАТ «Запоріжвогнетрив»щодо порушення вимог приватизації за всі ці роки не поступало. Застосування ж норми ст. 387 Цивільного кодексу України, яка встановлює право власника на віндикацію, тобто, витребування свого майна з чужого незаконного володіння, у даному спорі вважаємо необґрунтованим, адже, цей спосіб захисту права власності, яке є безспірним, застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, яка незаконно вилучена (вибула) з його володіння. Проте матеріали справи містять такі докази, які спростовують наявність безспірних прав власності позивача на майно, відносно якого заявлено позов. Частиною 1 ст.388 ЦКУ встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки ВАТ «Запоріжвогнетрив»викупило спірний обєкт нерухомості, який за власними добровільними рішеннями засновника та державного органу приватизації підлягали приватизації у складі цілісного майнового комплексу державного підприємства, відсутні правові підстави для відчуження цього майна від відповідача (добросовісного набувача), встановлені ч.1 ст.388 ЦКУ. Щодо передачі спірного обєкту у відання Запорізької міської ради, то відповідно до ст.35 Закону України «Про власність», якій діяв на час виникнення спірних правовідносин і втратив чинність 20.06.2007р., державний житловий фонд є обєктом права комунальної власності, субєктами останньої виступають органи місцевого самоврядування. Проте позовна вимога про зобовязання відповідача передати спірне майно у відання Запорізької міської ради, на думку ВАТ «Запоріжвогнетрив», є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позовна вимога не може бути заявлена до особи, яка визначена як третя особа у спорі згідно зі ст.27 ГПК України. Вимоги предявляються виключно до відповідача. Водночас слід зазначити, що прокурор всупереч вимогам ст. 58 Конституції України (щодо незворотності дії законів в часі) застосовує стосовно оскаржуваної приватизації спірного обєкту 1994-1995р.р. положення ст. ст. 202, 215, 217 ЦК України (набрав чинності з 01.01.2004 р.). Адже, при вирішенні спорів про визнання угод недійсними має застосовуватися законодавство, яке діяло на момент їх укладення. Згідно зі ст.48 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 р. недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Тому, враховуючи, що на підставі Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Запорізького вогнетривкого заводу сформовано статутний фонд, на вартість якого випущено та розпродано акції товариства, а майно стало власністю відповідача, у разі задоволення позову, вважаємо, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 р. повинні бути вирішені питання щодо наслідків визнання угод недійсними. Обов'язок застосовувати реституцію в разі визнання угоди недійсною відповідає положенням пункту 2 постанови Пленуму ВСУ N 3 від 28.04.1978 р. "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", згідно якого при задоволенні позову суд в одному рішенні постановляє про визнання угоди недійсною і про застосування передбачених законом наслідків, та пункту 7 постанови Пленуму ВСУ N 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Прокурор звернувся до господарського суду у квітні 2010р. з позовом щодо порушень вимог законодавства з питань приватизації, які, на його думку, мали місце у 1994-1995р.р. Відповідач надає господарському суду першої інстанції клопотання про застосування у цій справі позовної давності. Згідно з ч.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про власність", який діяв на час виникнення спірних правовідносин і втратив чинність 20.06.2007р., на вимоги про повернення майна з чужого незаконного володіння встановлюється трирічна позовна давність, що відповідає загальному строку позовної давності, зазначеному у статті 71 Цивільного кодексу УРСР. За статтею 76 цього Кодексу перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Як зазначено у ст.162 Конституції України в редакції від 20.04.1978р., Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами здійснюється вищий нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів. Пунктом 4.2 наказу Генерального прокурора України від 25.03.1996р. №2 «Про організацію роботи органів прокуратури по здійсненню загального нагляду»зобовязано прокурорів забезпечити нагляд за додержанням законів про власність, приватизацію державного майна, насамперед у державному секторі економіки, ставити питання про визнання в судовому порядку недійсними договорів відчуження обєктів державної власності з ущемленням інтересів держави, трудових колективів, громадян. Однак як за час виникнення спірних правовідносин (1994-1995р.р.), так і за весь час приватизації ВАТ «Запоріжвогнетрив»(з 1995 по 2001р.р.), яка є загальновідомою подією, прокурором не встановлено фактів недодержання акціонерним товариством законів про приватизацію державного майна. Доказів проведення відповідних перевірок у зазначений період прокурором господарському суду першої інстанції також не надано. Прокурор неодноразово звертався саме до відповідача (а не до органів місцевого самоврядування) щодо можливості поселення та прописки до спірного гуртожитку своїх працівників, зокрема, у серпні 2002 року, однак ніяких вимог щодо незаконності приватизації цього гуртожитку відповідачем до квітня 2010 року не предявляв. У звязку з цим вважає, що прокурором пропущений строк звернення до суду без поважних причин. Подання позову зі спливом строку позовної давності є підставою відмови у позові (стаття 80 Цивільного кодексу Української РСР). Просить у задоволенні позову відмовити.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності приймається судом, оскільки воно заявлене у відповідності до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України.

