ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" березня 2010 р.Справа № 11/14/18/12/4858

За позовом: Дочірньої компанії "ОСОБА_1 України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ

до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" м. Шепетівка

про стягнення 172 095,94 грн. інфляційних втрат, 40 424,10 3% річних та 20 749,79 грн. пені

Суддя Радченя Д.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 28.12.2009 року

від відповідача: не зявився

Суть спору:

В серпні 2006 р. позивач - дочірня компанія "ОСОБА_1 України" НАК "Нафтогаз України" м. Київ звернулась до суду з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" м. Шепетівка про стягнення та просила з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог, стягнути з останнього 203 214,77 грн. заборгованості за переданий природний газ, 20 749,76 грн. пені, 208 526,58 грн. інфляційних нарахувань та 40 424,10 грн. процентів річних.

В подальшому, 22.05.2007 р. товариство подало зустрічний позов про спонукання Компанії до укладання договору про реструктуризацію боргу.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.07.2007 р. в частині позовних вимог Компанії про стягнення пені, інфляційних нарахувань та процентів річних відмовлено; в частині позовних вимог Компанії про стягнення основного боргу провадження у справі припинено; у зустрічному позові Товариства відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. рішення скасовано в частині відмови у позові про стягнення пені, процентів річних та інфляційних нарахувань та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто з Товариства на користь Компанії 2 074,98 грн. пені, 40 424,10 грн. процентів річних та 172 095,94 грн. інфляційних нарахувань; в іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2008 р. постанову та рішення в частині вимог за первісним позовом про стягнення пені, інфляційних нарахувань та процентів річних скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Постанова суду касаційної інстанції містила вказівки щодо всебічного та повного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 28.08.2008 р. (суддя Гладюк Ю.В.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 23.07.2009 р. (судді: Іоннікова І.А., Веденяпіна О.А., Черпак Ю.К.), в позові відмовлено.

Рішення та постанова мотивовані тим, що умови договору передбачали не лише зарахування оплати за газ шляхом поточного перерахування на рахунок Компанії вартості фактично отриманих обсягів газу, але й інших видів розрахунків, передбачених цивільно-правовими нормами та законами, а саме зарахування сум пільг і субсидій, які надаються населенню і відшкодовуються за рахунок Державного бюджету відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" та постанови Кабінету Міністрів від 21.01.2004 р. за № 55 "Про затвердження Порядку перерахування в 2004 році деяких субвенцій на надання пільг, субсидій та компенсацій за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні" і відповідно до вказаних розрахунків проведені заліки зустрічних однорідних вимог та зарахування по пільгам і субсидіям. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що порядок і термін оплати, передбачені договором, змінено вищезазначеними нормативними актами і за таких обставин на вищевказані суми та період зарахування не можуть бути нараховані штрафні санкції, оскільки період прострочення платежу не настав.

Не погоджуючись з постановою, Компанія звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Постановою Вищого господарського суду України від 10 грудня 2009 року по справі № 14/18/12/4858 частково задоволено касаційну скаргу позивача.

Матеріали справи надійшли до господарського суду Хмельницької області 08.02.2010 року та передані на розгляд судді Радчені Д.І.

Скасовуючи судові акти прийняті попередніми судами Вищий господарський суд України в даній постанові зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" та постановою Кабінету Міністрів від 21.01.2004 р. за № 55 "Про затвердження Порядку перерахування в 2004 році деяких субвенцій на надання пільг, субсидій та компенсацій за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні" змінено порядок і термін оплати за Договором, є необґрунтованими та не відповідають матеріалам справи.

Необґрунтованість даних висновків судів спростовують також їх посилання на те, що період прострочення платежу позивача за Договором не настав, а тому штрафні санкції не можуть бути нараховані.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Надалі суд касаційної інстанції зазначає, що приймаючи оскаржувані судові акти господарські суди помилково ототожнили із штрафними санкціями (пенею) проценти річних та інфляційні нарахування, оскільки це є окремим видом відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Викладене свідчить про те, що судами при розгляді справи не були достатньо враховані вимоги законодавства. Як наслідок, прийняті у справі рішення та постанова не відповідають ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв'язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди попередніх інстанцій надали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушили і неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу місцевому господарському суду при новому розгляді справи необхідність врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, вирішити спір із дотриманням норм процесуального законодавства на підставі норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Також, суду першої інстанції при новому розгляді справи необхідно врахувати положення ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, відповідно до яких у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому судом повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою суду від 12.02.2010 року суддею Радченя Д.І. дану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в засіданні суду з викликом сторін.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 2 березня 2010 року позов з врахуванням уточнених вимог та проведених взаєморозрахунків та зарахування однорідних вимог підтримує вимоги про стягнення 208526,58 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції, 3% річних в сумі 40424,10 грн. та пеню за про строчку виконання грошових зобовязань 20749,76 грн. при цьому надав суду додаткові письмові пояснення по суті заявленого позову з врахування обставин та застережень зазначених судом касаційної інстанції.

Повноважний представник відповідача в даному судовому засіданні заперечує проти позову, вважає його безпідставним, при цьому заявив письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості подання письмового заперечення по справі з врахуванням обставин та застережень, зазначених в постанові Вищого господарського суду України від 10.12.2009 року по даній справі.

Судом відхилено дане клопотання, оскільки відповідач мав достатньо часу щодо подання письмових заперечень по даній справі, оскільки як вбачається з матеріалів справи копії постанови від 10.12.2009 року надіслані сторонам 18 грудня 2009 року, тобто у відповідача було понад два місяці щодо подання відповідного заперечення та можливих додаткових доказів по справі.

Проте зважаючи, що в господарських судах правосуддя здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, даному судовому засіданні було оголошено перерву на 17 березня 2010 року.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні 17.03.2010 року заявлені вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, доказів поважності причин неявки суду не надав. Натомість 16.03.2010 року по факсу до господарського суду Хмельницької області за підписом в.о. голови правління ВАТ „Шепетівкагаз надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через перебування представника ОСОБА_1, яка була уповноважена в попередньому судовому засіданні, на стаціонарному лікуванні в Шепетівській районній лікарні.

Господарський суд, розглянувши подане клопотання вважає його таким, що задоволенню не підлягає, оскільки попередньою ухвалою суду не визнавалась особиста явка представника ОСОБА_1 в судове засідання. Крім того на обґрунтування поданого клопотання відповідачем не подано відповідні докази перебування на лікуванні даної особи. В даному випадку суд вбачає ознаки зловживанням правом відповідача на участь в судових засіданнях.

Згідно ст. 75 ГПК України суд має право розглянути справу за наявними в ній доказами, якщо відзив на позовну заяву не подано.

Проте зважаючи, що відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності, тому для надання можливості відповідачу забезпечення участі в судовому засіданні іншого представника суд вважає за можливе в межах строків, передбачених ст. 69 ГПК України відкласти судовий розгляд по даній справі на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 69,77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У х в а л и в :

Розгляд справи № 11/14/18/12/4858 відкласти на 12 год. 00 хв. 8 квітня 2010 року.

Зобовязати позивача надати суду докази на обґрунтування заявлених вимог з врахуванням обставин зазначених в постанові Вищого господарського суду України від 10 грудня 2009 року.

Зобовязати відповідача надати суду письмовий відзив на позов з врахуванням обставин, зазначених в постанові Вищого господарського суду України від 10.12.2009 року по даній справі.

Явку повноважних представників сторін в судове засідання визнати обовязковою

Суддя Д.І. Радченя