ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" липня 2010 р. Справа № 3/38

За позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Зоряна"

про стягнення дійсної вартості частини майна товариства

Суддя господарського суду Мамченко Ю. А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Рівненської області із позовом про стягнення з ТОВ "Зоряна" дійсної (ринкової) вартості частини майна товариства, пропорційно розміру її частки у статутному капіталі товариства.

18.05.2010 року у справі призначено судову економічну експертизу. Ухвалою суду від 05.07.2010 року судом уточнено експертне завдання.

15.07.2010 року через канцелярію до суду від відповідача надійшла касаційна скарга на ухвалу від 05.07.2010 року про уточнення експертного завдання.

Особливості процедури розгляду господарських справ в касаційному порядку передбачені розділом XII1 Господарського процесуального кодексу України. Отже, відповідна скарга може бути розглянута в касаційному порядку за умови дотримання вимог, викладених у розділі XII1 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 8 ч.3 ст.129 Конституції України передбачено в якості однієї з основних засад судочинства забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про судоустрій України»від 07.02.2002 року №3018-III учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Наведені конституційне положення та положення норми Закону ставлять у залежність реалізацію конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження від положень процесуального закону, яким є Господарський процесуальний кодекс України. Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України містить виключний перелік імперативних норм про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до приписів ст.107 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду. Отже, оскарженню підлягають лише ті процесуальні документи, про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчить юридичний аналіз положень Господарського процесуального кодексу України, фактично оскарженню підлягають судові рішення, що перешкоджають подальшому руху справи. Крім того, системний аналіз норм діючого Господарського процесуального кодексу України приводить до висновку про те, що ухвала про уточнення експертного завдання оскарженню не підлягає.

Стаття 26 Господарського процесуального кодексу України не містить прямої вказівки на можливість оскарження ухвали про уточнення експертного завдання.

З огляду на вищевказане ст.107 Господарського процесуального кодексу України в переліку процесуальних документів, які можуть оскаржуватись та як наслідок скасовуватись касаційною інстанцією, не містить ухвали про уточнення експертного завдання.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади»від 13.06.2007 року №8 вказано, що оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом. Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів, про уточнення експертного завдання та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається .

В інформаційному листі Верховного Суду України від 10.09.2008 №3.2.-2008 (доведеному до відома господарських судів України інформаційним листом Вищого господарського суду України від 22.09.2008 року № 01-8/547) зазначено, крім іншого, що у разі подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу, яку не може бути оскаржено, місцевий господарський суд має відмовляти у прийнятті такої скарги з посиланням на статтю 107 ГПК України.

Крім того суд бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене вище, з метою недопущення затягування судового процесу та запобігання порушенню ст.22 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність відмови в прийнятті касаційної скарги на ухвалу господарського суду Рівненської області про уточнення експертного завдання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.26, 86, ст.107 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. У прийнятті касаційної скарги на 4-х аркушах з додатками на 4-ох аркушах відмовити.

2. Касаційну скаргу на 4-х аркушах з додатками на 4-ох аркушах повернути заявнику.

3. Копію касаційної скарги долучити до примірника ухвали, яка залишається в суді.

Суддя Мамченко Ю.А.

Помічник судді

ОСОБА_3