ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
28.09.10 Справа № 11/20
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого-судді Краєвської М.В.
суддів: Галушко Н.А.
ОСОБА_1
розглянувши 2 апеляційні скарги: 1) Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 12.08.2010 р. б/н і
2) ТзОВ «Магістральплюс» від 13.08.2010 р. б/н
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2010 р.
у справі № 11/20
за первісним позовом ТзОВ «Магістральплюс», с.Баранинці Ужгородського р-ну Закарпатської обл.
до Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, с.Сюрте Ужгородського р-ну Закарпатської обл.
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Тийгласької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, с.Тийглаш Ужгородського р-ну Закарпатської обл.
про відшкодування 9 317 грн. збитків; зобов»язання припинити будівництво, реконструкцію; звільнення будівлі та земельної ділянки (з врахуванням заяви про уточнення первісних позовних вимог, а.с.110, Том 1)
і за зустрічним позовом Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, с.Сюрте Ужгородського р-ну Закарпатської обл.
до ТзОВ «Магістральплюс», с.Баранинці Ужгородського р-ну Закарпатської обл.
про стягнення 24 984 грн. на відшкодування вартості виконаних робіт; усунення перешкод у користуванні ? частини гаражу шляхом звільнення 2 боксів (з врахуванням заяви про збільшення зустрічних позовних вимог, а.с.132-133, Том 1)
За участю представників (за первісним позовом):
від позивача ОСОБА_2 (представник, довіреність № 2010/02 від 27.09.2010 р. у матеріалах справи);
від відповідача ОСОБА_3 (адвокат, довіреність від 03.02.2010 р. б/н у матеріалах справи, а.с.28, Том 1);
від третьої особи не з»явився
Представникам сторін розяснено їх права й обовязки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.
Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2010 р. у справі № 11/20 (суддя Якимчук Л.М.) первісний позов задоволено частково, а саме: зобов»язано Сюртівську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області звільнити частину будівлі першого поверху площею 17, 1 кв.м (сходова), яка розташована по вул.Сент Іштвана, 138 в с.Тийглаш Ужгородського р-ну Закарпатської обл., та повернути її ТзОВ "Магістральплюс", привівши вказану частину будівлі у стан, який був до реконструкції, а в задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено; у задоволенні зустрічного позову про стягнення 24 984 грн. на відшкодування вартості виконаних робіт, усунення перешкод у користуванні ? частини гаражу шляхом звільнення 2 боксів відмовлено повністю.
Відповідач за первісним позовом з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати частково та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задоволити повністю, а саме: стягнути з ТзОВ «Магістральплюс»на користь Сюртівської сільської ради 24 984 грн. на відшкодування вартості виконаних робіт, зобов»язати ТзОВ «Магістральплюс»усунути перешкоди в користуванні ? частини гаражу під літерою «б», який належить до адміністративної будівлі, співвласниками якої є Сюртівська сільська рада та ТзОВ «Магістральплюс», шляхом звільнення двох боксів у вказаному гаражі та надати до них доступ Сюртівській сільській раді.
Свої вимоги Сюртівська сільська рада обгрунтовує тим, зокрема, що вхід до приміщення та на другий поверх проходить через приміщення позивача, який зачинив вхідні двері та не допускає відповідача користуватись загальним входом до приміщення, де знаходиться сільський архів; з договору купівлі-продажу приміщення від 14.05.2007 р. не вбачається права власності позивача на сходову, що є спільними в користуванні.
Позивач за первісним позовом також з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати частково та прийняти нове рішення, яким стягнути з Сюртівської сільської ради на користь ТзОВ «Магістральплюс»9 317 грн. збитків, завданих у результаті незаконної реконструкції будівлі, яка не належить їй на правах власності, зобов»язати Сюртівську сільську раду знести незаконно побудовані на земельній ділянці Тийгласької сільської ради споруди автогараж, вбиральню, огорожу та прибудову для входу на 2-й поверх, з підстав неправильного застосування норм матеріального права.
