ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" лютого 2010 р. Справа № Б-19/205-09

Заступник голови Господарського суду Харківської області ОСОБА_1

розглянувши заяву (вх. № 56) про відвід судді Міньковського С. В. по справі за заявою ЗАТ "Харків-вовна", м. Харків

до ЗАТ "Харків-вовна", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа № Б-19/205-09 за заявою ЗАТ "Харків-вовна", м. Харків до ЗАТ "Харків-вовна", м. Харків про визнання банкрутом.

25 лютого 2010 року (вх. № 56) на адресу господарського суду Харківської області надійшла заява ПАБ „Полтава-банк про відвід судді Міньковського С. В. по даній справі. В обґрунтування відводу судді заявник посилається на те, що суддею при розгляді справи порушено норми чинного законодавства, зокрема, при розгляді справи не виконано приписи Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Крім того, заявник відводу в обґрунтування підстав для відводу судді посилається на розгляд суддею Мінськовським С. В. іншої справи Б-19/138-09. Наведені обставини викликали у заявника відводу сумнів у неупередженості судді Міньковського С. В. при розгляді даної справи.

Надаючи юридичну кваліфікацію зазначеним заявником відводу обставинам з урахуванням вимог процесуального закону, слід виходити з наступного.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, які можуть бути підставою для відводу судді. Зокрема, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь в судовому процесі, або буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Відвід повинен бути мотивованим та обґрунтованим.

Разом з тим вказані заявником відводу обставини виходячи із змісту зазначених вимог закону не можуть бути правовими підставами для відводу судді. Такий висновок обґрунтовується наступним.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. При цьому втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється законом.

Таким чином розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суддя самостійно визначає коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовує його, здійснює його тлумачення, вирішує питання про розгляд заяв та клопотань учасників судового процесу та надає правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону. Процесуальне рішення по справі виноситься суддею за результатом надання юридичної оцінки поясненням всіх учасників судового процесу, наявним у справі доказам та з обовязковим співвідношенням їх з вимогами відповідного законодавства.

При цьому розгляд по суті наведених питань є виключним правом суду, який розглядає конкретну судову справу, оскільки судочинство в Україні здійснюється в силу вимог Конституції України виключно судами і делегування функцій судів, привласнення цих функцій іншими особами не допускається. Крім того, законом встановлено право учасників судового процесу на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення у випадку незгоди з прийнятим судовим рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

Отже посилання заявника відводу на порушення судом норм чинного законодавства, як на підставу для відводу судді, не узгоджується з вказаними приписами закону, в звязку з чим не може бути підставою для відводу судді.

Стосовно розгляду суддею Міньковським С. В. справи № Б-19/138-09 слід зазначити, що розгляд суддею однієї справи не позбавляє права суддю розглядати інші справи за участю тих же сторін, оскільки із змісту статті 20 ГПК України вбачається, що суддя не може брати участь у розгляді справи в разі скасування рішення чи ухвали, прийнятої за його участю у випадку нового її розгляду. Тобто у вказаній процесуальній нормі йдеться про неможливість повторного розгляду однієї й тієї ж справи суддею, у випадку скасування рішення чи ухвали, прийнятої за його участю саме по цій справі.

Разом з тим справа № Б-19/205-09 є іншим самостійним господарським спором, по якій жодного процесуального документу, винесеного суддею Міньковським С. В., не скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції. Отже в розумінні статті 20 ГПК України справа № Б-19/205-09 не є такою, що передана на новий (повторний) розгляд після перегляду винесених по справі процесуальних рішень судами вищих інстанцій. Таким чином зазначена заявником відводу обставина не може бути процесуальною підставою для відводу судді Міньковського С. В. від розгляду даної справи.

Вищевикладене дає підстави стверджувати про наявність правових підстав для відмови в задоволенні поданої заяви про відвід судді Міньковського С. В., оскільки вона позбавлена фактичного та правового обґрунтування.

При цьому дослідивши матеріали даної справи, приходжу до висновку про необхідність призначення колегіального розгляду даної справи, оскільки це сприятиме встановленню дійсних та фактичних обставин справи та постановленні на цій основі законного та обґрунтованого судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4-6, 20, 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви (вх. № 56) про відвід судді Міньковського С. В. по справі № Б-19/205-09 відмовити.

Для розгляду справи № Б-19/205-09 призначити судову колегію у складі: головуючий суддя Міньковський С. В., судді Крестьянінов О. О. та Мамалуй О. О.

Заступник голови Господарського суду

Харківської області ОСОБА_1