ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.06.10 № 23/481/08-АП-5/112/09-АП

суддя К.В. Проскуряков

За позовною заявою Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (69114, АДРЕСА_1)

до відповідача Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя (69114, м. Запоріжжя, вул. Гудименка, 10 - а)

про визнання нечинними податкових повідомлень рішень № /0 від 19.03.2008, № /1 від 21.04.2008, № /2 від 07.07.2008, № /3 від 23.09.2008

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність № 2238 від 13.10.2008

ОСОБА_3, довіреність № 6012 від 05.11.2009

Від відповідача ОСОБА_4, довіреність № 9668/10/10-010 від 11.11.2009

ОСОБА_5, довіреність № 3290/10/10-010 від 12.05.2010

СУТНІСТЬ СПОРУ:

16.10.2008 до господарського суду Субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 подано позов про визнання нечинними податкових повідомлень рішень № /0 від 19.03.2008, № /1 від 21.04.2008, № /2 від 07.07.2008, № /3 від 23.09.2008.

17.10.2008 відкрито провадження у адміністративній справі № 23/481/08-АП, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 19.11.2008. Ухвалою суду від 17.11.2008 розгляд справи перенесено на 01.12.2008. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 16.12.2008. Ухвалою суду від 16.12.2008 № 23/481/08-АП провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням по повязаній справі № 3/749/08-АП.

Розпорядженням в.о.голови господарського суду Запорізької області від 24.06.2009 за №590 матеріали справи № 23/481/08-АП передано на розгляд суді ОСОБА_6

Ухвалою суду від 24.06.2009 справу № 23/481/08-АП прийнято до свого провадження, відкрито провадження в адміністративній справі № 23/481/08-АП-5/112/09-АП, яке зупинено до набрання законної сили рішенням по повязаній справі № 3/749/08-АП.

17.05.2010 до господарського суду Запорізької області від Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення провадження по справі № 23/481/08-АП-5/112/09-АП у звязку з тим, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2009 скасована постанова господарського суду Запорізької області від 22.01.2009 у справі № 3/749/08-АП, задоволено вимоги СПД ОСОБА_1

Ухвалою суду від 26.05.2010 № 23/481/08-АП-5/112/09-АП провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 16.06.2010. У судовому засіданні було оголошено перерву до 24.06.2010. У судовому засіданні 24.06.2010 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства здійснюється звукозапис судового процесу за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наступних підстав: з 04.02.2008 по 21.02.2008 ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя було проведено виїзну планову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання субєктом господарської діяльності фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2007 відповідно до затвердженого плану перевірки. За результатами перевірки складено ОСОБА_5 № 102/172/НОМЕР_1 від 28.02.2008, яким встановлено порушення ст. 5 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, відповідно до якого у звязку з перевищенням граничного рівня 500 000, 00 грн. у 2005, самостійно повинен був перейти на загальну систему оподаткування, але фактично приватний підприємець здійснював діяльність на умовах придбання свідоцтва платника єдиного податку. Також, актом встановлено порушення п. 2.3.1. ст. 2, п. 4.1. ст. 4, п. 6.1. ст. 6, п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7, п. 9.1., п. 9.4. ст. 9, п. 10.1. ст. 10 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97 від 03.04.1997, а саме: СПД ФО ОСОБА_1 не нараховано, не сплачено, не перераховано до бюджету податку на додану вартість за 2006 137 009, 38 грн. і за 9 місяців 2007 248 070, 44 грн. (2007), в звязку з чим визначено суму податкового зобовязання у розмірі 385 079, 82 грн. і штрафних санкцій у сумі 196 109, 91 грн. На підставі ОСОБА_5 перевірки було прийнято податкове повідомлення рішення № /0 від 19.03.2008 про донарахування СПД ОСОБА_1 податку на додану вартість у сумі 385 079, 82 грн. і штрафних санкцій у сумі 196 109, 91 грн. Позивачем було оскаржено зазначене податкове повідомлення рішення в звязку з чим прийнято (виставлено) податкове повідомлення рішення № /1 від 21.04.2008, потім податкове повідомлення рішення № /2 від 07.07.2008 та податкове повідомлення рішення № /3 від 23.09.2008. Позивач не погоджується із зазначеним податковими повідомленнями рішеннями, оскільки: положеннями ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000, 00 грн. виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Позивач надає послуги іншим субєктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок субєкта якого він представляє шляхом укладання договорів комісії про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів, укладених між комітентами та СПД ФО ОСОБА_1 Відповідно до даних договорів позивач зобовязався за дорученням комітенту, діючи в інтересах і за рахунок комітенту здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування вантажів. Комітент на підставі рахунків комісіонера здійснював 100 % передоплату вартості транспортно-експедиційного обслуговування вантажів. Відповідно до умов договорів комісії, що укладались позивачем, загальна вартість транспортно-експедиційних послуг, у т.ч. вартість залізнично-дорожнього тарифу, визначалась на підставі підтверджуючих документів, а залишкова сума була комісійною винагородою. Таким чином, при надходженні на розрахунковий рахунок платника єдиного податку грошових коштів згідно договору комісії транспортно-експедиційного обслуговування до обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) включається сума грошових коштів, яку субєкт отримав в якості комісійної винагороди (плати) за виконані зобовязання. Грошові кошти, які надходять на розрахунковий рахунок комісіонера від комітента для оплати третім особам, для вчинення від імені третіх осіб певних дій хоча і проходять через рахунок комісіонера, але у власність до нього не переходять на будь-якій стадії виконання операції. Сума транзитних коштів (залізничнодороні витрати), що підлягає перерахуванню третім особам, до складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не повинна включатися та відповідно оподатковуватись єдиним податком. Крім того, відповідно до листа ДПА України № 14724/7/15-1317 від 07.11.2000, якщо кошти, які надходять на розрахунковий рахунок платників єдиного податку є транзитними і ці платники не мають права власності на такі кошти, то при визначенні суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) для нарахування єдиного податку ці кошти не включаються до бази оподаткування.

Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з наступних підстав: в ході перевірки встановлено порушення вимог п. 2.3.1. ст. 2, п. 4.1. ст. 4, п. 6.1. ст. 6, п. п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7, п. 9.1., п. 9.4. ст. 9, п. 10.1. ст. 10 Закону України Про ПДВ № 168/97-ВР від 03.04.1997, приватним підприємцем не нараховано, не сплачено, не перераховано до бюджету податку на додану вартість за 2006 9 місяців 2007 в сумі 385 079, 82 грн., а саме: 2006 137 009, 38 грн., 2007 248 070, 44 грн. За результатами перевірки згідно із податковими повідомленнями-рішеннями від 19.03.2008 № /0, від 21.04.2008 № /1, від 07.07.2008 №/2 та від 23.09.2008 № /3 позивачу донараховано 385 079, 82 грн. податку на додану вартість та 196 109, 91 грн. штрафних санкцій.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

встановив:

На підставі направлень на перевірку від 04.02.2008 № 310076, № 310076/1 відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні та плана-графіку проведення документальних перевірок субєктів господарювання (розпорядження від 22.01.2008 № 6-р) проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання субєктом господарської діяльності фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового, іншого законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2007 та валютного законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2007 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку № 1 до акта.

СПД ФО ОСОБА_1 повідомлен про проведення планової виїзної перевірки повідомленням від 22.01.2008 № 1285/10/17-113, яке отримано особисто 24.01.2008.

Перевірка проведена з відома та в присутності ОСОБА_1

В журналі реєстрації перевірок вчинено запис про проведення перевірки за № 1.

Перевірка проводилась з 04.02.2008 по 21.02.2008 (перевірку продовжено згідно наказу № 71 від 14.02.2008).

З 01.01.2006 приватний підприємець ОСОБА_1 у звязку з перевищенням граничного рівня 500 000, 00 грн. в 2005 самостійно повинен перейти на загальну систему оподаткування. Але фактично приватний підприємець здійснював діяльність на умовах придбання свідоцтва платника єдиного податку, чим порушено вимоги ст. 5 Указа Президента України від 03.07.1998 № 727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва.

В ході перевірки було встановлено, що приватним підприємцем в обсяг виручки включались суми комісійної винагороди, а не фактично отриману виручку від замовника на розрахунковий рахунок. Згідно абз. 4 п. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727 Про спрощену систему опподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або в касу за здійснення операції з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з документами, наданими до перевірки, встановлено, що фактичний вид діяльності підприємця транспортно-експедиційне обслуговування з перевезення вантажів замовника.