Приймаючи остаточне рішення, суд прийме до уваги обставини, викладені відповідачем у клопотанні.

Відповідач подав клопотання про витребування доказів, а саме зобовязати позивача надати письмові пояснення стосовно того, за якою ціною включено до статутного фонду ВАТ Запоріжвогнетрив спірний обєкт нерухомості гуртожиток по вул. Історичній, 37 у м.Запоріжжі, копію відповідного інвентарного опису та надати підтвердження (або мотивовану відмову) права власності ВАТ Запоріжвогнетрив на цей обєкт.

Клопотання відповідача приймається та задовольняється.

Третя особа та ОП ЗМБТІ, сповіщені про місце, день та час розгляду справи в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), в судове засідання не зявилися, витребувані судом документи не надали.

ОП ЗМБТІ надало письмове пояснення: за матеріалами інвентарної справи право власності на гуртожиток, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.. Історична, 37 було зареєстровано 07.05.1975 р. за Запорізьким метисним заводом на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради народних депутатів від 05.08.121971 р. № 351/7. На підставі рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.2009 р., справа № 19/153/09 право власності на цей гуртожиток 27.11.2009 р. було зареєстровано за ВАТ Запоріжвогнетрив

Сторони заявили клопотання про продовження строку розгляду справи, з метою надання додаткових документів.

Клопотання сторін приймається судом, оскільки заявлено у відповідності до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає необхідним продовжити строк розгляду спору, розгляд справи відкласти.

Керуючись ст. ст.22, 77, 86 ГПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Продовжити строк розгляду спору.

Розгляд справи відкласти до 17.06.2010 р. на 15 год. 30 хв.

Зобовязати заявника виконати всі дії та надати всі документи, вказані в ухвалі суду від 26.04.2010 року; письмово уточнити позовні вимоги, де вказати кому необхідно передати спірний житловий будинок після його вилучення з незаконного володіння відповідача (пункт 1 позовних вимог); письмово вказати конкретну норму чинного законодавства, відповідно до якої необхідно передати спірний житловий будинок у відання третьої особи; надати письмові пояснення стосовно того, за якою ціною включено до статутного фонду ВАТ Запоріжвогнетрив спірний обєкт нерухомості гуртожиток по вул.Історичній, 37 у м.Запоріжжі, копію відповідного інвентарного опису та надати підтвердження (або мотивовану відмову) права власності ВАТ Запоріжвогнетрив на цей обєкт; лист Державного комунального підприємства Управління капітального будівництва від 22.11.1999 р. № 02/988 Про передачу на баланс гуртожитку; бухгалтерську довідку ВАТ Запоріжвогнетрив від 27.02.2009 р. № 18-1176 та інвентарну картку основних засобів про те, що спірний гуртожиток був взятий на баланс Запорізького вогнетривкого заводу у січні 1975 року за рахунок власних коштів; Розпорядження голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 27.02.1995 р. № 77-р Про перетворення Запорізького вогнетривкого заводу у відкрите акціонерне товариство; Наказ ФДМУ від 10.04.1995 р. № 127-ДПК Про прийняття рішення щодо приватизації корпоратизованих обєктів, яким видано дозвіл на приватизацію майна ВАТ Запоріжвогнетрив шляхом продажу акцій; Розпорядження від 03.08.2001 року № 315-РРА, яким Фонд Державного майна України повідомив про завершення приватизації ВАТ Запоріжвогнетрив; письмово вказати конкретну норму законодавства та підтверджуючі документи, відповідно до яких саме держава в особі Фонду державного майна України являється власником спірного майна та що Фонд державного майна України являється належним позивачем по позовній заяві; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів та документів, доданих до позову - надати для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого та компетентного представника.

