Господарський суд Харківської області
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" грудня 2010 р. Справа № Б-19/83-09

вх. № 4353/2-19

Суддя Міньковський С.В.

При секретарі судового засідання Лавріненко К.Г.

За участю представників сторін :

ПАБ «ОТП Банк» ОСОБА_1 ,дов. від 15.09.2010р.

Ліквідатора - арбітражний керуючий ОСОБА_2

розглянувши скаргу ліквідатора на дії учасника ліквідаційної процедури по справі за заявою : СПДФО ОСОБА_3, м. Харків

до СПДФО ОСОБА_3, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся ліквідатор зі скаргою на дії учасника ліквідаційної процедури кредитора -ПАБ «ОТП Банк», в якому ліквідатор просить суд зобовязати заставного кредитора ПАБ «ОТП Банк», м. Київ провести дії щодо скасувань обмежень нерухомого майна банкрута, а саме: нежитлову будівлю літ: Г-1, заг. площею 397,4 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, пров. Лопанський,6, і належить ОСОБА_3.

В судовому засіданні ліквідатор пояснив, що наданий час в Державному реєстрі обтяжень рухомого та нерухомого майна існують не скасовані заборони на відчуження активів, які належать банкруту ОСОБА_3, зокрема на: нежитлову будівлю літ Г-1 загальною площею 397,4 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пров. Лопанський,буд.6. Зазначена нежитлова будівля знаходиться (підстава обтяження) в іпотеці банку згідно договору іпотеки № РМ- SMO 707/194/2008 від 02.06.2008р. Ліквідатор письмово звертався до ПАБ «ОТП Банк» щодо зняття обтяження, яке накладено на вищезазначену нерухомість. Проте, ПАБ «ОТП Банк» ніяких дій щодо скасування заборони обєкту нерухомості не здійснив. Однак, вказані обставини перешкоджають ліквідатору у здійсненні покладених на нього обовязків постановою суду від 15.09.2009р. та положеннями ст.22-32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство) щодо реалізації активів банкрута та задоволення вимог кредиторів.

Представник банку письмово заперечував проти скарги ліквідатора, оскільки питання повязані з реалізацією майна боржника (банкрута) регулюються не тільки нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» але і нормами Закону України «Про іпотеку», як спеціального нормативно правового акту, що прийнятий був пізніше. Крім того положення Закону України «Про іпотеку» передбачають реалізацію майна боржника через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження, про цьому іптекодержатель - банк наділений правом самостійно ініціювати процедуру звернення стягнення на заставлене майно, якщо іпотекодавець визнаний банкрутом, також оцінка та реалізація предмета застави повинна бути погоджена з банком.

В судовому засіданні 30.11.2010р. було оголошено перерву до 07.12.2010р. Далі засідання суду було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, скаргу на дії учасника ліквідаційної процедури, суд встановив наступне.

Згідно ч.4 ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що у ліквідаційної процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури. ПАТ«ОТП Банк», м. Київ є кредитором ( Постанова суду від 15.07.2009р., Ухвала суду від 18.02.2010р.) і як наслідок є учасником ліквідаційної процедури.

02.06.2008р. між ЗАТ«ОТП Банк», м. Київ, правонаступником якого є ПАБ «ОТП Банк», м. Київ, та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № РМ- SMO 707/194/2008 від 02.06.2008р., предметом якого є: нежитлова будівля літ Г-1 загальною площею 397,4 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пров. Лопанський,буд.6. Договір був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, яким до Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено записи 2 (№ 7308761 від 02.06.2008р.) про заборону на відчуження вищевказаної нежитлової будівлі.

Постановою господарського суду Харківської області від 15.04.2009р. визнано фізичну особу - підприємця ОСОБА_3, банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_2, до якого перейшло право розпорядження майном банкрута. Зобовязано ліквідатора виконати всі необхідні заходи, передбачені ст.ст. 22-34, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Постанова була направлена для виконання, зокрема, кредиторам (в тому числі ПАБ«ОТП Банк», ВДВС за місцезнаходженням банкрута, державному реєстратору).

