ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ПРИЙНЯТТІ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

16.09.10 № 09-07/1088

Суддя Зінченко Н.Г.

Суддя Зінченко Н.Г.,
розглянувши позовні матеріали

за позовом ОСОБА_1 підприємця ОСОБА_2, (71600, м. Ваислівка Василівського району Запорізької області, вул. С.Морозова, 30)

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі ВСП Василівський район електричних мереж, (71600, м. Василівка Василівського району Запорізької області, вул. Гоголя, 1-А)

Про визнання недійсним акту про порушення Правил користування електричною енергією № 0000065 від 09.06.2008 р.

ВСТАНОВИВ:

15.09.2010 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від 10.09.2010 р. ОСОБА_1 підприємця ОСОБА_2, м. Ваислівка Василівського району Запорізької області до ОСОБА_3 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі ВСП Василівський район електричних мереж, м. Василівка Василівського району Запорізької області про визнання недійсним акту про порушення Правил користування електричною енергією № 0000065 від 09.06.2008 р.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах.

Розглянувши матеріали позовної заяви та зясувавши підстави, передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України для відмови у прийнятті позовної заяви, суд дійшов висновку, що слід відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України так як вона не підлягає розгляду в господарських судах України в порядку позовного провадження, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, виходячи з наступного.

Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих (виданих) іншими, крім державних, органами, у тому числі актів господарських товариств, громадських організацій тощо, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер.

Відповідно до п. 6.41 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 р. за № 417/1442 (з наступними змінами і доповненнями станом на 07.05.2010 р.) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень Правил користування електричною енергією або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Пунктом 6.42 цих же Правил встановлено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

При цьому абзацом 5 пункту 6.42 Правил передбачено, що споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. (Абзац п'ятий пункту 6.42 в редакції Постанови НКРЕ № 1449 від 25.12.2008 р.).

Враховуючи зазначені зміни, господарський суд в розгляді справ, повязаних із застосуванням даного пункту Правил (6.42), повинен виходити з положень тієї його редакції, яка була або є чинною на час існування спірних правовідносин. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, в п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 р. № 01-8/369.

Згідно з п. 6.2 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.20000 р. Про деякі питання практики вирішення спорів. Повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів (з наступними змінами та доповненнями) не можуть оспорюватися в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, дій службових осіб, вчинені в процесі чи за результатами перевірок тощо. Оскільки ці акти не мають обовязкового характеру. У разі надходження заяв про визнання недійсними таких актів господарський суд повинен відмовити у їх прийнятті з посиланням на пункт1 частини першої статті 62 ГПК України.

Таким чином, діюче законодавство України не надає акту порушень Правил користування електричною енергією статусу документа, який мав би обов'язковий характер чи породжував права і обов'язки у певного суб'єкта чи кола суб'єктів, а, отже, такий акт не може вважатися актом державного чи іншого органу і оспорюватися в судовому порядку.

За таких обставин, справа зі спору про визнання недійсним акту порушень Правил користування електричною енергією непідвідомча господарському суду.

На підставі викладеного, в прийнятті позовної заяви відмовляється.

Враховуючи положення ст. 47 ГПК України суд вважає наявними підстави для повернення позивачу з Державного бюджету України згідно зі ст. 8 Декрету Кабінету міністрів України від 21.01.1993 р. Про Державне мито та п.13 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258 державного мита в сумі 85,00 грн., сплаченого квитанцією № 1826.288.1 від 11.09.2010 р., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн., сплачених квитанцією № 1826.288.6 від 11.09.2010 р.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст., ст. 47, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 підприємця ОСОБА_2, м. Ваислівка Василівського району Запорізької області до ОСОБА_3 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі ВСП Василівський район електричних мереж, м. Василівка Василівського району Запорізької області про визнання недійсним акту про порушення Правил користування електричною енергією № 0000065 від 09.06.2008 р. відмовити.

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути позивачу.

ОСОБА_1 підприємцю ОСОБА_2, (71600, м. Ваислівка Василівського району Запорізької області, вул. С.Морозова, 30, ідентифікаційний № НОМЕР_1) довідки на повернення з Державного бюджету України державного мита в сумі 85,00 грн., сплаченого квитанцією № 1826.288.1 від 11.09.2010 р., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн., сплачених квитанцією № 1826.288.6 від 11.09.2010 р.

Додаток: на 20-и аркушах, у тому числі оригінали квитанцій № 1826.288.1 від 11.09.2010 р. (про сплату державного мита в сумі 85,00 грн.) і квитанції № 1826.288.6 від 11.09.2010 р. (про сплату 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу), оригінали довідок від 16.09.2010 р. на повернення державного мита і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя Н.Г. Зінченко