Свої вимоги ТзОВ «Магістральплюс» обгрунтовує тим, зокрема, що Сюртівська сільська рада незаконно, без будь-яких дозволів і погоджень відповідних органів та згоди співвласника будівлі розпочала реконструкцію адмінбудівлі, яка їй не належить на праві власності, чим заподіяно матеріальну шкоду частини будівлі 1-го поверху, що належить ТзОВ «Магістральплюс»; Сюртівська сільська рада незаконно розпочала будівництво споруд на земельній ділянці, яка їй не належить і знаходиться на території Тийгласької сільської ради.
Як встановлено судом першої інстанції, ТзОВ Магістральплюс на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2007 р. (далі - договір) придбало у виробничо-комерційного сільськогосподарського підприємства у формі ТзОВ Дружба частину нежитлової адміністративної будівлі, яка знаходиться в с.Тийглаш Ужгородського р-ну Закарпатської обл. по вул.Сент Іштвана (вул.Леніна), 138 (а.с.12, Том 1).
Пунктом 3 договору передбачено, що нежитлова адміністративна будівля під літ. а складається з двадцяти двох приміщень заг. пл.377, 5 кв.м з належними до неї гаражем під літ. б та вбиральнею під літ.в.
Вказана будівля передана продавцем покупцю на підставі акту прийому-передачі основних засобів (а.с.112, Том 1).
Реєстрацію права власності за ТзОВ Магістральплюс на ? частину вказаної будівлі проведено 21.07.2007 р. Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації, що підтверджується витягом № 15318142 (а.с.13, Том 1).
Іншу частину вищевказаної нежитлової адміністративної будівлі займає Сюртівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області на підставі рішення УІ сесії У скликання Ужгородської районної ради від 23.03.2007 р. № 117, яким передано у власність територіальної громади с.Сюрте другий поверх адмінбудівлі за адресою: с.Тийглаш, вул.Сент-Іштвана, 138, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Ужгородського району (а.с.141, Том 1).
На виконання даного рішення 23.05.2007 р. між Ужгородською районною радою та Сюртівською сільською радою підписано акт прийому-передачі об»єкта (а.с.142, Том 1).
Розглянувши 2 апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги ТзОВ «Магістральплюс» слід відмовити, апеляційну скаргу Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області задоволити, рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2010 р. у справі № 11/20 скасувати в частині задоволення первісного позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову в цій частині відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.
При цьому колегія виходила з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 28.08.2008 р. комісією у складі директора ТзОВ Магістральплюс ОСОБА_4, заступника директора ТзОВ Магістральплюс ОСОБА_5, сільського голови Тийгласької сільської ради ОСОБА_6, сільського голови Сюртівської сільської ради ОСОБА_7 проведено обстеження стану нежитлової адмінбудови по вул.Сент Іштвана, 138 в с.Тийглаш, в результаті якого встановлено, що Сюртівською сільською радою незаконно, без будь-яких дозволів і погоджень відповідних органів і згоди співвласника будівлі розпочато реконструкцію вказаної адмінбудівлі, 1/2 частини якої 14.05.2007 р. придбано ТзОВ Магістральплюс (а.с.92-93, Том 1).
В акті обстеження також зазначено про те, що в результаті незаконної перебудови будівлі заподіяно матеріальну шкоду частині будівлі першого поверху, що належить ТзОВ „Магістральплюс. Зокрема, при проведенні капітального ремонту нежитлової адмінбудівлі під її стіну насипано будівельний матеріал: пісок, гравій, щебінь, що призвело до замокання задньої стіни будівлі, внаслідок чого паркетна підлога у трьох приміщеннях першого поверху увібрала в себе багато вологи. Пошкоджено покрівлю котельні, на якій розібрано димохід, що стало причиною замокання задньої стіни котельні і неможливості її використання для опалення першого поверху, а також систему опалення; вибито несучу стіну будівлі з метою будівництва окремого входу на другий поверх адмінбудови та замуровано площадку під сходами, знищено Дошку пошани тощо.
