донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.11.2010 р. справа №9/158

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: М?ясищева А.М.,

Суддів: Алєєвої І.В., Москальової І.В.

При секретарі: Жильцовій О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 по дов.;

від відповідача: ОСОБА_2 по дов.

Розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Красногорівка Донецької області

на рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2010р. по справі № 9/158 (суддя Марченко О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Конте Українам.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м. Красногорівка Донецької області

про стягнення 74 807,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.2010р. по справі № 9/158 стягнуто з ОСОБА_4 Олександрівни на користь ТОВ „Конте Україна суму основного боргу в розмірі 68 940 грн.29 коп., пеню в розмірі 2 355 грн.10 коп. та 5 % річних в розмірі 1 503 грн.02 коп.; в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 000 грн.00 коп. припинено провадження у справі; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що 30.04.2009р. між ТОВ „Конте Україна, м. Київ та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, м. Красногорівка, укладений договір поставки № 161 п/09 від 30.04.2009 р.

На виконання умов договору, останнім на адресу відповідача здійснена поставка продукції на загальну суму 92 937грн. 32 коп., що підтверджується видатковими накладними № DP 00001617, № DP00001624 від 14.05.2009р., № DP00001696, № DP00001697, № DP00001698 від 19.05.2009р., № DP00001745, № DP00001746, № DP00001754 від 21.05.2009р., № DP00001816, № DP00001817, № DP00001818 від 26.05.2009р., № DP00001955, № DP00001956, № DP00001957 від 11.06.2009р.

Відповідач здійснив часткову оплату отриманої продукції на суму 21 997 грн. 03 коп., у зв`язку з чим сума заборгованості останнього становить 70 940 грн. 29 коп.

В процесі розгляду справи відповідачем частково погашена сума основного боргу, а саме: 28.12.2009р. сплачена сума в розмірі 1 000 грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6 від 28.12.2009р.; 25.01.2010р. сплачена сума в розмірі 1 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № @cs 721824 від 25.01.2010р., у звязку з чим суд припинив провадження у справі в цій частині позову.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд дійшов висновку про його арифметичну вірність та стягнув з відповідача пеню в сумі 2 355,10 грн.

Оскільки договором між сторонами передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику у відповідності зі ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення, а також зобов`язаний сплатити 5 % річних від суми заборгованості за користування коштами, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 512,25 грн. суму 5% річних. Проте, суд першої інстанції дійшов висновку про невірність розрахунків позивачем вимог в цій частині, у звязку з чим належним до стягнення розміром 5 % річних визнав 1 503,02 грн.

Оскаржуючи рішення суду, відповідач просить його скасувати, оскільки воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не отримував процесуальні документи суду, тому він не міг бути присутнім у судовому засіданні та скористуватись своїм правом на захист.

Крім того, вважає договір № 161п/09 від 30.04.2009р. неукладеним у звязку з тим, що позивач по справі не повернув на адресу відповідача належним чином оформлений екземпляр даного договору, через що відповідач вважав, що поставки продовжують здійснюватися за договором № КУ 608/17-1 від 17.08.2006р., строк дії якого спливав лише 31.08.2009р. При цьому, частина видаткових накладних, які оформлювалися після 30.04.2009р., мали посилання на договір № КУ 608/17-1 від 17.08.2006р. (№ DP-00001433 від 05.05.2009р. на суму 22 629,88 грн., № DP-00001434 від 05.05.2009р. на суму 14 642,87 грн.).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів, викладених в ній, з наступних підстав.

Посилання відповідача на те, що договір № 161п/09 від 30.04.2009р. є неукладеним, є безпідставними, оскільки у видатковій накладній на поставку товару чітко зазначено, по якому договору відпускається товар, а відповідач цей товар прийняв та підписав накладні.

За цим же договором відповідач здійснював повернення товару, що свідчить про визнання ним договору № 161п/09 від 30.04.2009р. укладеним.

Крім того, відповідач першим підписав договір поставки, проект якого наданий йому позивачем, тим самим визнавши, що згоден з усіма істотними умовами договору. Отже, відповідно до ст. 181 ГК України ст. ст. 640, 642 ЦК України, договір № 161п/09 від 30.04.2009р. не може бути визнаний неукладеним.

За відповідачем відсутня заборгованість за договором № КУ 608/17-1 від 17.08.2006р., оскільки весь товар, який не був реалізований, а оплачений, відповідачем, повернений ним позивачу, про що є відповідні накладні, підписані обома сторонами.

Таким чином, отримуючи товар та проводячи розрахунки, відповідач чітко розумів, за яким саме договором проводяться дані господарські операції, а посилання у платіжних дорученнях на договір 2006 р. свідчать лише про неналежне ведення відповідачем обліку своєї діяльності та неналежне виконання умов договору.

