ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2010 р. Справа № 10/3

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Літос, м. Київ

до міського комунального підприємства Реклама, м. Чернівці

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю мале колективне підприємство Юніверс ЛТД, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 121295,91 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Від позивача ОСОБА_1, дов. № 05/02/10-01 від 05.02.2010 р.

Від відповідача ОСОБА_2, дов. № 13 від 09.02.2010 р.

Від третьої особи ОСОБА_3, дов. № 01-03/2010 від 15.03.2010 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за виготовлені на замовлення останнього святкові плакати на суму 121295,91 грн., у тому числі 100202,40 грн. основного боргу, 17346,21 грн. інфляційних та 3747,30 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі усного договору з відповідачем позивач виготовив і поставив МКП Реклама 135 святкових плакатів до дня міста на суму 100202,40 грн., які останнє повинно було оплатити протягом 3 банківських днів згідно з рахункомфактурою № 29761 від 26.09.2008 р., однак, незважаючи на неодноразові вимоги і претензії, відповідач вартість плакатів не оплатив, у звязку з чим згідно ст. 625 Цивільного кодексу України зобовязаний сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь період прострочки оплати одержаної продукції.

Ухвалою від 09.02.2010 р. за погодженою заявою сторін строк вирішення спору продовжено поза межами двох місяців, до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю мале колективне підприємство Юніверс ЛТД, розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 18.03.2010 р.

У судовому засіданні 18.03.2010 р. оголошувалася перерва до 12-00 год. 31.03.2010 р.

Після перерви в судовому засіданні 31.03.2010 р. відповідач надав письмові пояснення, в яких позов не визнав з тих підстав, що позивачем не доведено фактів отримання замовлення від МКП Реклама та укладення з ним правочину і передачі йому виготовленої продукції, зокрема, з листа позивача від 11.01.2010 р. вбачається, що отримувачем замовлення визначено ТОВ МКП Юніверс, знаходження плакатів у останнього доводиться також накладною № РЕК-08012 від 24.10.2008 р., доказів, що продукція доставлялася відповідачеві перевізником Гюнсел, немає, окрім того, МКП Реклама є комунальним підприємством і відповідно до Тимчасового положення про закупівлю товарів, робіт послуг за державні кошти, затвердженого постановою КМУ від 28.03.2008 р. № 274, могло здійснювати замовлення товарів (послуг) не менш як на 100000 грн. лише за умови проведення тендерних процедур та укладення письмового договору.

Третя особа ТОВ МКП Юніверс ЛТД надало письмові пояснення, згідно яких домовленість з ТОВ Літос щодо виготовлення плакатів до святкування 600-річчя м. Чернівці мала місце саме з боку МКП Реклама, кошти на їх оплату передбачалося отримати з Державного бюджету, для чого необхідно було представити документи про наявність постерів (плакатів) на складі МКП Реклама, однак наперед такі документи ТОВ Літос видати відповідачеві не погоджувалося, тому були підготовлені видаткова і податкова накладні на отримання ТОВ Юніверс ЛТД плакатів від ТОВ Літос і передано в бухгалтерію МКП Реклама, саме ж ТОВ МКП Юніверс ЛТД плакати не отримувало, документи стосовно такого отримання у бухгалтерському та податковому обліку не проводило, що підтверджено зустрічною перевіркою КРУ в лютому 2009 року.

У ході судового вирішення спору позивач подав заяву про збільшення позовних вимог і просить стягнути з відповідача борг в сумі 100202,40 грн., 22833,15 грн. інфляційних станом на 28.02.2010 р. та 4389,69 грн. 3% річних, розрахованих станом на 17.03.2010 р.

Зазначена заява позивача відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, збільшені позовні вимоги оплачені державним митом, тому вказана заява прийнята господарським судом і справу розглянуто в межах збільшених позовних вимог.

У судових засіданнях 18.03.2010 р. та 31.03.2010 р. представник позивача позов підтримав, пояснив, що усний договір про виготовлення плакатів позивач уклав з відповідачем, а в подальшому керівник відповідача інформував про те, що плакати буде отримувати товариство Юніверс ЛТД, у звязку з чим було підготовлено видаткову накладну на вказане товариство, після відвантаження плакатів керівник відповідача повідомив позивача, що плакати отримало підприємство Реклама, передав довіреність на їх отримання і видаткові документи було оформлено на відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що згідно наявних документів плакати отримало не МКП Реклама, а ТОВ МКП Юніверс ЛТД, останнє ці плакати на МКП Реклама не передавало, окрім того, відповідач не міг придбавати продукцію на суму не менше 100000 грн. без проведення тендеру.

