Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2010 р. Справа № 62/198-09

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Токар М.В.*, судді Івакіна В.О. , Ільїн О.В.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (довіреності у справі)

відповідача - ОСОБА_5 (довіреність у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу позивача (вх. № 921 Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2010 р. по справі № 62/198-09

за позовом Відкритого акціонерного товариства Запорізького металургійного комбінату Запоріжсталь, м. Запоріжжя

до Статутного територіального галузевого обєднання Південна залізниця м. Харків

про стягнення 258 331,58 грн., -

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.03.2010 р. по справі №62/198-08 (суддя Суярко Т.Д.) клопотання відповідача про витребування доказів відхилено. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з СТГО "Південна залізниця" на користь ВАТ Запорізького металургійного комбінату "Запоріжсталь" 4818,02 грн. пені, 48,18 грн. державного мита та 4,40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з ВАТ Запорізького металургійного комбінату "Запоріжсталь" на користь державного бюджету України 68,56 грн. державного мита. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, ВАТ Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення прийнято з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. В додаткових поясненнях щодо неможливості направлення 50 вагонів позивач зазначає, що така ситуація виникла в звязку із затримкою у виконанні ремонтів попередніх партій вагонів, оскільки для відправки наступної партії вагонів в ремонт відповідно до п. 1.4 договору, повинен бути факт підтвердження виконання робіт попередньої партії вагонів. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2010 р. по справі № 62/198-08 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач, СТГО "Південна залізниця", у відзиві на апеляційну скаргу позивача, зазначає, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2010 р. по справі № 62/198-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В додаткових поясненнях відповідач зазначає, що умовами договору П/В-091155/НЮ від 27.07.2009 р. укладеного між ВАТ Запорізького металургійного комбінату Запоріжсталь та СТГО Південна залізниця, в особі вагонного вантажного депо Харків-Сортувальний не передбачено чіткого часу для початку виконання деповського ремонту вагонів виконавцем, але чітко зазначено термін подачі вагонів у ремонт замовником. Отже, своєчасність проведення деповського ремонту вагонів залізницею з замовником у ремонт в строки та на умовах, передбачених договором.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

13.07.2009 р. СТГО "Південна залізниця" (виконавець) та ВАТ "Запоріжсталь" (замовник) укладено договір №20/2009/918.

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати деповський ремонт 550 піввагонів моделі 12-783 власності замовника.

Умовами договору (з урахуванням протоколу розбіжностей від 13.07.2009 р. т.1 а.с.23) сторони погодили, що деповський ремонт вагону виконується у перебігу 5-ти діб по 10 вагонів з дня надходження грошових коштів у розмірі 50% вартості робіт на поточний рахунок виконавця та надходження вагонів на територію виконавця.

Згідно протоколу погодження договірної ціни, вартість деповського ремонту піввагона визначена сторонами у розмірі 9011,36грн. (разом з ПДВ), остаточний розрахунок повинен здійснюватися відповідно до фактично понесених затрат (т. 1 а.с.20).

Згідно Специфікації у 2009р. встановлювалася така кількість подачі вагонів у ремонт: липень - 35; серпень - 86; вересень - 35; листопад -40; грудень - 75.

Договір від 13.07.2009 р. № 20/2009/918, протокол погодження договірної ціни та специфікація підписані сторонами по договору та скріплені печатками підприємств.

Тобто вказаним договором сторони визначили всі його істотні умови.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Отже, між СТГО Південна залізниця та ВАТ Запорізького металургійного комбінату Запоріжсталь виникли договірні зобовязання за договором № 20/2009/918 від 13.07.2009 р. по проведенню деповського ремонту 550 піввагонів моделі 12-783.

Договір № 20/2009/918 від 13.07.2009 р. у встановленому порядку не змінений, не розірваний та є чинним.

Пунктом 4.1 договору № 20/2009/918 від 13.07.2009 р. сторони погодили, що розрахунки за цим договором проводяться шляхом перерахування 100% попередньої оплати від вартості виконуємих робіт на підставі рахунку виконавця (на кожну партію відправлених вагонів).

На виконання п. 4.1 договору, 09.09.2009р. та 11.09.2009 р. позивачем було перераховано відповідачеві 81102,38грн. у якості передоплати за деповський ремонт 18 вагонів, що підтверджується документами системи Клієнт-банк (т.2 а. с. 131).

Як свідчать квитанції про приймання вантажу (т. 2а.с. 19-21) та накладні №46179806 та №46181687 (т. 2 а.с.70), 18.08.2009р. та 27.08.2009р. зі станції Запорожье-Левое було відправлено вагони №№56937089, 56937105, 56937147, 56937154, 56937253, 56937402, 56937477, 56937501, 56937535, 56937469, 56937170, 56937204, 56937311, 56937337, 56937345, 56937485, 56937568, 56937584, 56937618, 56937659.

Оформлення видачі вказаного вантажу (вагони на власних осях), згідно штемпелів на накладних №46179806 та №46181687 здійснено 20.08.2009р. та 31.08.2009р. на станції Лозова півд. (т. 2 арк.с.70).

Відповідно до п 1.5. договору № 20/2009/918 від 13.07.2009 р. деповський ремонт виконується на території вагонного вантажного депо Харків-Сортувальний Південної залізниці.

