ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
16.03.10 Справа № 5/65-92
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Якімець Г.Г.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства «Макро Маркет», м.Луцьк

на рішення Господарського суду Волинської області від 12.01.2010р.

у справі № 5/65-92

за позовом Приватного підприємства «Макро Маркет», м.Луцьк

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк», м.Харків, в особі Волинського управління Західного регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк», м.Луцьк

про визнання недійсним кредитного договору

За участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.01.2010р. у справі № 5/65-92 відмовлено в позові Приватного підприємства «Макро Маркет», м.Луцьк до ОСОБА_2 акціонерного товариства «УкрСиббанк», м.Харків, в особі Волинського управління Західного регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк», м.Луцьк про визнання недійсним кредитного договору № 0 від 14.07.2006р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк»та ПП «Макро Маркет».

При прийняття рішення місцевий господарський суд виходив з приписів ст.198 Господарського кодексу України, ст.ст.192, 203, 533 Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України».

Скаржник, позивач у справі, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав неповного зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, позов задоволити, з мотивів у ній наведених.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з службовим відрядженням представника, яке відхиляється апеляційним господарським судом, як документально не обґрунтоване.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, заперечення відповідача наведені, у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні матеріалами справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої і апеляційної інстанцій, 14.06.2006р. ПП «Макро Маркет»звернулось до АКІБ «УкрСиббанк»із клопотанням про отримання разового кредиту в сумі 480800 швейцарських франків терміном на 7 років. 14.07.2006р. між сторонами було укладено кредитний договір № 0, згідно з п.1.1 якого банк зобов'язався надати позивачу кредит в сумі 378770 швейцарських франків із терміном користування до 13.07.2013р. На виконання зазначеного пункту договору ОСОБА_4 18.07.2006р. перерахував на розрахунковий рахунок позивача 378770 швейцарських франків.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках та порядку встановлених законодавством.

Частина 3 ст.533 ЦК України допускає можливість використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законодавством.

Частиною 2 ст.198 ГК України також передбачено, що грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Випадки, порядок та умови здійснення банками операцій в іноземній валюті врегулювано Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про Національний банк України»та Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», відповідно до яких Банки здійснюють свою діяльність з коштами від свого імені, на власних умовах та на власний ризик на підставі виданих НБУ ліцензій.

Відповідно до визначеної в ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»термінології коштами є гроші у національній або іноземній валюті.

Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України»визначено, що Національний банк України є уповноваженою державною установою щодо застосування законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та контролю належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Відповідно до п.5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою правління Національного банку України від 17.07.2001р. № 275 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2001р. за № 730/5921, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»від 19.02.93 № 15-93. Відповідно до п.2.3 зазначеного Положення за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

28.10.1991р. Національним банком України видано АТ «УкрСиббанк» банківську ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, та надано письмовий дозвіл № 75-2 від 24.12.2001р. на право здійснювати операції з валютними цінностями.

ОСОБА_4 отримав банківську ліцензію та дозвіл Національного банку на здійснення операцій з валютними цінностями, він має право на постійній основі здійснювати операції з розміщення іноземної валюти.

Доводи позивача про те, що АТ «УкрСиббанк» для надання ПП «Макро Маркет»кредитних коштів в іноземній валюта повинен був отримати від Національного банку України індивідуальну ліцензію спростовуються пунктом 4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»від 19.02.93 за № 15-93, відповідно до якого надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті потребує індивідуальної ліцензії у випадку, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; однак на даний час законодавством не встановлено меж строків і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті.

Відтак, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Тому виходячи з наведеного в сукупності та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції щодо відмови в позові не спростовано, обставин, які відповідно до ст.104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в порядку ст.ст.33, 34 ГПК України скаржником не доведено, а оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Волинської області від 12.01.2010р. у справі № 5/65-92 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «Макро Маркет», м.Луцьк без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Якімець Г.Г.

Суддя Зварич О.В.