Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ПРИЙНЯТТІ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

від "05" липня 2010 р. № 5/260

Суддя Брагіна Я.В. , розглянувши матеріали за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 (смт Брусилів)

до 1) Карабачинської сільської ради (с. Карабачин Брусилівського району)

2) ОСОБА_2 (с. Карабачин Брусилівського району)

про визнання дій протиправними, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати дії Карабачинської сільської ради щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,01 га, розташованої за адресою: Брусилівський район, с. Карабачин, вул. Шевченка, громадянці ОСОБА_2 протиправними, а також зобов'язати Карабачинську сільську раду прийняти рішення про продаж позивачу вказаної земельної ділянки.

Відповідно до п.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

З врахуванням вимог п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно рішення Конституційного суду України №10-рп/2010 від 01.04.10. по справі №1-6/2010 положення п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Позивач оскаржує дії органу місцевого самоврядування, тобто як суб'єкта владних повноважень, що реалізував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, зокрема: ч.1 ст.143 Конституції України, відповідно до якої територіальні громади села безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "...вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції"; ст.12 Земельного кодексу України, згідно якої до повноважень сільської ради належить розпорядження землями територіальних громад, та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Слід зазначити, що відповідно до вимог п.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам не підвідомчі спори, зокрема: що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до Компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Таким чином, вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст.150 Конституції України, яка кореспондується з положеннями ст.69 Закону України "Про Конституційний Суд України", рішення Конституційного суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Також, слід зазначити, що за змістом п.6 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України формою звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах є адміністративний позов.

Згідно ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України зміст адміністративного позову можуть складати вимоги, зокрема, про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Тобто, вимога позивача щодо зобов'язання Карабачинської сільської ради прийняти рішення про продаж позивачу вказаної земельної ділянки являється вимогою, яку слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що спір у частині визнання дій Карабачинської сільської ради щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,01 га, розташованої за адресою: Брусилівський район, с. Карабачин, вул. Шевченка, громадянці ОСОБА_2 протиправними, а також зобов'язання Карабачинської сільської ради прийняти рішення про продаж позивачу вказаної земельної ділянки не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Окрім того, з позовної заяви вбачається, що позивач заявляє також позовну вимогу про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК №524138 та №524130 від 13.01.10. як таких, що видані без законних підстав.

Разом з тим, слід зазначити, що державний акт лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює чи припиняє певні права та обов'язки, тобто він не є актом в розумінні ст.12 Господарського процесуального кодексу України, який може бути оскаржено до господарського суду.

Підставою для видачі Державного акту є рішення уповноваженого органу - органу місцевого самоврядування, який саме й породжує права та обов'язки, посвідчені вказаним актом. У зв'язку з визнанням недійсним правового акту, який саме породжував права і обов'язки, посвідчені вказаним державним актом, цей державний акт втрачає свою дію та, виходячи зі змісту п.3.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99. №43 підлягає поверненню до архіву відповідного державного органу земельних ресурсів.

Отже, спір в частині вимог про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК №524138 та №524130 від 13.01.10. як таких, що видані без законних підстав, не підлягає розгляду в господарських судах України.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція Вищого господарського суду України, викладена як у постановах від 27.02.08. у справі №2-2/1263.1-2007, від 12.02.08. у справі №16/751, від 27.02.08. у справі №16/747, так і в Інформаційному листі "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" від 18.03.08. №01-8/164, згідно п.5 якого зазначено, що документи, які посвідчують право на земельну ділянку (право власності на земельну ділянку або право користування нею) не можуть виступати предметом спору, оскільки не мають статусу актів державного чи іншого органу, а видаються на підставі та на виконання рішень уповноважених на це органів про надання земельних ділянок відповідно у власність або у постійне користування.

Крім того, відповідно до ст.21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства і організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу, згідно якої підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації) мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Проте, позивач у позовній заяві зазначив 2-им відповідачем громадянку ОСОБА_2, яка є фізичною особою без статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, спір, в якому однією зі сторін є фізична особа, не підлягає розгляду в господарських судах України за суб'єктним складом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання дій Карабачинської сільської ради щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,01 га, розташованої за адресою: Брусилівський район, с. Карабачин, вул. Шевченка, громадянці ОСОБА_2 протиправними; зобов'язання Карабачинської сільської ради прийняти рішення про продаж позивачу вказаної земельної ділянки, а також щодо скасування державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК №524138 та №524130 від 13.01.10. як таких, що видані без законних підстав, не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись ст.12, п. 1 ст.62, ст.86 Господарського процесуального Кодексу України, - господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємцю ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до Карабачинської сільської ради та ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку і зобов'язання вчинити певні дії, оскільки заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Додатки: на 24 аркушах, в тому числі платіжні документи №2262.64.1 від 01.07.10. та №2262.64.4 від 01.07.10.

Суддя Брагіна Я.В.

Друк.:

1 - в наряд

2 - позивачу