Зобовязати позивача виконати всі дії та надати всі документи, вказані в ухвалі суду від 26.04.2010 року; письмово уточнити позовні вимоги, де вказати кому необхідно передати спірний житловий будинок після його вилучення з незаконного володіння відповідача (пункт 1 позовних вимог); письмово вказати конкретну норму чинного законодавства, відповідно до якої необхідно передати спірний житловий будинок у відання третьої особи; надати письмові пояснення стосовно того, за якою ціною включено до статутного фонду ВАТ Запоріжвогнетрив спірний обєкт нерухомості гуртожиток по вул.Історичній, 37 у м.Запоріжжі, копію відповідного інвентарного опису та надати підтвердження (або мотивовану відмову) права власності ВАТ Запоріжвогнетрив на цей обєкт, лист Державного комунального підприємства Управління капітального будівництва від 22.11.1999 р. № 02/988 Про передачу на баланс гуртожитку; бухгалтерську довідку ВАТ Запоріжвогнетрив від 27.02.2009 р. № 18-1176 та інвентарну картку основних засобів про те, що спірний гуртожиток був взятий на баланс Запорізького вогнетривкого заводу у січні 1975 року за рахунок власних коштів; Розпорядження голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 27.02.1995 р. № 77-р Про перетворення Запорізького вогнетривкого заводу у відкрите акціонерне товариство; Наказ ФДМУ від 10.04.1995 р. № 127-ДПК Про прийняття рішення щодо приватизації корпоратизованих обєктів, яким видано дозвіл на приватизацію майна ВАТ Запоріжвогнетрив шляхом продажу акцій; Розпорядження від 03.08.2001 року № 315-РРА, яким Фонд Державного майна України повідомив про завершення приватизації ВАТ Запоріжвогнетрив; письмово вказати конкретну норму законодавства та підтверджуючі документи, відповідно до яких саме держава в особі Фонду державного майна України являється власником спірного майна та що Фонд державного майна України являється належним позивачем по позовній заяві; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів та документів, доданих до позову - надати для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого та компетентного представника.

Зобовязати відповідача виконати всі дії та надати всі документи, вказані в ухвалі суду від 26.04.2010 року, надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів; лист Державного комунального підприємства Управління капітального будівництва від 22.11.1999 р. № 02/988 Про передачу на баланс гуртожитку; бухгалтерську довідку ВАТ Запоріжвогнетрив від 27.02.2009 р. № 18-1176 та інвентарну картку основних засобів про те, що спірний гуртожиток був взятий на баланс Запорізького вогнетривкого заводу у січні 1975 року за рахунок власних коштів; Розпорядження голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 27.02.1995 р. № 77-р Про перетворення Запорізького вогнетривкого заводу у відкрите акціонерне товариство; Наказ ФДМУ від 10.04.1995 р. № 127-ДПК Про прийняття рішення щодо приватизації корпоратизованих обєктів, яким видано дозвіл на приватизацію майна ВАТ Запоріжвогнетрив шляхом продажу акцій; Розпорядження від 03.08.2001 року № 315-РРА, яким Фонд Державного майна України повідомив про завершення приватизації ВАТ Запоріжвогнетрив; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку уповноваженого представника.

Зобовязати третю особу виконати всі дії та надати всі документи, вказані в ухвалі суду від 26.04.2010 року, а також письмово пояснити суду причини невиконання ухвали суду від 26.04.2010 р., у т. ч. поважність причин неявки та непредставлення витребуваних судом документів; письмові пояснення на позов, з посиланням на конкретні норми чинного законодавства та підтверджуючі документи, в т. ч. в електронному варіанті - на диску або флешці (за наявності можливості), надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів; Розпорядження голови Запорізької обласної ради народних депутатів від 27.02.1995 р. № 77-р Про перетворення Запорізького вогнетривкого заводу у відкрите акціонерне товариство; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку уповноваженого представника.

В порядку ст. ст. 30, 38 Господарського процесуального кодексу України, зобовязати Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації виконати всі дії та надати всі документи, вказані в ухвалі суду від 26.04.2010 року, надати правоустановчі документи на підтвердження того, хто є власником спірного майна на день розгляду справи; інформаційну довідку із державного реєстру права на нерухоме майно із зазначення того, за ким було зареєстроване спірне приміщення з моменту першої реєстрації та по сьогоднішній день, надати суду всі документи на підставі яких проводилась реєстрації та вносились зміни; матеріали технічної інвентаризації, довідку характеристику технічного стану спірного обєкту житлового будинку № 37 по вул. Історичній в м. Запоріжжі; надати суду всі документи на підтвердження ваших доводів; документально підтвердити, у кого на балансі перебуває спірне приміщення на день розгляду справи (фактично було надано копію ухвали про порушення провадження у справі від 26.04.2010 р.); належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали (у т.ч. реєстраційну справу на спірне приміщення) надати в судове засідання для огляду. Письмово пояснити суду причини неявки в судове засідання 07.06.2010 р. та непредставлення витребуваних судом документів. Забезпечити явку уповноваженого представника.

Витребувані судом документи надати до 14.06.2010 р.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра