ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" липня 2010 р. № 1560

Суддя Маціщук А.В., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1

до відповідача відділу Державноі виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції

до відповідача Державного казначейства України

- про визнання незаконною та скасування постанови відділу Державноі виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції про арешт коштів від 23.06.2010 р.,

- про звільнення коштів з-під арешту,

- про заборону ВДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції вчиняти дії по зупиненню видаткових операцій в Дубенській філії ВАТ банку «Фінанси та Кредит»

- про визнання протиправними дії посадових осіб ВДВС Дубенського міськрайонного управління юстиції,

- про стягнення 6000 грн. матеріальної шкоди і 1000 грн. моральної шкоди, -

встановив :

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України господарські суди до початку діяльності окружного адміністративного суду вирішували адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України. На даний час створений і функціонує Рівненський окружний адміністративний суд, тому спір з приводу рішень, дій та бездіяності державної виконавчої служби підвідомчий адміністративному суду відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України і має розглядатись в порядку, що визначений Кодексом адміністративного судочинства.

В частині стягнення 6000 грн. матеріальної шкоди і 1000 грн. моральної шкоди позовна заява ОСОБА_1 також не може бути прийнята до розгляду і повертається згідно з нормами ст.63 ГПК України з урахуванням такого:

- всупереч нормам п.5 ч.2 ст.54 ГПК України відсутній обгрунтований розрахунок зазначених сум та відсутні докази, що підтверджують викладені обставини щодо збитків;

- майнові вимоги не оплачені державним митом. Так, відповідно до підпункту "а" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 р. № 7-93 "Про державне мито" в редакції з врахуванням змін, внесених Законом України від 25.03.05 р. № 2505-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, встановлена ставка державного мита у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102,00 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25500,00 грн.);

- крім того, всупереч нормам ст.ст.44,47-1 ГПК України не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- відсутні докази направлення відповідачам копій позовної заяви.

Звертаю також увагу, що відповідно до норм ст.ст.1-2 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. З даною позовною заявою до господарського суду звернувся громадянин ОСОБА_1, який жодним документом не підтвердив наявність статусу суб'єкта підприємницької діяльності, хоча у прохальній частині просить про захист інтереса суб'єкта підприємницької діяльності.

Керуючись п.п.3,4,6,10 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд у х в а л и в :

Повернути позовну заяву без розгляду.

Суддя Маціщук А. В.