ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "30" листопада 2010 р. по справі № 4/124-38

за позовом Державна компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" в особі Волинської філії

до відповідача підприємець ОСОБА_1

про стягнення 1 796,81 грн.

Суддя Слободян П.Р.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність у справі

від позивача: н/з.

Суть спору: позивач - ДК "Газ України" в особі Волинської філії ДК "Газ України", м. Луцьк звернувся в господарський суд з позовною заявою до підприємця ОСОБА_1, в якій просить стягнути 1796,81грн. в т.ч. 1598,05грн. основного боргу, 152,96грн. пені, 36,52грн. інфляції, 9,28грн. відсотків річних.

Відповідач у заяві від 24.11.2010р. суму боргу визнав повністю, одночасно повідомив, що на даний час заборгованість в сумі 1751,02грн. сплачена, що підтверджується платіжними дорученнями № 44, 45 від 01.11.2010р.

В судовому засіданні позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог на суму 1751,02грн., в звязку із сплатою та просить стягнути з відповідача 45,79грн. залишку заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд встановив наступне:

30 грудня 2009 року між дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Волинської філії ДК "Газ України", м. Луцьк та підприємцем ОСОБА_1 укладено договір поставки природного газу № 8-39-10.

У відповідності до умов зазначеного договору позивачем було взято на себе зобовязання щодо постачання відповідачу природного газу.

На виконання умов вказаного договору Волинською філією дочірньої компанії „Газ України поставлено підприємцю ОСОБА_1 та останнім прийнято та спожито 622 м.куб. природного газу загальною вартістю 1629,13грн., що підтверджується актами передачі - приймання природного газу від 31.01.2010р., 31.03.2010р.

Згідно п. 6.1 договору оплата природного газу повинна була здійснюватись покупцем (відповідачем) грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати вартості обсягів газу. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем передачі газу.

Відповідач за отриманий природний газ здійснив часткову оплату на суму 31,08грн., заборгованість відповідач на час розгляду справи складає 1598,05грн. Доказів, які б спростовували цю заборгованість або доказів її оплати відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми договір на постачання природного газу предметом судового розгляду не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, постачання позивачем відповідачу природного газу, отримання останнього підприємцем ОСОБА_1, а також не проведення останнім при цьому всіх належних розрахунків і платежів, господарський суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 1598,05грн. заборгованості, предявлені дочірньою компанією „Газ України в особі Волинської філії ДК „Газ України, підставні і підлягають до задоволення.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання умов договору відповідачем (покупцем), останній зобовязується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) в розмірі, передбаченому законом або договором (ст.ст. 230-232 ГК України).

Вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 152,96грн. підставна та підлягає до задоволення згідно ст.ст. 230-232 ГК України, п. 7.2 договору та у відповідності до представленого розрахунку.

Разом з цим, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На цій підставі позивачем правомірно заявлено до стягнення 36,52грн. інфляційних нарахувань та 9,28грн. 3% річних згідно представленого розрахунку.

В судовому засіданні позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог на суму 1751,02грн., в звязку із сплатою відповідачем, в цій частині суми боргу та просить стягнути з відповідача 45,79грн. залишку заборгованості.

Отже, в частині стягнення 1751,02грн. провадження у справі підлягає припиненню в звязку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати, які поніс позивач повязані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи господарським судом, (сплата державного мита, оплата інформаційно-технічного забезпечення судового процесу), підлягають відшкодуванню у відповідності із вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 144, 173, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 599,625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з підприємця ОСОБА_1, (Волинська область, Рожищенський район, с. Носачевичі, код НОМЕР_1) на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Волинської філії ДК "Газ України (м. Луцьк, вул. Ковельська, 1, ) 45,79грн. заборгованості, 102,00грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00грн. в повернення витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

3. В частині стягнення 1751,02грн. провадження у справі припинити.

Суддя Слободян П. Р.