ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" липня 2010 р.Справа № 28/62-10-2238
За позовом Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради;

до відповідача ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2

про виселення та стягнення 16327,96грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 за дорученням;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ: позивач - Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд виселити ФОП ОСОБА_2 із нежитлового приміщення підвального поверху загальною площею 35 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 90, а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради заборгованість з орендної плати в розмірі 13 127,94 гривень, пені в сумі 911,09 гривень та заборгованість за фактичне користування обєктом оренди у розмірі 2288,93 гривень.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання., але у судове засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзиву на позов не надав.

Згідно п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. № 01-8/1228 та п.11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, та заслухавши пояснення представника позивача суд встановив:

18 серпня 2006 року між Приморському районною адміністрацією Одеської міської ради (Орендодавець) та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено договір №914/А/5 оренди нежитлового приміщення (надалі за текстом Договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення підвального поверху загальною площею 35 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса вул..Новосельського,90, строком до 08 квітня 2007 року.

Рішенням Одеської міської ради №56-V від 27 червня 2006 року було встановлено, що єдиним уповноваженим органом Одеської міської ради з питань виконання функцій орендодавця нежилих будівель, що знаходяться у комунальній власності є Представництво по управлінню комунальної власністю Одеської міської ради.

24 квітня 2007 року між Представництвом по управлінню комунальної власністю Одеської міської ради (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) було укладено додаткове погодження від 24 квітня 2007 року до договору оренди нежитлового приміщення від 18 серпня 2006 року №914/А/5, згідно якого строк дії договору продовжено до 23 жовтня 2007 року. Додатковим погодженням від 25 жовтня 2007 року до договору від 18 серпня 2006 року №914/А/5, строк дії договору продовжено до 24 квітня 2008 року. Додатковим погодженням від 8 липня 2008 року до договору від 18 серпня 2006 року №914/А/5, строк дії договору продовжено до 7 січня 2009 року. Додатковим погодженням від 10 грудня 2009 року до договору від 18 серпня 2006 року №914/А/5, строк дії договору продовжено до 10 червня 2009 року.

За умовами Договору, за орендоване приміщення Орендар зобовязався сплачувати орендну плату, що становила на перший місяць після підписання договору оренди 450,73 гривень, без урахування ПДВ та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначався шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Орендар зобовязався вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів господарської діяльності.

В порушення вимог п.п. 2.2, 2.4. Договору, Відповідачем за користування орендованим приміщенням орендна плата сплачувалась не в повному обсязі. Так станом на 16.03.2010 р. сума заборгованості Відповідача зі сплати оренди складала 13 470,68 гривень.

Відповідно до п. 5.1. за невиконання або неналежне виконання обов'язків за Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки у відповідності з чинним законодавством. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

Згідно п. 5.2. Договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Згідно розрахунку наданому Позивачем, за несвоєчасне внесення орендної плати, у відповідності до п.5.2 Договору, нарахована пеня у розмірі 845,73 гривень.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, Орендодавець має право відмовитися від договору та вимагати повернення обєкта оренди, а у разі відмови Орендодавця від договору оренди, Договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.

Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендну плату на протязі десяти місяців з 01.05.2009 р. по 20.03.2010 р., а з 21 березня 2010 року по 31 травня 2010 року взагалі не сплачував орендну плату за фактичне користування приміщенням, про що свідчить розрахунок заборгованості наданий Позивачем та не спростований Відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, Представництво 18.03.2010 р. надіслало на адресу відповідача повідомлення за № 01-15/235 в якому просить здійснити фактичну передачу нежитлового підвального приміщення загальною площею 35 кв.м., що розташована за адресою: місто Одеса вул..Новочельського, 90, співробітникам позивача та підписати акт прийому-передачі приміщення, також позивач просить сплатити заборгованість в сумі 13 470,68 гривень та пеню в сумі 845,73 гривни.

Відповідач на вказане повідомлення не відповів, заборгованість з орендної плати не сплатив.

Згідно наданого Позивачем розрахунку сума заборгованості з орендної плати складає 13 127,94 гривни та 911,09 гривень пені.

Відповідно до п. 4.7. Договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Згідно п. 4.10. у випадку припинення дії Договору, у зв'язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору. Орендар сплачує орендну плату по день підписання акта приймання-передачі приміщень.

Враховуючи порушення орендарем порядку внесення плати за користування орендованим приміщенням Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернулося з відповідним позовом до господарського суду Одеської області для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Стаття 41 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України гарантують право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приймаючи до уваги, що приміщення, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.5 ст.762, п.1 ст.530 Цивільного кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування приміщенням.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

В абзаці другому пункту 13 розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 25.05.2000р. №02-5/237 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про оренду державного та комунального майна зазначено, що підставою для розірвання договору може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобовязань, передбачених ст.18 Закону України „Про оренду держаного та комунального майна.

Відповідно до вимог ч.4 ст.291 Господарського кодексу України та вимог ст.785 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості наданого Позивачем та не спростованого Відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів закону та Договору, договірні зобовязання з своєчасної сплати орендних платежів не виконувались на протязі дванадцяти місяців внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати на суму 13 127,94 гривни, яку відповідачем до теперішнього часу не сплачено.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до приписів ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5.2 договору №914/А/5 оренди нежитлового приміщення від 18.08.2006 року відповідач за несвоєчасне внесення орендної плати повинен сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Так, Позивачем відповідно до наданого розрахунку нараховано пені на суму 911,09 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

За приписами ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про виселення відповідача з нежитлового приміщення підвального поверху загальною площею 35 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса вул..Новосельського, 90, а також стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в розмірі 13 127,94 гривни, пені в сумі 911,09 гривень та заборгованості за фактичне користування обєктом оренди у розмірі 2288,93 гривни підтвердженими матеріалами справи, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати по сплаті державного мита на суму 248,27 гривень та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу на суму 236 гривень.

Керуючись ст.ст. 32, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (65045, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) із нежитлового приміщення підвального поверху загальною площею 35,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса вул..Новосельського,90 на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, р/р 1909 МФО 828011 банк ГУДКУ в Одеській області, ).

3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (65045, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, р/р 1909 МФО 828011 банк ГУДКУ в Одеській області, ) заборгованість з орендної плати в сумі 13 127 ( тринадцять тисяч сто двадцять сім) гривень 94 копійки, пеню в сумі 911 (девятсот одинадцять) гривень 09 копійок, заборгованість за фактичне користування приміщенням у розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 93 копійки, витрати на оплату державного мита в сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 27 копійок, витрати на ІТЗ судового процессу в сумі 236 (двісті тридцять шість) гривень.

Рішення господарського суду набирає чинності в порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України.

Суддя Гуляк Г.І.