ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.01.2010 №

Суддя господарського суду Закарпатської області В.І. Карпинець, розглянувши позовні матеріали

за позовом Приватного підприємства „ОСОБА_1Ч.Ч.К., с. Михайловичі Самбірського району

до Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку „Надра, м. Київ

в особі Філії Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку „Надра Ужгородське регіональне управління, м. Ужгород

про розірвання договору № 81 банківського рахунку від 14.12.2006 р. та про зобов"язання банку здійснити перерахування коштів у сумі 5359, 44 грн. в рахунок погашення обов"язкових платежів до бюджету за платіжними дорученнями підприємства та про перерахування коштів у сумі 6000,00 грн. на банківські реквізити підприємства,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява від 09.12.2009 р. подана з порушенням вимог п.4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- позивачем не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход Державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Підпунктом „а пункту 2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито від 21.01.1993 р. № 7-93 із внесеними змінами Законом України від 25.03.2005р. ставки державного мита встановлено в таких розмірах, а саме: із позовних заяв майнового характеру сплачується держмито в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підпунктом „б пункту 2 ст.3 даного Декрету передбачено, що із позовних заяв немайнового характеру державне мито повинно становити 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто 85 грн.).

Отже, в даному випадку з позовної заяви, що носить одночасно немайновий та майновий характер (про розірвання договору банківського рахунку та про зобов"язання банку здійснити перерахування коштів у сумі 5359, 44 грн. в рахунок погашення обов"язкових платежів до бюджету за платіжними дорученнями підприємства та про перерахування коштів у сумі 6000,00 грн. на банківські реквізити підприємства), державне мито повинно бути сплачено за ставками встановленими для позовних заяв немайнового характеру і за ставками встановленими для позовних заяв майнового характеру.

Як вбачається з платіжного доручення № 54 від 09.12.2009 р. позивачем державне мито сплачено у сумі 117, 04 грн. як за подання позовної заяви майнового характеру, тобто із зобов"язання банку здійснити перерахування коштів у сумі 5359, 44 грн. в рахунок погашення обов"язкових платежів до бюджету за платіжними дорученнями підприємства та про перерахування коштів у сумі 6000,00 грн. на банківські реквізити підприємства). До позовної заяви не подано доказів сплати державного мита у сумі 85грн. з позовної вимоги немайнового характеру - розірвання договору № 81 банківського рахунку від 14.12.2006р.

Враховуючи наявність вищезазначеної обставини, що не відповідає вимогам чинного законодавства, дана позовна заява підлягає поверненню судом заявнику без розгляду, у відповідності до вимог п.4 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.63 п.4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву від 09.12.2009 р. і додані до неї документи на 24 аркушах повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя В.І. Карпинець