ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

05.07.10 № 09-07/709

Суддя Юлдашев О.О.

розглянувши матеріали

За позовом: Публічного акціонерного товариства МетаБанк (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 30)

до відповідача - 1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72151, Запорізька область, Приморський район, с. Борисівка, вул. Горького, 72)

до відповідача - 2: Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області

про виключення майна з акту опису й арешту.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство МетаБанк звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача-1), Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області (відповідач-2) про виключення майна з акту опису й арешту.

30.06.2010р. зазначена позовна заява передана судді Юлдашеву О.О.

Позовна заява підлягає поверненню в звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином субєктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно із п. 3, 3-1 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують:

...3) сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі;

...3-1) сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 4, 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

…4) не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі;...;

...10) не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. № 7-93 Про державне мито розмір державного мита з позовів немайнового характеру складає 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85, 00 грн.), розмір державного мита із позовних заяв майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102, 00 грн.) і не більше 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25 500, 00 грн.).

Як свідчать матеріали позовної заяви, позивачем у позовній заяві заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру - виключення майна з акту опису й арешту. Тобто розмір державного мита за даним позовом повинен становити 85, 00 грн.

Адже, позивачем при зверненні до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача-1), Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Запорізькій області (відповідач-2) про виключення майна з акту опису й арешту взагалі не надано доказів сплати державного мита і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, до позовної заяви № 50-1002/3725 від 29.06.2010р. додано лише копію довіреності № 10/10-138 від 02.03.2010р.

В п. 3.3 розяснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України значиться, що недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

На підставі викладеного позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Приймаючи судове рішення, господарський суд також враховує наступне.

За змістом Розділів VIII, IX ГПК України всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви та відомості є обовязковими для зазначення позивачем у позовній заяві, їх обовязковість встановлена законодавцем і не може залежати від бажання особи, що звертається до суду, можливості подальшого зясування цих відомостей судом після відкриття провадження у справі та під час підготовки справи до розгляду тощо.

Вказані норми носять імперативний характер і не підлягають ігноруванню стороною чи судом з посиланням на будь-які субєктивні висновки та обставини.

На підтвердження цього висновку свідчить і ст. 4-1 ГПК України, згідно якої господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 Закону України Про судоустрій, суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

Пунктом 3 статті 3 зазначеного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України Про судоустрій, усім субєктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до п. 3 ст. 6 зазначеного Закону, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року по справі № 1-2/2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права будь-якими не забороненими засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Право на судовий захист своїх прав не може бути обмежене. Субєкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Однак, наявність права на предявлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права.

Згідно ст. 61 ГПК України, питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 50-51, ч. 1 ст. 54, п. 3, 3-1 ч. 1 ст. 57, п. 4, 10 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї матеріали на 3 аркушах без розгляду.

Суддя О.О. Юлдашев