ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
14.04.10 Справа № 135
Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В., Кузя В.Л., розглянувши апеляційну cкаргу Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції № 331 від 05.02.2010 року (вх. № 105 від 17.02.2010 року)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135
за скаргою Товариства з обсмеженою відповідальністю «Уніплит», смт.Вигода Долинського району Івано-Франківської області від 24.12.2009 року
про визнання неправомірними дій Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в межах суми 1398975,48 грн., скасування даної постанови та визнання неправомірними дій Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо ненадання строку на добровільне виконання виконавчих документів.
За участю представника виконавчої служби З.М.Григоського. Представнику роз»яснено права та обов»язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.
Встановив, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135 задоволено скаргу Товариства з обсмеженою відповідальністю «Уніплит»: визнано неправомірними дій Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в межах суми 1398975,48 грн. та скасувано дану постанову та визнано неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо ненадання скаржнику строку на добровільне виконання виконавчих документів.
Не погоджуючись з даною ухвалою місцевого господарського суду, Відділ державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції (надалі ВДВС, державна виконавча служба) оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі № 331 від 05.02.2010 року (вх. № 105 від 17.02.2010 року) апелянт вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необгрунтованою, а тому просить її скасувати та визнати його дії законними. В обгрунтування зазначених вимог, позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що в поданій ТОВ «Уніплит»скарзі оскаржено до господарського суду дії щодо виконання й ухвал Долинського районного суду Івано-Фраківської області, і судом розглянуто скаргу й в цій частині, що не відповідає нормам ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 121-2 ГПК України. Також апелянт посилається на те, що подана ТОВ «Уніплит»скарга від 24.12.2009 року подана у формі позовної заяви за позовом ТОВ «Уніплит»до Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції, що не відповідає вимогам ГПК України. Окрім цього, зазначає скаржник, скаргу розглянуто за його відсутності, оскільки ВДВС було повідомлено про судовий розгляд скарги лише в день її слухання. Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив доводів ТОВ «Уніплит»щодо неотримання постанов про відкриття виконавчих проваджень та добровільного виконання скаржником судових рішень, переданих на примусове виконання до ВДВС Волинського РУЮ.
Товариство з обсмеженою відповідальністю «Уніплит»(надалі ТОВ) вимог ухвал суду не виконало, явку представника в судове засідання жодного разу не забезпечило, хоча судом двічі відкладався розгляд апеляційної скарги для забезпечення права позивача на участь в судовому засіданні та виконання вимог суду. Апеляційний суд, враховуючи повідомлення ТОВ «Уніплит»належним чином про час та місце розгляду справи, необов»язковість його явки в судове засідання, вважає, що ним забезпечено право позивача на судовий захист, та є можливим розгляд справи без участі його представника, та прийняття в даному судовому засіданні постанови суду за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, а подане ТОВ «Уніплит»клопотання (факсокопія, вх. № 444 від 14.04.2010 року) відповідно слід відхилити, як необґрунтоване, та таке, що в порушення нори ч. 3 ст. 22 ГПК України спрямоване на недобросовісне користування заявником скарги своїми процесуальними правами, та, враховуючи не з»явлення представника Товариства жодного разу в судове засідання, фактично спрямоване на затягування апеляційного провадження по перегляду ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135.
Від повідомлених Відділом державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції на вимогу ухвали суду від 10.03.2010 року, стягувачів по вказаних в оскаржуваній постанові від 14.12.2009 року наказах, письмових пояснень не надходило. В той же час, апелянтом подано суду копії листів стягувачів про стан розрахунків ТОВ «Уніплит»з ними по рішеннях господарського суду (додатки до клопотання від 30.03.2010 року).
Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши подані матеріали, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
18.01.2010 року ТОВ «Уніплит»подано в господарський суд Івано-Франківської області скаргу від 24.12.2009 року. Як вбачається зі змісту даної скарги, ТОВ «Уніплит»просить в порядку ст.ст. 1, 121-2 ГПК України визнати дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в межах суми 1398975,48 грн. неправомірними й скасувати дану постанову, а також визнати неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо ненадання скаржнику строку на добровільне виконання виконавчих документів, вказаних в постанові від 14.12.2009 року.
Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2010 року скаргу ТОВ «Уніплит»прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.01.2010 року на 10 год. 00 хв. Оскаржуваною ухвалою від 22.01.2010 року скаргу ТОВ «Уніплит»було задоволено повністю.
Однак, апеляціний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.
Так, задовільняючи скаргу ТОВ «Уніплит», господарським судом Івано-Фраківської області було порушено та неправильно застосовано норми ст. 121-2 ГПК України та ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Відповідно до ч. 2 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження»Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Скарги по виконанню інших рішень подаються до суду за місцем знаходження відповідного органу державної виконавчої служби, крім скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, які подаються до апеляційного суду за місцем знаходження відповідного органу державної виконавчої служби.
Таким чином, приймаючи до розгляду скаргу ТОВ «Уніплит»та повністю її задовольняючи, судом першої інстанції не було враховано, що в оскаржуваній постанові від 14.12.2009 року, накладено арешт на майно не лише по виконанню наказів господарського суду, але й ухвал Долинського районного суду Івано-Франківської області, оскарження дій державної виконавчої служби по виконанню яких здійснюється в порядку розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України.
За наведеного, враховуючи відсутність в господарського суду повноважень щодо розгляду скарг на дії державної виконавчої служби по виконанню судових рішень, прийнятих в порядку Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи норму ст. 121-2 ГПК України, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135 слід скасувати та відмовити в прийняті скарги ТОВ «Уніплит»на дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо прийняття постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в частині виконання ухвал Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2009 року та від 08.12.2009 року та відповідно й щодо ненадання строку на добровільне виконання вказаних ухвал загального суду.
Щодо скарги ТОВ «Уніплит»в частині оскарження дій Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо прийняття постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в частині виконання наказів господарського суду Івано-Франківської області № 3920 від 22.06.2009року, № 2710 від 13.05.2009року, № 4641 від 15.07.2009року, № 3965 від 22.06.2009року, № 1993 від 13.04.2009року, № 3919 від 22.06.2009року, № 3964 від 22.06.2009 року, № 3628 від 04.09.2009року, № 5524 від 02.09.2009року, № 3627 від 15.06.2009року, № 3966 від 22.06.2009року, № 3918 від 22.06.2009року, № 58б3 від 22.09.2009року, № 6190 від 21.09.2009 року, № 5408 від 31.08.2009 року, № 4543 від 20.07.2009 року, № 3864 від 19.06.2009 року,; № 2925 від 19.05.2009 року, та відповідно й щодо ненадання строку на добровільне виконання вказаних наказів господарського суду, то вона розглянута судом першої інстанції з порушенням та неправильним застосуванням норм як процесуального, так і матеріального права.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 121 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.
В даному випадку, як вбачається з матеріалів провадження по розгляду скарги ТОВ «Уніплит»від 24.12.2009 року, зазначена скарга подана фактично у формі позовної заяви за позовом ТОВ «Уніплит»до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції, а не в порядку подання скарги у справах, по яких видані накази, які перебувають на виконанні даної державної виконавчої служби. Суд першої інстанції приймаючи до розгляду таку скаргу ТОВ «Уніплит», в порушення ст. 121-2 ГПК України не повідомив про час і місце її розгляду стягувачів по вказаних в оскаржуваній постанові від 14.12.2009 року наказах господарського суду Івано-Франківської області. Окрім цього, на думку колегії суддів апеляційного суду, не було також належним чином повідомлено про час та місце розгляду скарги й Відділ державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції. Як вбачається з ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2010 року № 135 розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 22.01.2010 року на 10 год. 00 хв. Зі звороту даної ухвали вбачається, що один примірник вказаної ухвали суду від 20.01.2010 року отримав для вручення наручно ВДВС Долинського районного управління юстиції, - ОСОБА_1. Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності у нього повноважень на представництво ТОВ «Уніплит». Як вбачається з клопотання ВДВС Долинського районного управління юстиції від 25.01.2010 року № 125 (а.с. 60), апеляційної скарги та доданої до неї копію ухвали від 20.01.2010 року № 135, згадана державна виконавча служба отримала копії ухвали суду від 20.01.2010 року № 135, лише в день самого судового засідання, що з об»єктивних причин позбавило її можливості з»явитись в судове засідання. Судом першої інстанції, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали від 22.01.2010 року, зазначено про належність повідомлення ВДВС Долинського районного управління юстиції про час та місце розгляду скарги, однак в матеріалах провадження відсутні такі докази повідомлення. Окрім цього, судом не з»ясовано причин неявки представника державної виконавчої служби в судове засідання, та було винесено ухвалу про задоволення скарги за відсутності представника суб»єкта оскарження, наслідком чого стало неналежність з»ясування судом першої інстанції обставин щодо прийняття ВДВС Долинського районного управління юстиції оскаржуваної постанови від 14.12.2009 року.
