ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про визнання наказу таким що не підлягає виконанню

18.03.10 Справа № 2/6/1663.

Суддя Кутіщева-Арнет Н.С.

Розглядається заява Відкритого акціонерного товариства Запорожкокс в порядку ст. 117 ГПК України по справі № 2/6/1663

За позовом: Державного проектно і науково-дослідного інституту промислового будівництва Донецький ПромбудНДІпроект, м. Донецьк

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства Запорожкокс, м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Від позивача (стягувача) не зявився

Від відповідача (боржника) ОСОБА_1, дов. № 19/5 від 01.01.2010 р.

На адресу суду 26.04.2006 р. надійшла заява ВАТ Запорожкокс про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2003 р. № 2/6/1663.

Ухвалою від 28.04.2006 р. заява прийнята до розгляду, розгляд заяви було зупинено до надходження матеріалів справи № 2/6/1663 до господарського суду.

Ухвалою суду від 16.02.2010 р. розгляд заяви було поновлено, судове засідання призначено на 18.03.2010 р., про що сторони були повідомлені належним чином.

Ухвали суду на адресу сторін були відправлені в установленому законом порядку.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Представник відповідача (боржника) заяву підтримав, мотивував тим, що стягувач, маючи конкурсні вимоги до боржника в рамках справи про банкрутства останнього, не заявив такі вимоги у справі № 5/5/213, а тому його вимоги в розмірі 9200,00 грн. є погашеними. Не змінює даний факт і те що, під час розгляду справи про банкрутство боржника позовна заява стягувача розглядалася в господарських судах, адже стягував, на виконання вимог п. 15 ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, повинен був подати свою заяву з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство боржника навіть не чекаючи винесення рішення судом. Таку заяву боржник повинен був подати лише на підставі наявного договору і наявної заборгованості по сплаті виконаних робіт з урахуванням того, що заборгованість боржника перед скаржником виникла до дати порушення провадження по справі про банкрутства боржника. На підставі викладеного, відповідач вважає, що наказ господарського суду Запорізької області № 2/6/1663 від 05.03.2003 р. не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за таким наказом вже є погашеною на підставі п. 15 ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Представник позивача (стягувача) в судове засідання не зявився, про причини не явки суд не повідомив.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Неявка представника позивача (стягувача) в судове засідання не перешкоджає розгляду судом заяву по суті.

Заява розглядається по наявним матеріалам згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані заявником матеріали, вислухавши пояснення представника заявника (відповідача) по справі, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.08.2002 р. з відповідача (боржника) на користь позивача (стягувача) була стягнена сума в розмірі 9200 грн. основного боргу, 92 грн. - державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду було видано наказ по справі № 2/6/1663 від 05.03.2003 р.

Справа про банкрутство ВАТ Запорожкокс була порушена 02.08.2002 р. ухвалою господарського суду Запорізької області по справі № 5/5/213. Оскільки заборгованість боржника перед стягувачем існувала вже станом на 27.06.2002 р., тобто до дати порушення справи про банкрутство боржника (до 02.08.2002 р.), то заборгованість боржника перед стягувачем в розмірі 9200,00 грн. є конкурсною, оскільки відповідно до

ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство або що визнані як конкурсні згідно з цим Законом і зобов'язання яких не забезпечені заставою майна боржника. У зв'язку з цим, відповідно до п. 15 ст. 11 вказаного Закону України, стягувач повинен був подати до справи про банкрутство боржника заяву з грошовими вимогами до боржника.

В п. 15 ст. 11 Закону вказано, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобовязань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст. 14 Закону, якою передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Погашення вимог кредиторів щодо цивільно правових зобовязань, що відбувається внаслідок застосування частини 2 статті 14 Закону, слід вважати припиненням цих зобовязань відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України. Статтею 598 ЦК України передбачені підстави припинення зобовязання, в тому числі внаслідок вказівки про це в Законі.

Відповідно до п. 2 ст. 14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі - Закон), вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

В ухвалі господарського суду Запорізької області від 23.12.2002р. 05.02.2003р. у справі № 5/5/213 зазначено, що з пропуском строку, встановлено ст. 14 вищезазначеного Закону, якою обумовлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними

Стягувачем така заява у справу про банкрутство боржника не була подана і до реєстру кредиторів боржника по справі про банкрутство стягувач не був включений судом. Відповідно до п. 2. ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд Запорізької області зазначив в ухвалі від 23.12.2002 р. - 05.02.2003 р. по справі № 5/5/213.

Таким чином, стягувач, маючи конкурсні вимоги до боржника в рамках справи про банкрутство останнього, не заявив такі вимоги у справі № 5/5/213, а тому його вимоги в розмірі 9200,00 грн. є погашеними.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ВАТ Запорожкокс про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2003 р. № 2/6/1663. Керуючись ст.ст. 86, 117 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ВАТ Запорожкокс про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2003 р. № 2/6/1663 задовольнити.

Суддя Н.С. Кутіщева