ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" вересня 2010 р. Справа № 5/138

За позовом підприємець ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 підприємство "ПАТАР"

про стягнення в сумі 70 000 грн. 00 коп.

Суддя господарського суду Войтюк В.Р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "ПАТАР" заборгованості в сумі 70 000 грн. 00 коп.

09 вересня 2009 року господарським судом Рівненської області винесено рішення у справі № 5/138 про часткове задоволення позовних вимог підприємця ОСОБА_1. Стягнуто з відповідача - Приватного підприємства "ПАТАР", на користь позивача - підприємця ОСОБА_1, 35000 грн. 00 коп. боргу, 700 грн.00 коп. витрат по сплаті держмита та 315 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 35 000 грн. 00 коп. боргу провадження у справі припинено.

ОСОБА_2 підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з заявою № 1др від 25.08.10 р. про необхідність прийняття додаткового рішення по справі № 5/138 оскільки судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл господарських витрат (судових витрат), що були понесені позивачем у зв`язку з оплатою послуг адвоката.

Зазначає, що 02 липня 2009 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 укладено угоду про надання послуг адвоката № 02.07/09-Ю згідно якої приватному підприємцю ОСОБА_1 надавались юридичні послуги пов`язані зі стягненням суми боргу з ПП "Патар". Відповідно до умов вищевказаної угоди позивач 14.06.10 р. сплатила адвокату ОСОБА_3 4 500 грн. 00 коп.

Просить прийняти додаткове рішення по справі № 5/138, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (оплата послуг адвоката) у сумі 4 500 грн. 00 коп., що були понесені під час розгляду справи № 5/138.

Розглянувши вказану заяву суд зазначає наступне.

Випадки, коли суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, визначено ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, а саме: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення державного мита з бюджету.

З юридичного аналізу наведеного правового положення вбачається, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має виправити деякі його недоліки, не пов'язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема, неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішені деяких питань, що стояли перед судом. Це може бути у випадках, якщо з якоїсь позовної вимоги, відносно якої сторони представили докази і давали пояснення, не прийнято рішення або не вирішено питання. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятись від основного рішення та залучається до нього.

Як свідчать матеріали справи позовна заява приватного підприємця ОСОБА_1 № 2 від 03.07.09 р. вимог про стягнення витрат за послуги адвоката за результатами розгляду позовних вимог, не містить, відповідних заяв про уточнення позовних вимог з наданням відповідних доказів на обґрунтування такої вимог позивачем до суду до винесення рішення по суті спору не подавалось.

Крім того, в матеріалах справи відсутні угода про надання послуг адвоката № 02.07/09-Ю та докази надання юридичної допомоги підприємцю ОСОБА_1 адвокатом.

Виходячи з положень ст. ст. 22, 83 Господарського процесуального кодексу України вбачається відсутність повноважень у господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог та спонукання сторони до уточнення позовних вимог.

Як вбачається з резолютивної частини рішення від 09.09.09 року господарського суду Рівненської області таким рішенням було вирішено всі питання, що були поставлені перед судом, в тому числі щодо розподілу судових витрат (державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Суд бере до уваги, що відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

При цьому суд зазначає, що правовий аналіз процесуального законодавства свідчить про те, що відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати, тобто витрати, здійснені на дату прийняття судового рішення. Майбутні витрати відшкодуванню не підлягають. Як вбачається з виписки банку за 14.06.10 року доданої позивачем до заяви про винесення додаткового рішення 4 500 грн. сплачені нею адвокату 14.06.10 р., тобто після винесення рішення по справі № 5/138.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для винесення додаткового рішення по справі № 5/138

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 88 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви приватного підприємця ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі № 5/138.

Суддя Войтюк В.Р.