Підрахунок суми заподіяних збитків позивач доручив ПП «Консалтингова фірма КІПРІДА, у висновку якого від 09.02.2009 р. (а.с.146-148, Том 1) зазначено, що при візуальному огляді встановлено, що через залиття в приміщеннях по вул.Сент Іштвана, 138 в с.Тийглаш водою були пошкоджені приміщення № № 3, 5: кімната № 3, площею 35,5 кв.м - паркет (замокання 14,62 кв.м); плінтус - (замокання 3,4 м); кімната № 5, площею 24,5 кв.м - паркет (замокання 24,5 кв.м); плінтус (замокання 19,9 м); пошкодження фарбування стін площею 6,09 кв.м. Також визначено ремонтні роботи, які необхідно виконати для відновлення приміщення. Загальна вартість збитків становить 9317грн., які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача, однак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні цієї первісної позовної вимоги з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).
Виходячи з правового аналізу норм, які регулюють питання відповідальності за завдану майнову шкоду, її застосування можливе за наявності складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи, шкідливого результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.
Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Подана позивачем в обґрунтування своїх вимог і визначення вартості збитків характеристика обєкта (а.с.146-148, Том 1) таким доказом слугувати не може, оскільки у ній не встановлено, внаслідок чого саме відбулося залиття приміщення позивача, та в результаті яких конкретно дій відповідача відбулось пошкодження приміщення.
Таким чином, позивачем не доведено обставини, що є необхідними для застосування до відповідача деліктної відповідальності.
Проте суд апеляційної інстанції вважає, що інша первісна позовна вимога про зобовязання Сюртівську сільську раду звільнити частину першого поверху пл.17,1 кв.м і повернути в цій частині будівлю у стан, який був до реконструкції, є безпідставною, а тому не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Захист права власності врегульований главою 29 ЦК України, яка передбачає наступні способи захисту: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст.387), на витребування майна від добросовісного набувача (ст.388), витребування грошей та цінних паперів (ст.389), захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння (ст. 391), визнання права власності (ст.392) тощо.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Проте з договору купівлі-продажу ? частини нежитлової адміністративної будівлі від 14.05.2007 р. не вбачається, що власником сходової є ТзОВ «Магістральплюс».
ОСОБА_2 того, сходова клітка є місцем загального користування, що унеможливлює перебування її в приватній власності. В даному випадку сходи є єдиними для обох поверхів будівлі та заволодіння ними позивачем позбавило можливості доступу відповідача до своїх приміщень.
Як з»ясовано в судовому засіданні та не заперечено представниками обох сторін, ТзОВ «Магістральплюс»просить зобов»язати Сюртівську сільську раду усунути перешкоди в користуванні 17, 1 кв.м площі І поверху сходової шляхом приведення останньої в попередній стан, маючи на увазі знесення збудованих відповідачем за первісним позовом поза межами будинку сходів на П поверх будівлі (прибудови). Інших письмових пояснень, обгрунтувань цих позовних вимогяким чином відповідач чинить йому перешкоди в користуванні приміщенням І поверху, та яким чином має бути виконана його вимога щодо приведення сходової в попередній стан як не подано, так і не доведено.
Щодо первісної позовної вимоги про зобовязання відповідача знести незаконно побудовані на земельній ділянці Тийгласької сільської ради інші споруди: автогараж, вбиральню та огорожу довжиною 20 м, оскільки Тийгласька сільська рада прийняла рішення про передачу земельної ділянки ТзОВ "Магістральплюс", то, на думку колегії суддів, Господарський суд Закарпатської області підставно відмовив у її задоволенні.
Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Отже, право на землю у набувача виникає з моменту оформлення та реєстрації такого права.
В обгрунтування свого права на землю позивач подав рішення 16 сесії П скликання Тийгласької сільської ради від 12.12.2008 р. про надання йому в оренду земельної ділянки площею 0,22 га терміном на 5 років (з правом продовження) (а.с.6, Том 2), однак вказане рішення відповідно до ст.126 Земельного кодексу не є документом, що посвідчує право оренди землі.