Ліквідатор, виконуючи покладені на нього обовязки, звернувся з листом № 07/09-01 від 07.09.2010р. до ПАБ «ОТП Банк», м. Київ, який був отриманий банком, з проханням щодо скасування обмежень на нерухоме майно боржника, а саме: на нежитлову будівлю літ Г-1 загальною площею 397,4 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пров. Лопанський,буд,6. в звязку з тим, що заборона на відчуження вищевказаної нежитлової будівлі порушує порядок виконання ліквідаційної процедури.

Але, до цього часу банк не виконав вимоги ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не здійснив заходи щодо зняття заборону на відчуження нерухомого майна боржника, що зокрема підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна записи 2 (№ 7308761 від 02.06.2008р.).

Таким чином, після визнання боржника ФОП ОСОБА_3 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури існує не скасована заборона (обмеження) на відчуження майнових активів банкрута, які були включені до ліквідаційної маси боржника ліквідатором банкрута у відповідності до ч.2 ст.26 Закону про банкрутство та визначені останнім в складеному ліквідатором реєстрі вимог кредиторів (арк. справи 81). Зазначена бездіяльність кредитора перешкоджає виконанню ліквідатором покладених на нього ст.ст. 25, 48, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обовязків.

Згідно ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання ліквідатора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Стосовно заперечень представника банку, то суд вважає за необхідне повідомити про наступне.

По - перше: згідно з загальною теорією права конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними актами однакої сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме зосередження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачене самим цим актом, автоматичне скасовується однопредметний акт, якій діяв раніше. До того ж законодавцем було врегулювало питання щодо взаємодії двох однакових нормативних актів Закону України «Про іпотеку» та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ,зокрема ч.2 ст.33 Закону України «Про іпотеку» законодавець визначив, що в разі порушення провадження у справі про банкрутство іпотекодавця, іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання, що частково кореспондується з ч.15.ст.11 Закону про банкрутство.

Подруге, у відповідності до ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Натомість, на час розгляду скарги ліквідатора кредитор не надав суду відомостей про те, що банк кредитор після порушення справи про банкрутство звернув стягнення на предмет іпотеки за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, і такі документи або відомості суду не відомі, і кредитор такі відомості суду не представив.

Згідно з ст.41 Закону «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки відбувається шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».Проте згідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки обовязкового закінчення виконавчого провадження в разі визнання боржника банкрутом з передачею виконавчих документів арбітражному керуючому (ліквідатору) (п.7 ст.37 цього Закону). Вищевказане говорить про те, що порядок реалізації предмету застави (іпотеки),в разі якщо іпотекодержатель до визнання боржника банкрутом не задовольнив свої вимоги за рахунок предмету іпотеки, повинно відбуватися відповідності до положень ст.22-32 Закону про банкрутство з урахуванням вимог ст. 47- 49 Закону про банкрутство.

Так, відповідно до ст.26 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права), які належать банкруту на дату відкриття ліквідаційної процедури включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог кредитора.

По трете, згідно з ст.29 Закону про банкрутство передбачається, що майно, на яке звертається стягнення в ліквідаційної процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Положеннями Закону про банкрутство не передбачено наявність обовязку ліквідатора погоджувати оцінку майна, що знаходиться в іпотеки, з кредитором - іпотекодержателем.

В четверте, відповідності до ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Таке ж саме визначено в резолютивної частині Постанови про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом. Постанова є обовязкової для виконання заставним кредитором - ПАБ «ОТП Банк».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22-34, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Законом України „Про виконавче провадження, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ліквідатора на дії учасника ліквідаційної процедури задовольнити.

2. Зобовязати кредитора ОСОБА_5 акціонерне товариство «ОТП Банк», м. Київ, скасувати заборону, що накладена на нерухоме майно боржника, а саме: на нежитлову будівлю літ Г-1 загальною площею 397,4 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пров. Лопанський,буд,6. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження цим майном банкрута не допускається.

3. Видалити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис 2 (№ 7308761 від 02.06.2008р.) щодо заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю літ Г-1 загальною площею 397,4 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пров. Лопанський, буд. 6,номер за РПВП: 3711482, власник ОСОБА_3, код НОМЕР_1, місце проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення.

Ухвалу направити, ліквідатору, кредитору, Державному підприємству „Інформаційний центр Міністерства юстиції України в особі Харківської філії (місцезнаходження: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, 20а).

Суддя Міньковський С.В.

Ухвала підписана 10.12.2010р.