24.07.2009р. позивачу факсограмою направлено повідомлення за вих.№80-9-1535, яким відповідач погоджував прийняття 75 вагонів (серед яких і 18 спірних вагонів) та просив їх направляти на станцію Лозова Півд. ( т. 2 а. с. 128).

Тобто, позивачем дотримано умови договору щодо надходження спірних вагонів на місце виконання зобов'язань на станцію Лозова Півд.

Проте, з матеріалів справи вбачається порушення відповідачем умов договору щодо проведення деповського ремонту у перебігу 5-ти діб по 10 вагонів з дня отримання передоплати та вагонів.

Згідно ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У п.1.4. договору № 20/2009/918 від 13.07.2009 р. сторони визначили події, з настанням яких пов'язали початок перебігу строку для виконання деповського ремонту - з дня надходження грошових коштів у вигляді передоплати на поточний рахунок виконавця (відповідача) та надходження вагонів на територію відповідача.

Отже, станом на 11.09.2009р. передбачена договором грошова сума перерахована позивачем на рахунок відповідача, вагони знаходилися на території відповідача.

Таким чином, перебіг строку для проведення деповського ремонту розпочався 11.09.2009р.

Однак, згідно відбитку штемпеля на накладній № 44834841, вантаж (вагон №56937501 на власних осях) було прийнято до перевезення на станції Лозова Півд (станція призначення ОСОБА_6 Приднепровской ЖД) 26.10.2009р.; вагон №56937253 - 26.10.2009 р. (накладна №44834842); вагон № 56937535 -26.10.2009 р. (накладна № 44834843); вагон №56937147 - 27.10.2009 р. (накладна № 44834852); вагон № 56937402 - 27.10.2009 р. (накладна № 44834850); вагон № 56937154 - 27.10.2009 р. (накладна № 44834849); вагон № 56937477 - 28.10.2009 р. (накладна №44834854); вагон № 56937659 - 28.10.2009 р. (накладна № 44834860); вагон № 56937618 - 28.10.2009 р. (накладна №44834855); вагон № 56937568 -26.10.2009 р. (накладна № 44834836); вагон № 56937584 - 26.10.2009 р. (накладна № 44834837); вагон №56937485 - 26.10.2009 р. (накладна №44834840); вагон №56937345 - 26.10.2009 р. (накладна № 44834839); вагон № 56937311 - 26.10.2009 р. (накладна № 44834838) (арк. с. 24-38, т.2); вагон № 56937469 - 06.11.2009 р. (накладна № 44834892); вагон № 56937204 - 09.11.2009 р. (накладна № 44834895); вагон № 56937337 - 10.11.2009р. (накладна №44834907); вагон № 56937170 -10.11.2009 р. (накладна №44834908) (арк.с.87-90, т.2).

Зазначені документи підтверджують порушення СТГО Південна залізниця умов договору щодо строку ремонту вагонів.

Не приймають твердження відповідача про неузгодженість графіка відправки вагонів у ремонт з посиланням на п.5.3. договору, згідно якого відправка вагонів в ремонт здійснюється на підставі письмового узгодженого графіка з письмовим повідомленням виконавця на факс , (05745)7-21-09 з наступних підстав.

Пунктом 1.2. договору № 20/2009/918 від 13.07.2009р. передбачено, що кількість та термін подачі вагонів у ремонт визначаються згідно специфікації (додаток №1), яка після підписання є невід'ємною частиною договору.

Вказаною специфікацією (т. 1 арк.с.21) було погоджено подачу у ремонт, зокрема, 35 вагонів у липні, 86 вагонів у серпні та 35 вагонів у вересні 2009р.

Крім того, як вже було встановлено 24.07.2009р. позивачем шляхом факсимільного зв'язку було направлено лист №80-9-1535 на узгодження відправки 75 вагонів, серед яких і 18 спірних вагонів ( т. 2 а. с. 128).

Факт отримання вказаного листа підтверджується факсограмою відповідача вих.№66 від 24.07.2009р., в якій останній погодив приймання вказаних вагонів (т. 2 а. с. 129).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом Харківської області правомірно стягнуто з відповідача 4818,02 грн. пені за порушення строків ремонту 18 вагонів власності позивача.

Господарським судом Харківської області правомірно відмовлено в задоволені вимоги щодо стягнення з відповідача 11715,06 грн. пені за порушення строків ремонту 50 вагонів, з тих підстав, що позивачем не надано доказів виконання умов п. 1.4 договору № 20/2009/918 від 13.07.2009 р., щодо направлення вказаних вагонів на територію відповідача (виконавця) та перерахування передоплати.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 155844,00 грн. - збитків від невикористання 50 вагонів та 85953,96грн. - збитків від невикористання 18 вагонів колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.2 ст. 22 Цивільного України)

Неодержаний прибуток (упущена вигода) - це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на даних бухгалтерського та податкового обліку, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання певних грошових сум чи інших цінностей, якщо інший учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

Позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про доходи які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене та достовірність тих доходів , які особа могла б отримати за звичайних умов.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_4 апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що на рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2010 р. по справі № 62/198-09 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в звязку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2010 р. по справі № 62/198-09 залишити без змін.

Головуючий суддя Токар М.В.*

Судді Івакіна В.О.

ОСОБА_7