Згідно договорів комісії про транспортно-експедиторське обслуговування вантажів з замовниками СПД ОСОБА_1 здійснює за рахунок підприємств (замовників) транспортно-експедиторське обслуговування вантажів.

Перелік вищевказаних договорів комісії з підприємствами у додатку № 10 до першого примірника акту та договір № ПР/ДН 3-06-04/04/НЮ 94 п Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги з додатку № 8 до першого примірника акту.

Перевіркою встановлено, що згідно первинним банківським документам на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_1 від замовників надійшла сума 685 047, 58 грн. (без ПДВ) за період з 01.01.2006 по 31.12.2006 та сума 1 240 352, 24 грн. (без ПДВ) за період з 01.01.2007 по 31.12.2007.

Декларації про доходи, одержані протягом звітного року приватним підприємцем не надавались. Чим порушено п. 4. ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян № 13-92 від 26.12.1992, п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

В період перевірки позивач не був платником податку на додану вартість, декларації на додану варість до ДПІ не подавались, податок не нараховувася, не сплачувався, не перераховувався.

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено заниження податку на додану варстість за 2006 9 місяців 2007 на суму 385 079, 82 грн., а саме: 2006 137 009, 38 грн. та 2007 248 070, 44 грн.

Таким чином, приватним підприємцем не нараховано, не сплачено, не перераховано податку на додану вартість за 2006 9 місяців 2007 в сумі 320 899, 91 грн.

За результатами перевірки складено ОСОБА_5 від 28.02.2008 № 102/172/НОМЕР_1 Про результати виїзної планової документальної перевірки субєкта господарської діяльності фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2007.

Позивачем було надано заперечення до акту перевірки від 12.03.2008.

На підставі зазначено акту ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя було прийнято податкове повідомлення рішення № /0 від 19ю03.2008 про донарахування СПД ФО ОСОБА_1 податку на додану вартість у сумі 385 079, 82 грн. та штрафних санкцій у сумі 196 109, 91 грн.

03.04.2008 позивачем було подано скаргу до ДПІУ Хортицькому раойні м. Запоріжжя на податкове повідомлення рішення № /0 від 19.03.2008.

21.04.2008 рішенням ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя № 7087/10/23-012 про результати розгляду первинної скарги податкове повідомлення рішення № /0 від 19.03.2008 залишено без змін, скарга без задоволення та виставлено нове податкове повідомлення рішення № /1 від 21.04.2008 на суму податкового зобовязання у розмірі 385 079, 82 грн.

30.04.2008 було подано повторну скаргу до ДПА у Запорізькій області на податкове повідомлення рішення № /0 від 19.03.2008 та податкове повідомлення - рішення № /1 від 21.04.2008.

Рішенням ДПА у Запорізькій області № 199/14/25-020 від 17.05.2008 продовжено строк розгляду повторної скарги ПП ОСОБА_1 до 05.07.2008.

27.06.2008 рішенням ДПА у Запорізькій області № 260/14/25-020 про результати розгляду повторної скарги скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя № /0 від 19.03.2008 в частині штрафних санкцій застосованих з посиланням на п.п. 17.1.3 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами за заниження податкових зобовязань по податку на додану вартість за період з 01.01.2006 по 30.09.2007 на 385 079, 82 грн. та в зазначеній частині рішення ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя від 21.04.2008 № 7087/10/23-112 про результати розгляду первинної скарги, а в нішій частині зазначені податкові повідомлення - рішення та рішення залишені без змін.

07.07.2008 ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення рішення № /2 на суму податкового зобовязання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 385 079, 82 грн. і штрафних санкцій у сумі 196 109, 91 грн.

16.07.2008 позивачем було подано повторну скаргу до ДПА України на податкові повідомлення - рішення № /0 від 19.03.2008, № /1 від 21.04.2008 та № /2 від 07.07.2008.

Рішенням ДПА України № 5769/0/25-0315 від 01.08.2008 продовжено строк розгляду повторної скарги до 19.09.2008.

18.09.2008 рішенням ДПА України № 8545/0/25-0315 про результати розгляду повторної скарги залишено без змін подакове повідомлення - рішення № /0 від 19.03.2008, повторна скарга ПП ОСОБА_1 без задоволення, а також ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя виставлено податкове повідомлення - рішення № /3 від 23.09.2008 на суму податковго зобовязання у розмірі 385 079, 82 грн. і штрафних санкцій у сумі 196 109, 91 грн.