За вказаних обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала в порушення вимог ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, винесена судом першої інстанції без належного повідомлення органу державної виконавчої служби, стягувачів по виконавчих документах, шо відповідно з п. 1 ч. 3 ст. 104 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135.
За наслідками скасування, враховуючи норми ст.ст. 101, 103, 106, 121-2 ГПК України, суд апеляційної інстанції, розглянувши скаргу ТОВ «Уніплит»в частині виконання рішень господарських судів, по суті, вважає, що відсутні підстави для її задоволення.
Так, суд першої інстанції задовольняючи скаргу, зробив висновок про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови заборгованість перед стягувачами, зазначеними в постанові про арешт від 14.12.2009 року, є повністю погашеною, що підтверджується бухгалтерською довідкою боржника № 3541 від 23.12.2009 року та карткою особового рахунку страхувальника. Однак, такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи.
Зокрема, судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 34, 43 ГПК України було взято до уваги як належні та допустимі докази виконання боржником на користь стягувачів по наказах господарських судів, вказаних в постанові від 14.12.2009 року, картку особового рахунку страхувальника, яка не стосується погашення боргу перед вказаними стягувачами. З довідки ТОВ «Уніплит»від 23.12.2010 року (а.с. 30) вбачається лише часткове погашення присуджених коштів по деяких зі стягувачів, вказаних в постанові державної виконавчої служби від 14.12.2009 року. Факт наявності часткової заборгованості ТОВ «Уніплит»по рішеннях господарського суду Івано-Франківської області перед вказаними в постанові державної виконавчої служби від 14.12.2009 року стягувачами, на день винесення згаданої постанови, підтверджується й довідкою ВДВС Долинського районного управління юстиції від 30.03.2010 року № 1240 (а.с. 90-93) та листами стягувачів: ДП «Олевське лісове господарство»від 04.12.2009 року (а.с 96), ДП «Холминське лісове господарство»від 07.12.2009 року(а.с. 98), ТОВ «Камаз-транс-сервіс»від 17.09.2009 року (а.с. 100), ДП «Новоград-Волинське ДЛМГ»(а.с. 103), ТОВ «СВ Альтера-Львів»від 04.09.2009 року(а.с. 106).
Скаржником - ТОВ «Уніплит»відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України не подано апеляційному суду належних та допустимих доказів відсутності заборгованості перед вказаними в постанові державної виконавчої служби від 14.12.2009 року стягувачами, на день винесення згаданої постанови.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 115, 116 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими для виконання на всій території України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавчу службу»правову основу діяльності державної виконавчої служби
становлять Конституція України, цей ОСОБА_2, інші
закони та підзаконні нормативно-правові акти, що прийняті на їх
виконання. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають обовязкову виконанню, передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
В абз. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.
Згідно з ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»(ч.ч. 1-5, 8) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.
Статтею 55 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту, при цьому арешт може бути накладений лише у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.
Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем ВДВС Волинського районного управління юстиції - ОСОБА_2, в межах норм ст.ст. 5, 50, 55 Закону «Про виконавче провадження»вживались заходи щодо виконання наказів господарського суду Івано-Франківської області № 3920 від 22.06.2009року, № 2710 від 13.05.2009року, № 4641 від 15.07.2009року, № 3965 від 22.06.2009року, № 1993 від 13.04.2009року, № 3919 від 22.06.2009року, № 3964 від 22.06.2009 року, № 3628 від 04.09.2009року, № 5524 від 02.09.2009року, № 3627 від 15.06.2009року, № 3966 від 22.06.2009року, № 3918 від 22.06.2009року, № 58б3 від 22.09.2009року, № 6190 від 21.09.2009 року, № 5408 від 31.08.2009 року, № 4543 від 20.07.2009 року, № 3864 від 19.06.2009 року,; № 2925 від 19.05.2009 року, способом і порядком, визначеними рішеннями згаданого суду, на виконання яких видані вказані накази, зокрема й шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника в межах присуджених сум, з врахуванням фактичного їх погашення.