Що стосується зустрічного позову, то він обґрунтований тим, що з метою запобігання руйнування стін і штукатурки, яке виникло через підтоплення водою, котра просочилась через дах, який потребував капітального ремонту, Сюртівською сільською радою (замовник) укладено договір № 94 від 01.07.2008 р. з фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_8 (підрядник) по реконструкції даху будівлі в с.Сюрте (а.с.39-41, Том 1). Проведення ремонту й оплати послуг підрядника підтверджується актами виконаних робіт від 14.07.2008 р. (а.с.85-86, Том 1) та 08.08.2008 р. (а.с.68-69, Том 1), а також платіжними дорученнями № 1 від 15.07.2008 р. та № 5 від 15.08.2008 р. (а.с.43, Том 1). Загальна сума коштів, сплачених за ремонт покрівлі, становить 49 969 грн.
Як на правову підставу своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на ч.1 ст.1160 ЦК України, відповідно до якої особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.
Оскільки 1/2 адмінбудинку належить ТзОВ Магістраль Плюс, позивач за зустрічним позовом Сюртівська сільська рада просить відшкодувати їй половину витрат по ремонту спільного даху, а саме: 24 984 грн., однак у задоволенні вказаної вимоги обгрунтовано відмовлено з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.
Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.
Якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобовязана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана взяти на себе всі обовязки, повязані із вчиненням цих дій, зокрема, обовязки щодо вчинених правочинів.
Статтею 1160 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.
Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.
Особливістю інституту ведення чужих справ без доручення, який регулюється вищевказаними нормами, є вчинення дій виключно в майнових інтересах домінуса (особи, на користь якої вчиняються певні дії). Вказані зобовязання виникають у разі, коли існує нагальна потреба у вжитті заходів, спрямованих на попередження, усунення або зменшення негативних наслідків дії певних факторів для майна іншої особи, яка сама не має можливості охороняти свої інтереси через свою відсутність.
У даному випадку відносини, які виникли внаслідок вчинення позивачем за зустрічним позовом дій по реконструкції даху будівлі в с.Сюрте, не можуть бути кваліфіковані як такі, що вчинені в майнових інтересах іншої особи без її доручення (ст.ст.1058, 1060 ЦК України), оскількипозивачем за зустрічним позовом не доведено нагальність потреби у вжитті заходів, спрямованих на попередження, усунення або зменшення негативних наслідків протікання покрівлі для майна позивача за первісним позовом ТзОВ „Магістральплюс, а також відсутність особи, в інтересах якої вчинені вказані дії або неможливість її повідомлення.
Позивач за зустрічним позовом заявою від 10.06.2010 р. (а.с.132-133, Том 1) збільшив позовні вимоги та просив усунути перешкоди в користуванні 1/2 частини гаражу під літерою „б, який належить до адміністративної будівлі, співвласниками якої є Сюртівська сільська рада та ТзОВ „Магістральплюс, шляхом звільнення двох боксів у вказаному гаражі та надати до них доступ, однак вказані вимоги не розглянуті Господарським судом Закарпатської області по суті правильно, адже заява від 10.06.2010 р. не є в прямому розумінні заявою про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, а фактично йдеться про обєднання в одній позовній заяві двох різних вимог, вони є новими, а тому не підлягають розгляду в межах даного провадження.
Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд
1. В задоволенні апеляційної скарги ТзОВ «Магістральплюс»відмовити.
2. Апеляційну скаргу Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області задоволити частково.
3. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2010 р. у справі № 11/20 скасувати в частині задоволення первісного позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову в цій частині відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
4. Судові витрати за розгляд первісного позову й апеляційної скарги ТзОВ «Магістральплюс» залишити за останнім, а зустрічного позову й апеляційної скарги Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за останньою.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
6. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.
7. Справу повернути в місцевий господарський суд.
Суддя Н.А.Галушко
Суддя Г.В.Орищин