ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

13.12.2010№ 05-6- 9 / 475

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2 2) ОСОБА_3 3) Виробничо-переробної сільськогосподарської фірми "Таїна"

про визнання неповноважними рішення зборів

ВСТАНОВИВ:

Розглянувши подану позову заяву, суд приходитьдо висновку, що вона не підлягає розглядові в господарських судах України, а тому відмовляє у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, виходячи з вищенаведеного.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Законом України від 15 грудня 2006 р. N 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" (далі - Закон N 483-V) до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з частиною першою статті 167 ГК, корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Позивачем заявлені позовні вимоги про визнання недійсними рішення Виробничо-переробної сільськогосподарської фірми, яка не є господарським товариством у розумінні норм параграфу 1 глави 8 ЦК України, а отже даний спір, враховуючи суб'єктний склад сторін у справі (позивачем є фізична особа) підлягає розглядові в судах загальної юридикції.

Дана позиція суду відповідає п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.08р. за №13 " Про практику розгляду судами корпоративних спорів", відповідно до якого, не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

Не підлягає розширеному тлумаченню пункт 4 частини першої статті 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув. Зокрема, спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

За таких обставин, даний позов не підлягає розглядові господарськими судами та має розглядатися судом загальної юрисдикції, оскільки стосується предмету спору щодо управління іншим, ніж господарське товариство, підприємницьком товариством.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті позовної заяви.

2. Повернути з Державного бюджету України державне мито у розмірі 85 (вісімдесят п'ять) грн. 00 коп., сплачене квитанцією № 219 від 07.09.10р.

3. Повернути з Державного бюджету України витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розміні 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп., сплачене квитанцією № 218 від 07.09.10р.

4. Дану ухвалу може бути оскаржено, у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Г.П. Бондаренко