ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.10 Справа№ 25/18

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом:Приватного підприємства «Інфо-Пост»(м.Львів)
до відповідача:Приватного підприємства «Компанія «Імперіал»(м.Львів)
про :стягнення заборгованості в сумі 924,99 грн.
Суддя :ОСОБА_1
При секретарі :ОСОБА_2
Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_3-представник, договір-доручення на ведення справи в Господарському суді від 14.01.2010 року
від відповідача :Не зявився

Представникам сторін, присутнім в судовому засіданні, розяснено їх права та обовязки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного підприємства «Інфо-Пост»(м.Львів) до Приватного підприємства «Компанія «Імперіал»(м.Львів) про стягнення заборгованості в сумі 924,99 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.01.2010 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 01.02.2010 року. Ухвалою від 01.02.2010 року розгляд справи відкладено до 08.02.2010 року, у звязку з неявкою представника відповідача. Ухвалою від 08.02.2010 року розгляд справи відкладено до 16.02.2010 року, у зв»язку з неявкою представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 25.01.2010 року, про відкладення від 01.02.2010 року, від 08.02.2010 року не виконав повністю, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав повністю, просив позовні вимоги задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 25.01.2010 року, про відкладення від 01.02.2010 року, від 08.02.2010 року не виконав, відзиву на позов не представив, явку повноважного представника не забезпечив, хоча і був належним чином, відповідно до ст.64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення №5218944 від 03.02.2010 року,та №5196282 від 17.02.2010 року, і у підтвердження зазначеної в позовній заяві адреси відповідача позивачем надано Довідку з ЄДРПОУ станом на час звернення з позовом, а явка відповідача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

Згідно ст.93 ЦК України, місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом. Місцезнаходження юридичної особи вказується в її установчих документах.

Позов розглянуто у відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, рішення виготовлено, підписано та оголошено 16.02.2010 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

В листопаді 2008 року між Приватним підприємством «Інфо-Пост»(надалі позивач) та Приватним підприємством Компанія «Імперіал»(надалі відповідач) було досягнуто домовленості про надання послуг, а саме: розповсюдження довідників «ОСОБА_4 місто Лева 2008-2009». Розповсюдження проводилося в два етапи 17 листопада та 20 листопада. Загальна вартість послуг, погоджена сторонами, складає 945,00 грн.

17 та 20 листопада 2008 року, за твердженням позивача, останній виконав взяті на себе зобов»язання встановленою вартістю 855,00 грн. та 90,00 грн. відповідно. Зазначене підтверджується актами виконаних робіт, підписаними двома сторонами та виданими податковими накладними. Отже, на думку позивача, правочин вважається таким, що виконаний у письмовій формі, згідно вимог ст.207 ЦК України.

На думку позивача, факт оплати другого рахунку підпадає під категорію дій, що свідчать про визнання боргу.

Щодо сплати вартості перших послуг, наданих 17 листопада 2008 року на суму 855,00 грн., за твердженням позивача, відповідач систематично ухиляється, оскільки залишив без відповідного реагування акт звірки взаєморозрахунків та претензію.

Позивач стверджує, що обов»язок відповідача щодо сплати 855,00 грн. виник в момент отримання рахунку до оплати, виписаного разом з актом виконаних робіт та податковою накладною.

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 855,00 грн.

Крім того, позивачем нараховано інфляційні витрати в розмірі 51,3 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 18,69 грн.

Крім того, за твердженням позивача, своїми діями та простроченням виконання зобовязань відповідач змусив позивача, окрім зменшення розміру обігових коштів, необхідності обмежити свою господарську діяльність, в звязку з потребою судового врегулювання даного спору, для повного та всебічного обґрунтування своїх позовних вимог та керуючись наданим ч.1 ст. 59 Конституції України правом на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, ПП «Інфо-Пост»змушене було залучити до участі у справі повноважного представника для підготовки позовної заяви та представлення інтересів підприємства у суді, у зв»язку з чим 08.02.2010 року було укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до умов п.1.1 зазначеного договору, виконавець (Адвокат ОСОБА_3І.) приймає на себе зобов»язання по наданню консультаційних та юридичних послуг з правового обґрунтування та підготовки позову ПП «Інфо-Пост»до ПП «Компанія «Імперіал».

Відповідно до ст.44 ГПК України, до судових витрат відносяться витрати, повязані з оплатою послуг адвоката.

Відповідно до договору доручення на ведення справ в Господарському суді, за юридичні послуги, що повязані з вивченням документів, наданням їм правової оцінки, підготовкою позовної заяви та представництвом інтересів позивача у господарському суді, позивач в особі ПП «Інфо-Пост»зобовязується оплатити надання юридичних послуг в сумі 453,92 грн. Як доказ оплати по договору, представник позивача подав платіжне доручення №ПН 200 від 16.02.2010 року на суму 453,92грн.

В судовому засіданні 16.02.2010 року позивач надав пояснення та обґрунтований розрахунок витрат, пов»язаних із наданням адвокатських послуг.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 924,99 грн.

У порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, докази погашення боргу суду не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного :

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарський договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

У відповідності до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу, відзив на позов не представив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних, а відповідач проти позову не заперечив і не подав докази погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позов Приватного підприємства «Інфо-Пост»(м.Львів) до Приватного підприємства «Компанія «Імперіал»(м.Львів) про стягнення заборгованості в сумі 924,99 грн. є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Як доказ оплати по договору, представник позивача подав платіжне доручення №ПН 200 від 16.02.2010 року на суму 453,92грн.

Згідно ст. 45 ГПК України, позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до ст.46 ГПК України, державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 47-1 ГПК України, розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

Згідно п.а ч.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито № 7-93 від 21.01.1993 року, ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів - 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав квитанцію №2708476 від 21.01.2010 року на суму 102,00 грн. про сплату державного мита та квитанцію №2708495 від 21.01.2010 року на суму 334,50 грн. про сплату витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 173, 179, 193, ГК України, ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути із Приватного підприємства «Інфо-Пост»(79052, м.Львів, вул..Калнишевського,1/57; , ІПН 36, п/р 4 в ВАТ «ОСОБА_5 Аваль», МФО 380805) на користь Приватного підприємства «Компанія «Імперіал»(79054, м.Львів, вул.Яворницького,8/82, , МФО 325633, п/р 3875 в Промисловому БВФ Відділенні ПІБ в м.Львові) 924 (дев»ятсот двадцять чотири) грн. 99 коп. боргу, 102 (сто дві) грн. 00 коп. сплаченого державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу, а також витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 453 (чотириста п»ятдесят три) грн. 92 коп.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.