Таким чином, на думку Львівського апеляційного господарського суду, дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в частині виконання наказів господарських судів, в межах суми боргу на день її винесення, є правомірними, а згадана постанова в цій частині законною, оскільки винесена в межах законодавства України та повноважень наданих державному виконавцю згідно ст.ст. 5, 50, 55 Закону України Про виконавче провадження, не порушує прав боржника, оскільки такий арешт накладено в межах присуджених сум, з врахуванням фактичного їх погашення, і не позбавляє його як власника коштів на даному рахунку здійснювати правомочності власника в решті коштів, окрім арештованих, та сприяє повному та безумовному виконанню ним згідно ст. 124 Конституції України рішень господарського суду Івано-Фраківської області, на виконання яких видані вказані вище накази суду, а тому відсутні підстави для її скасування.
Щодо доводів ТОВ «Уніплит»в скарзі від 24.12.2010 року, з якими погодився й Господарський суд Івано-Фраківської області в оскарженій ухвалі від 22.01.2010 року про те, що йому не забезпечено гарантоване ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»право боржника на добровільне виконання рішення суду, так як ВДВС Долинського РУЮ не було направлено йому постанови про відкриття виконавчих проваджень по виконанню вказаних в постанові від 14.12.2009 року наказів господарського суду Івано-Фраківської області, то апеляційний суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами а ґрунтуються лише на твердженнях самого скаржника.
Як вбачається з поданих апелянтом копій постанов про відкриття виконавчого провадження та реєстрів вихідної кореспонденції і фінансових чеків (а.с. 94-125), згадані постанови були відправлені простою кореспонденцією ТОВ «Уніплит», що відповідає вимогам ч.ч. 2, 5 ст. 24, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім цього, як вбачається з листів стягувачів на запити державної виконавчої служби, в яких ті повідомляли про стан розрахунків із ним боржника по виконавчих документах, нею вживалось заходів щодо перевірки повідомлення боржника про порушені виконавчі провадження, стан виконання ним виконавчих документів відповідно до ст.ст. 5, 30 Закону України «Про виконавче провадження».
Також слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України боржник зобов»язаний виконувати рішення судів, що набрали законної сили, в добровільному порядку, не дочекаючись їх передачі на примусове виконання.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду, державною виконавчою службою було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження»щодо порядку відкриття виконавчих проваджень, надсилання постанов про їх відкриття, та як наслідок, забезпечено право боржника ТОВ «Уніплит»на добровільне виконання рішень господарського суду Івано-Франківської області, а тому його скарга від 24.12.2009 року в частині визнання неправомірними дій Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо ненадання строку на добровільне виконання виконавчих документів, - не підлягає до задоволення.
Виходячи з вищенаведеного, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про скасування ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135, та про відмову в прийняті скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит»від 24.12.2009 року на дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо прийняття постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в частині виконання ухвал Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2009 року та від 08.12.2009 року та відповідно й щодо не надання строку на добровільне виконання вказаних ухвал загального суду, та про відмову в задоволенні решти вимог скарги що стосуються рішень господарського суду Івано-Франківської області.
Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 ГПК України,
П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 22.01.2010 року № 135 скасувати.
3. Відмовити в прийняті скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит»від 24.12.2009 року на дії Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо прийняття постанови від 14.12.2009 року про арешт коштів в частині виконання ухвал Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2009 року та від 08.12.2009 року та відповідно й щодо не надання строку на добровільне виконання вказаних ухвал загального суду, а в решті вимог - в задоволенні скарги відмовити.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки передбачені статтями 109-110 ГПК України.
5. Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.
Головуючий-суддя Городечна М.І.
Судді Юркeвич М.В.