Не погоджуючись з прийнятим спірним рішенням позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності, вважаю, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»№ 727/98 від 03.07.1998 у разі порушення вимог, встановлених п. 1, платник податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, і обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

З 01.01.2006 приватний підприємець ОСОБА_1 у звязку з перевищенням граничного рівня 500 000, 00 грн. в 2005 самостійно повинен перейти на загальну систему оподаткування. Але фактично приватний підприємець здійснював діяльність на умовах придбання свідоцтва платника єдиного податку.

Згідно ст. 1011 ЦК України, за договором коміcії, одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст. 1018 Цивільного кодексу України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Комісіонер має право відраховувати належні йому за договором суми з усіх грошових коштів, що надійшли до нього для комітента, якщо інші кредитори комітента не мають переважного перед ним права на задоволення своїх вимог із грошових коштів, що належать комітентові ( ст. 1020 ЦК України).

Зміст господарської діяльності позивача полягає у надані посередницьких послуг Комітенту, при цьому надані послуги оплачувались у розмірі комісійної винагороди.

В п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»№ 727/98 від 03.07.1998 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000, 00 гривень. При цьому виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

При визначенні граничної суми виручки, в межах якої застосовується спрощена система оподаткування, обліку і звітності, до уваги приймається власна виручка самого суб'єкта малого підприємництва - кошти, отримані підприємцем у власність.

ОСОБА_7 (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999, визначають виручку від реалізації продукції як дохід суб'єкта підприємницької діяльності. Згідно п.п. 6.2 п. 6 вказаного ОСОБА_7, не визнається доходом (виручкою) сума надходжень за договорами комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, тощо.

Отже, законодавчо не передбачено включення до виручки (чи для визначення граничного обсягу виручки, чи з метою оподаткування) «транзитних коштів», які хоча і надходять на розрахунковий рахунок відповідно до умов посередницьких договорів, але не є коштами підприємця і ні на якій стадії не переходять у його власність, а підлягають обов'язковому перерахуванню третій особі.

У разі надходження на розрахунковий рахунок платника єдиного податку коштів згідно договору комісії, до обсягу .виручки від реалізації послуг включається сума коштів, яку підприємець одержав як комісійну винагороду (плату) за виконані зобов'язання. Сума транзитних коштів (залізничнодорожні витрати), що підлягає перерахуванню третім особам, до складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не повинна включатися та, відповідно, оподатковуватись єдиним податком чи впливати на визначення граничного рівня.

Обсяг виручки позивача, визначеної виходячи з розміру його винагороди, отриманий за період, охоплений перевіркою, не перевищив 500 000, 00 грн. за 2006 та 9 місяців 2007, тому висновки відповідача про порушення позивачем п.1 Указу Президента України № 727/98 не відповідають вимогам законодавста.

Крім того, як свідчить надана до суду постанова господарського суду Запорізької області по справі № 3/749/08-АП від 22.01.2009 (за позовом СПД ФО Олійника ОСОБА_8 до відповідача ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання нечинними податкові повідомлення рішення № /0 від 19.03.2008, № /1 від 21.04.2008, № /2 від 07.07.2008 та № /3 від 23.09.2008, якими визначено податкове зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 78 603, 57 грн.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2009 апеляційна скарга СПД ФО Олійника ОСОБА_8 задоволена, постанова господарського суду Запорізької області від 22.01.2009 по справі № 3/749/08-АП скасовано.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду має для суду приюдиційне значення, оскільки вказаним судовим рішенням підтверджено, що позивач у перевіряємому періоді правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності, був платником єдиного податку і сплачував необхідні суми податку до бюджету.

Враховуючи вище викладене, вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати в частині судового збору підлягають поверненню позивачу за рахунок Державного бюджету відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163, 167, розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення від 19.03.2008 № /0, від 21.04.2008 № /1, від 07.07.2008 №/2 та від 23.09.2008 № /3 Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (69114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 3 (три) грн. 40 коп. Видати виконавчий документ в порядку ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя господарського суду Запорізької області ОСОБА_6

Відповідно до ст. ст. 168, 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі з дня складання у повному обсязі.

Постанова оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 167 КАС України 14.07.2010.