Посилання відповідача на порушення господарським судом норм процесуального права при винесенні рішення, оскільки він не був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, позивач вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Суд належним чином повідомляв обидві сторони. Підприємство позивача, хоча і знаходиться у м. Києві, вчасно отримувало всю кореспонденцію. Крім того, розгляд справи без присутності відповідача не призвів до прийняття неправильного рішення у справі, що є підставою для його скасування згідно ст. 104 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила:

Між ТОВ „Конте Україна, м. Київ та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, м. Красногорівка укладений договір поставки № 161п/09 від 30.04.2009р., відповідно з яким постачальник (позивач) передає у власність, а покупець (відповідач) приймає та оплачує товар на умовах, визначених у даному договорі (п.1.1 договору).

Згідно п.п.1.2, 1.3 договору, асортимент, кількість товару та вартість партії товару, що постачається за даним договором, визначаються у накладних, які оформлюються сторонами при прийманні - передачі кожної партії товару.

На виконання умов договору позивачем була здійснена поставка продукції на загальну суму 92 937 грн. 32 коп., що підтверджується видатковими накладними № DP00001617, № DP00001624 від 14.05.2009р., № DP00001696, № DP00001697, № DP00001698 від 19.05.2009р., № DP00001745, № DP00001746, № DP00001754 від 21.05.2009р., № DP00001816, № DP00001817, № DP00001818 від 26.05.2009р., № DP00001955, № DP00001956, № DP00001957 від 11.06.2009р., яка прийнята без заперечень особисто відповідачем, про що свідчить його підпис на вищезазначених накладних і цей факт не оспорюється ним.

Пунктом 6.1 договору сторони встановили, що покупець здійснює оплату кожної партії товару на умовах відстрочки платежу через 30 календарних днів з моменту поставки товару, незалежно від факту його реалізації, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

За приписом ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач здійснив часткову оплату отриманої продукції на суму 21 997 грн. 03 коп. і цей факт не оспорюється сторонами, тому за ним утворилась заборгованість у сумі 70 940 грн.29 коп.

Під час розгляду справи відповідачем за платіжними дорученням № 6 від 28.12.2009р та № @cs721824 від 25.01.2010р. перераховано позивачу 2000 грн. Іншіх доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять в собі.

Тому з огляду на приписи п.1-1 ст.80 ГПК України судом першої інстанції обгрунтовано припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 2 000 грн.00 коп. у звязку з відсутністю предмета спору.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 68 940,29 грн., а вимоги позивача в цій частині суд обгрунтовано визнав доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

Пунктом 7.3 договору встановлено, що у випадку прострочення оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оскільки факт прострочки платежу підтверджений матеріалами справи, позивачем нарахована пеня в розмірі 2 355 грн.10коп. за прострочення оплати товару з 12.06.2009 р. по 20.11.2009р. (з урахуванням здійснених оплат та кожною окремої накладної).

Розмір пені в сумі 2 355,10грн. не суперечить вимогам чинного законодавства, тому господарський суд обгрунтовано визнав вимоги позивача в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.3 договору у випадку прострочення оплати за поставлений товар, покупець сплачує постачальнику у відповідності зі ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення, а також зобов`язаний сплатити 5 % річних від суми заборгованості за користування коштами.

Позивачем припущено арифметичну помилку при розрахунку річних, тому належна до стягнення сума 5 % річних становить 1 503,02 грн., а не 1 512,25 грн., а з огляду на наведене суд першої інстанції позовні вимоги ТОВ ''Конте Україна'' в цій частині позову обгрунтовано задовольнив частково.

Посилання скаржника на те, що договір № 161п/09 від 30.04.2009р. є неукладеним, не може бути прийнято до уваги, оскільки цей факт не підтверджений матеріалами справи. Разом з тим, згідно наданих накладних, за якими відповідач особисто отримував товар, підставою його отримання є саме договір № 161п/09 від 30.04.2009р.

Заперечення відповідача про те, що частина видаткових накладних, які оформлювалися після 30.04.2009р., мали посилання на договір № КУ 608/17-1 від 17.08.2006 р. (№ DP- 00001433 від 05.05.2009 р. на суму 22 629,88 грн., № DP- 00001434 від 05.05.2009 р. на суму 14 642,87 грн.)- необгрунтовані, оскільки позивачем не предявлялись вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за вказаними накладними аа підставі договору № 161п/09 від 30.04.2009р.

З огляду на наведене, рішення господарського суду відповідає матеріалам справи, приписам чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 ГПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2010р. у справі № 9/158 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий А.М.М?ясищев

Судді: І.В. Алєєва

ОСОБА_5

Надіслано 5 примірників:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу

1-госп.суду

1-ДАГС