ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

11.11.10 № 09-07/1316

Суддя Соловйов В.М.

розглянувши матеріали

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Запорізька область, м. Мелітополь

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про стягнення 21 607, 24 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача ПП ОСОБА_2 про стягнення 21 607, 24 грн.

09.11.2010р. зазначена позовна заява передана судді Соловйову В.М.

Позовна заява підлягає поверненню в звязку з наступним.

Згідно п. 2, 3, 3-1 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують:

...2) відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів;;

...3) сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі;

...3-1) сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 4, 6, 10 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

...4) не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі;...

...6) не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів;

...10) не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно наказу Головної державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993р. Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту Зараховано в дохід бюджету ____ грн. (дата). Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як свідчать матеріали позовної заяви, в якості додатків до позовної заяви позивачем надано копію (замість оригіналу) платіжного доручення № 220 від 29.10.2010р. про сплату державного мита у розмірі 216, 07 грн., яка, до того-ж, взагалі ніким не завірена. Інші докази сплати державного мита у матеріалах позовної заяви відсутні.

Крім того, у доданій до позовної заяви копії платіжного доручення № 220 від 29.10.2010р. не міститься напис кредитної установи про зарахування відповідної суми в доход бюджету, що розцінюється судом як відсутність документу про сплату державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Це ж стосується і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки позивачем надано лише копію (замість оригіналу) платіжного доручення № 221 від 29.10.2010р. про сплату цих витрат, що також розцінюється судом як неналежний доказ.

До того ж, копії платіжного доручення № 220 від 29.10.2010р. на суму 216, 07 грн. та копія платіжного доручення № 221 від 29.10.2010р. на суму 236, 00 грн. дуже низької якості і практично нечитаємі.

Згідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає.

До позовної заяви на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем додано лише копію фіскального чеку № 1112 від 29.10.2010р. Зазначена копія фіскального чеку не є належним доказом надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

З тексту позовної заяви не вбачається, що копія позовної заяви та додані до неї документи, які не надіслані на адресу ФОП ОСОБА_2, у відповідача є.

Крім того, господарський суд звертає увагу позивача на те, що згідно ст. 32, 36 ГПК України та п. 2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового звязку.

Тобто, належними доказами відправки копії позовної заяви та доданих до неї документів іншій стороні є оригінал розрахункового документу, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Також, згідно наданим матеріалам, жодний документ, доданий до позовної заяви, позивачем не завірений.

Як вбачається зі змісту розділу V Докази ГПК України, належними та допустимими доказами, про які йдеться у ГПК України, є саме належним чином завірені письмові докази, а не їх фотокопії, які взагалі ніким не завірені (не містять підпису позивача).

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, позивачем не виконано вимог ст. 36 ГПК України.

В п. 3.3 розяснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 року № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України значиться, що недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

На підставі викладеного позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Приймаючи судове рішення, господарський суд також враховує наступне.

За змістом Розділів VIII, IX ГПК України всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви та відомості є обовязковими для зазначення позивачем у позовній заяві, їх обовязковість встановлена законодавцем і не може залежати від бажання особи, що звертається до суду, можливості подальшого зясування цих відомостей судом після відкриття провадження у справі та під час підготовки справи до розгляду тощо.

Вказані норми носять імперативний характер і не підлягають ігноруванню стороною чи судом з посиланням на будь-які субєктивні висновки та обставини.

На підтвердження цього висновку свідчить і ст. 4-1 ГПК України, згідно якої господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 61 ГПК України, питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 50-51, ст. 56, п. 2, 3, 3-1 ч. 1 ст. 57, п. 4, 6, 10 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї матеріали на 87 аркушах без розгляду (в тому числі копія платіжного доручення № 220 від 29.10.2010р. на суму 216, 07 грн. про сплату державного мита та копія платіжного доручення № 221 від 29.10.2010р. на суму 236, 00 грн. про сплату витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу).

Суддя Соловйов В.М.