Представник третьої особи пояснив, що спірні плакати ТОВ МКП Юніверс ЛТД не отримувало, а рахунок-фактуру, довіреність на отримання плакатів та видаткову накладну від свого імені оформило на прохання керівництва МКП Реклама.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

26.09.2008 р. товариством з обмеженою відповідальністю Літос на платника МКП Реклама було виписано рахунок-фактуру № 29761 на оплату протягом 3-х банківських плакатів паперових та з ПХВ в кількості 135 шт. на загальну суму 100202,40 грн. (а.с. 15).

Як слідує з довіреності № 21 від 26.09.2008 р. та видаткової накладної № 29761 від 26.09.2008 р., вказані плакати одержало МКП Реклама через уповноважену особу ОСОБА_4 (а.с. 13,14). Оплату плакатів відповідач не здійснив.

Оригінали зазначених документів оглянуто судом в судовому засіданні, невідповідності цих документів вимогам, що предявляються до первинних документів, які фіксують господарські операції, суд не встановив.

Також у справі представлені видаткова накладна № 29761 від 26.09.2008 р. на отримання вказаних вище плакатів малим колективним підприємством ТОВ Юніверс ЛТД уповноваженою особою ОСОБА_4 на підставі довіреності № 21 від 26.09.2008 р. (а.с. 32).

За наявності двох ідентичних видаткових накладних на отримання одних і тих же плакатів товариством Юніверс ЛТД і підприємством Реклама суду необхідно було встановити, хто з цих осіб дійсно отримав спірні плакати.

Оцінюючи доводи сторін і третьої особи з цього приводу, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджуються пояснення позивача про те, що на прохання керівника МКП Реклама ОСОБА_5, який одночасно був одним із засновників ТОВ МКП Юніверс ЛТД (а.с. 51), товариством Літос було оформлено видаткову накладну № 29761 від 26.09.2008 р. на ТОВ МКП Юніверс ЛТД і передано продукцію у м. Чернівці, а по факту отримання плакатів МКП Реклама оформлено таку ж видаткову накладну на цю продукцію для МКП Реклама, після чого позивачу було передано оригінали довіреності на отримання плакатів від МКП Реклама і підписаної видаткової накладної № 29761 від 26.09.2008 р. про одержання продукції МКП Реклама (а.с. 39).

В інакшому випадку неможливо пояснити наявність у позивача довіреності МКП Реклама від 26.09.2008 р. № 21, оригінал якої суд дослідив у судовому засіданні.

Отримання відповідачем плакатів від позивача побічно підтверджується також довідкою Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області від 23.02.2009 р. зустрічної звірки щодо відображення на рахунках бухгалтерського обліку операцій, проведених між МКП ТОВ Юніверс ЛТД та МКП Реклама за 2007-2008 р., згідно якої впродовж 2008 року товариство реалізувало МКП Реклама товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 103449,60 грн. та надало послуг на суму 102619 грн., дебіторська заборгованість станом на 01.01.2009 р. складає 22464 грн. (а.с. 50-54). Тобто, операція з придбання ТОВ МКП Юніверс ЛТД плакатів на суму 100202,40 грн. і передача їх МКП Реклама в 2008 році за результатами зустрічної звірки КРУ не прослідковується.

На користь доводів позивача свідчить також акт звіряння розрахунків з ТОВ МКП Юніверс ЛТД за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р., в якому операція з передачі 135-ти плакатів на суму 100202,40 грн. по видатковій накладній № 29761 від 26.09.2008 р. не відображена (а.с. 55).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що наявними в справі доказами доводиться, що продукцію 135 святкових плакатів на суму 100202,40 грн. отримало саме МКП Реклама.

Доводи відповідача, що на підприємстві відсутні бухгалтерські документи, які засвідчують отримання плакатів від ТОВ Літос або від ТОВ Реклама та їх оприбуткування, суд до уваги не бере, оскільки належне ведення бухгалтерського обліку є обовязком кожного господарюючого субєкта, а позивач представив оригінали документів, що засвідчують отримання плакатів відповідачем. З листа відповідача № 120 від 11.12.2009 р. видно, що стан бухгалтерського обліку на підприємстві в 2008 р. залишав бажати кращого (а.с. 24).

Відсутність у позивача транспортних документів, які засвідчують передачу продукції перевізником Гюнсел саме відповідачеві, не спростовують позовних вимог, оскільки у відповідності до ст. 34 ГПК України надані позивачем докази одержання відповідачем продукції є належними і допустимими.

Не несе ніякого доказового навантаження наявна у справі накладна № РЕК-08012 від 24.10.2008 р., складена МПК Юніверс ЛТД про передачу МКП Реклама плакатів на суму 100202,40 грн., оскільки не підписана отримувачем і ніхто з учасників провадження не може пояснити, з якою метою ця накладна виготовлялася (а.с. 33).

Суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не довів обставин згоди з усіх істотних умов договору між ТОВ Літос та МКП Реклама.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У даному випадку договір між позивачем і відповідачем було оформлено шляхом складення рахунку-фактури № 29761 від 26.09.2008 р. (оферта) та видаткової накладної № 29761 від 26.09.2008 р. (акцепт), у вказаних документах зазначено предмет договору, його кількість, асортимент, вартість і строки оплати, тобто всі істотні умови, що вимагаються для договорів купівлі-продажу і поставки.

Стосовно твердження відповідача, що МКП Реклама є комунальним підприємство і не могло укладати усні договори на закупівлю товарів (послуг) за державні кошти на суму не менше 100000 грн., суд зазначає наступне.

Так, дійсно, на момент виникнення спірних відносин всі закупівлі товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) становить не менше ніж 100 тис. гривень, а робіт - 300 тис. гривень повинні здійснюватися відповідно до Тимчасового положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2008 р. № 274, шляхом проведення тендерних процедур.

Відповідно до п. 84 цього Положення договір про закупівлю укладається у письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Слід визнати, що сторони не додержали цих вимог Положення щодо процедури закупівлі та форми укладеного ними договору.

Згідно ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Ч. 1 ст. 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, укладений сторонами усний договір є оспорюваним договором, правомірність якого презюмується ст. 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вчинений сторонами спору правочин не визнано недійсним в судовому порядку, його також не можна вважати нікчемним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача боргу по оплаті за поставлені плакати на суму 100202,40 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, що стосується строку виконання зобовязання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами рахунку-фактури № 29761 від 26.09.2008 р. вартість вказаного в ній товару мала бути оплачена протягом 3-банківських днів, а згідно видаткової накладної № 29761 від 26.09.2008 р. продукція постачалася на умовах попередньої оплати.

У справі встановлено, що позивач передав продукцію відповідачеві без здійснення останнім попередньої оплати.

У такому випадку має застосовуватися положення ч. 3 ст. 530 ЦК України: якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте з письмовою вимогою оплатити вартість поставленої продукції позивач звернувся до відповідача 04.12.2009 р., надіславши йому претензію № 04/12/09-1 (а.с. 18-22). Таким чином, відповідно до положень ч. 3 ст. 530 ЦК України відповідач повинен був оплатити продукцію в строк до 12.12.2009 р., відтак, прострочення виконання зобовязання щодо оплати продукції відповідачем настало з 12.12.2009 р.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням встановленого судом вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню за період з 12.12.2009 р. по 17.03.2010 р. у сумі 790,63 грн. (100202,40 грн. х 3% : 365 дн. х 96 дн.), а збитки від інфляції підлягають стягненню в сумі 4669,43 грн. за період з грудня 2009 р. по лютий 2010 року включно з наступного розрахунку:

1) 100202,40 грн. х (100,9 х 101,8 :100 х 101,9 : 100) :100 = 104871,83 грн. (де 100,9 - індекс інфляції за грудень 2009 р., 101,8 - індекс інфляції за січень 2010 р., 101,9 - індекс інфляції за лютий 2010 р.)

2) 104871,83 грн. - 100202,40 грн. = 4669,43 грн.

Судові витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У позові частково відмовити.

2. Стягнути з міського комунального підприємста Реклама (юридична адреса м. Чернівці, вул. Кобилянської, 5, фактична адреса м. Чернівці, вул. А.Гайдара, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Літос (юридична адреса м. Київ, бульвар Лесі Українки, 5-А, фактична адреса м. Київ, проспект Оболонський, 10 к.6, ) 100202,40 грн. основного боргу, 790,63 грн. три проценти річних, 4669,43 грн. збитків від інфляції, 1056,62 грн. державного мита та 195,69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. У решті вимог відмовити.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

За згодою осіб, що приймали участь у справі, в судовому засіданні 31.03.2010 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оформлене у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення підписане 31 березня 2010 р.

Суддя Т.І.Ковальчук