ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" квітня 2010 р.Справа № 6/3-10-89

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УНІВЕРСАЛЬНА ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ ЛЕНД-ЛІЗ

до відповідачів: 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Карго-Сервіс

2. РЕП ДАЇ МРЕО

про стягнення заборгованості у сумі 317 381 грн. 87 коп. та визнання права власності

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність

від відповідачів: 1. не з`явився

2. не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю УНІВЕРСАЛЬНА ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ ЛЕНД-ЛІЗ (далі позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом та заявами про збільшення і зміну позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю Карго-Сервіс (далі відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 1402/88 від 14.02.2007 року у розмірі 276 028 грн. 43 коп., пені за невиконання зобовязань по сплаті лізингових платежів за вказаним договором в сумі 41 353 грн. 44 коп. та про визнання права власності на сідельні тягачі MAN TGA 18.463 4x2 FLS, 2003 г/в, у кількості 2 одиниць.

Відповідач відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно статті 75 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.04.2010р., одночасно з прийняттям цього рішення, припинено провадження у справі в частині позовних вимог до РЕП ДАЇ МРЕО про зобов`язання зняти з обліку сідельні тягачі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

14.02.2007 року між позивачем (лізингодавець) та відповідачем (лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № 1402/88, згідно з яким позивач придбав у третьої особи та передав у фінансовий лізинг відповідачу сідельні тягачі MAN TGA 18.463 4x2 FLS, 2003 р/в, у кількості 2 одиниць (майно), за користування яким відповідач, в свою чергу, зобовязався сплачувати лізингові платежі на умовах Договору.

24.03.2007 року зазначене майно було передано позивачем відповідачу, про що складено відповідний Акт прийому-передачі обєкту лізингу.

Згідно п. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно ст. 16 Закону України „Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Так, згідно з графіком сплати лізингових платежів, який є невідємною частиною зазначеного Договору, відповідач зобовязаний своєчасно в зазначені цим графіком строки, сплачувати перший лізинговий платіж та щомісячні поточні лізингові платежі.

Згідно з п. 4.5. Договору, Сторони прийшли до згоди, що в разі, якщо на момент сплати лізингових платежів, курс Євро, який на момент укладання Договору дорівнював 6, 5761 гривень за 1 Євро, зміниться, розмір лізингових платежів підлягає зміні пропорційно зміні курсу згідно із визначеною формулою.

Однак сплата лізингових платежів здійснювалася з систематичними порушеннями

строків сплати таких платежів, тому, з урахуванням зміни вказаного курсу, станом на 29.01.2010 року заборгованість відповідача по сплаті лізингових платежів за зазначеним Договором, складає 276 028 грн., 43 коп.

28.01.2009 року сторони уклали графік погашення заборгованості, згідно з яким позивач дав згоду не припиняти Договір у зв'язку із заборгованістю відповідача, у разі, якщо відповідач буде здійснювати погашення заборгованості у визначені в цьому графіку строки, однак відповідач не дотримався вказаних у графіку домовленостей.

У зв'язку із порушенням відповідачем усіх досягнутих домовленостей, позивач,

користуючись правами визначеними п. 13.1. и п. 20.2 Договору, згідно з якими, в разі несплати

відповідачем лізингових платежів протягом 14 днів, позивач має право вилучити майно та

припинити Договір, позивач вилучив із користування Відповідача майно в такому

хронологічному порядку: одну одиницю майна було вилучено 13 липня 2009 року, що

підтверджується актом прийому-передачі Об'єкту лізингу від 13 липня 2009 року; другу

одиницю майна було вилучено 09 вересня 2009 року, що підтверджується актом прийому-

передачі Об'єкту лізингу від 09 вересня 2009 року.

Таким чином Договір було фактично припинено спочатку частково а потім повністю. Однак заборгованість Відповідача по сплаті лізингових платежів за період часу, коли Відповідач фактично користувався майном, залишилась несплаченою.

Згідно із п. 20.3. Договору, припинення Договору не звільняє Відповідача від виконання фінансових зобов'язань та сплати штрафних санкцій, що виникли на підставах передбачених Договором.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, Відповідно п. 3. ч. 2 ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 806 Цивільного Кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду). До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються І загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки.

Згідно зі ст. 762 Цивільного Кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 286 Господарського Кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської і діяльності.

Керуючись ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язань наступають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Так, відповідно до п. 2.2.2 Договору Лізингоодержувач (відповідач) зобов'язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 4.7. Договору лізингові платежі сплачуються Лізингоодержувачем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до п. 4.15. Договору у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів Лізингодавець має право стягнути з Лізингоодержувача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, зі дня, наступного за днем сплати поточного лізингового платежу по день сплати включно, а також у повному обсязі компенсувати збитки, спричинені Лізингодавцю у зв'язку з несвоєчасною сплатою лізингового платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання чи неналежного виконання господарських зобов'язань.

Однак, позивачем зроблено розрахунок пені (41 353 грн. 44 коп.) без врахування вимог п. 6 ст. 232 ГК України - нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вказані вимоги ГК України сума пені, нарахованої позивачем за період з 29.12.2008р. по 29.06.2009р., яка підлягає стягненню з відповідача, становить 13 852 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідно до умов пункту 14.1. договору фінансового лізингу № 1402/88 від 14.02.2007р. об`єкт лізингу є виключною власністю лізингодавця і право власності на об`єкт лізингу, після його приймання лізингоодержувачем, залишається у лізингодавця то обґрунтованими є позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на сідельні тягачі, що були об`єктом лізингу.

На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню, а саме: 276 028 грн., 43 коп. основний борг, 13 852 грн. - пеня, з покладенням на відповідача витрат по сплаті державного мита та послуг на ІТЗ судового процесу пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Карго Сервіс (65009, Україна,

АДРЕСА_1, , ІПН 37, св-во № 23234168, р/с 799 в ВАТ КБ „Хрещатик, м. Одеса, МФО 388324) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Універсальна лізингова компанія „Ленд-ліз (65045, Україна, м. Одеса, вул. Катерининська, б. 25, оф. 15, , п/р 8001, в ПАТ „Альфа-Банк, м. Київ, МФО 3003460) 276028 гривень 43коп. основного боргу; 13852 гривень пені; 2898 грн. 65 коп. витрат по держмиту та 215 грн. 54 коп. витрат за ІТЗ судового процесу.

3. Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Універсальна лізингова компанія „Ленд-ліз (65045, м. Одеса, вул. Катерининська, б. 25, оф. 15, ) право власності на сідельний тягач MAN TGA 18.463 FLS, 2003 року випуску, шасі № WМАН01ZZZ3G163765 та на сідельний тягач MAN TGA 18.463 FLS, 2003 року випуску, шасі № WМАН01ZZZ3G164520.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Демешин О.А.