ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.02.10 Справа № 01/161-38

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Краєвської М.В.

суддів: Мурської Х.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 31.12.2009 р. без номера

на рішення Господарського суду Волинської області від 24.12.2009 р.

у справі № 01/161-38

за позовом ПП Денк ТПР, м.Нововолинськ Волинської обл.

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.Лище Луцького р-ну Волинської обл.

про стягнення 4 649, 22 грн., в т.ч. 3 468, 68 грн. основного боргу, 1 074, 18 грн. пені, 106,36 грн. 3 % річних, за договором купівлі-продажу

За участю представників сторін:

від позивача не з»явився;

від відповідача - не з»явився

Розпорядженням голови суду від 16.02.2010 р. проведено зміни в складі колегії суддів з зазначених у ньому підстав.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24.12.2009 р. у справі № 01/161-38 (суддя Якушева І.О.) позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 3 468, 68 грн. основного боргу, 1 067, 93 грн. пені, 105, 6 грн. 3 % річних, за договором купівлі-продажу за підставністю й обгрунтованістю, а в задоволенні позову про стягнення 6, 25 грн. пені та 0, 76 грн. 3 % річних відмовлено.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати з підстав порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги грунтуються в основному на тому, що судом першої інстанції безпідставно не задоволено клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з перебуванням відповідача у відрядженні в м.Києві, а також позбавлено його можливості скористатися послугами адвоката, рішення винесено без його участі в першому ж судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.05.2009 р. між ПП Денк ТПР (продавець за договором, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець за договором, відповідач у справі) був укладений договір № 05/05/2009 купівлі-продажу (далі - договір) (а.с.9-11), за яким продавець зобов»язується передати у власність покупцю покрівельні матеріали, а останній прийняти товар і оплатити його вартість.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що покупець проводить передоплату в розмірі 50 % до 100 % її вартості протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунка-фактури, але не пізніше 2-х днів після відвантаження продукції.

На виконання умов договору позивач на підставі довіреності № 2 від 05.05.2009 р. (а.с.13) передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 9 468, 68 грн., що підтверджується накладною № РН/Д02-00119 від 05.05.2009 р. (а.с.12).

14.09.2009 р. відповідачем проведено часткову оплату товару на суму 6 000 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с.14).

Тому на момент подання позовної заяви розмір основного боргу становить 3 468,68 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 24.12.2009 р. у справі № 01/161-38 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Згідно з ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, строк оплати за отриманий товар, виходячи з дати видаткової накладної № РН/Д02-00119, настав з 08.05.2009 р.

Порушенням зобовязання відповідно до ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Колегія суддів вважає, що господарський суд дав правильну оцінку первинним документам і фактичним обставинам справи, які свідчать про факт отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 товару та виникнення обовязку його оплати.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Проте відповідач не долучив до матеріалів справи доказів, які б спростували цю заборгованість, або доказів її погашення.

Таким чином, позовна вимога про стягнення 3 468, 68 грн. основного боргу є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

У пункті 6.2 договору сторони передбачили, що за прострочення в оплаті товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості отриманого та неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення пені за порушення термінів оплати на підставі п.6.2 договору в сумі 1 067, 93 грн. за період з 08.05.2009 р. по 12.10.2009 р., яка нарахована в межах строку позовної давності та не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Також обгрунтованим є стягнення 105, 6 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов»язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 08.05.2009 р. по 12.10.2009 р.

Висновок господарського суду щодо відмови в стягненні пені в сумі 6, 25 грн. та 0,76 грн. 3 % річних, нарахованих за 07.05.2009 р., є правильним, оскільки, виходячи з часу фактичного отримання товару (05.05.2009 р.) та п.4.2 договору, строк оплати 07.05.2009 р. ще не настав.

Покликання апелянта на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права у звязку невідкладенням розгляду справи через перебування його у відрядженні в м.Києві (а.с.21) є безпідставними з огляду на наступне.

Розгляд справи судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Проте, відповідач був повідомлений про час і місце проведення судового засідання, про що свідчить повернення поштового повідомлення з підписом про отримання ухвали (поштове повідомлення про вручення знаходиться в матеріалах справи, а.с.20).

У разі незявлення представника відповідача за викликом господарського суду останній має право відкласти розгляд справи (ст.77 ГПК України), вжити заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК України або статтею 90 ГПК України, чи прийняти рішення за відсутності цього представника (ст.75 ГПК України), таким правом і скористався господарський суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами згідно з ст.75 ГПК України, про що було попереджено і в ухвалі Господарського суду Волинської області від 11.12.2009 р. (а.с.1). Вищенаведене узгоджується з положеннями п.3.6 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України з наступними змінами та доповненнями.

Більше того, клопотання про відкладення розгляду справи не було документально обгрунтованим, а про недобросовісність відповідача свідчить і непогашення заборгованості за договором під час апеляційного провадження. Доказів зворотнього не представлено.

Покликання апелянта на розгляд справи в першому судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки ГПК України не встановлено кількість судових засідань, за результатами проведення яких господарський суд може приймати рішення по справі. Господарський суд, виконавши умови щодо належного повідомлення сторін про час і місце проведення судового засідання, розглянув справу за наявними в ній матеріалами згідно з ст.75 ГПК України.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Волинської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Волинської області від 24.12.2009 р. у справі № 01/161-38 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

ОСОБА_3Краєвська

Суддя Х.В.Мурська

Суддя Г.В.Орищин