ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" листопада 2010 р. Справа № 5/179

за позовом Управління комунальною власністю м. Рівне

до відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 11 215 грн. 74 коп. та розірвання договору оренди

Суддя Марач В.В.

Представники:

Від позивача : представник по довіреності ОСОБА_3

Від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Управління комунальною власністю м. Рівне звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до підприємця ОСОБА_2. Позивач просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення по вул. Гагаріна, 75 в м. Рівне № 1877 від 28.08.2008 року та стягнути з відповідача (р/р 1012 в УДКУ в м. Рівне, МФО 833017) на свою користь заборгованість по орендній платі в сумі 11 215, 74 грн.

Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, представник його в судове засідання не з'явився. До господарського суду повернулися ухвали суду про порушення провадження у справі та про призначення справи до розгляду, які направлялися на адресу відповідача вказану в позовній заяві, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ № 7565185 місцем проживання підприємця ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 і саме на вказану адресу направлялися позовна заява та ухвали суду.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною першою статті 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу та зібрані судом, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому суд керувався наступним.

Між Управлінням комунальною власністю м. Рівне та підприємцем ОСОБА_2 28.08.2008 року було укладено договір № 1877 оренди нежитлового приміщення в м. Рівне, вул. Гагаріна, 57 загальною площею 278, 7 кв. м.

Відповідно до пункту 5.4. договору оренди та пункту 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату вчасно і в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3.1. договору оренди № 1877 орендна плата в цьому договорі встановлюється в сумі 1 057, 31 грн. в місяць плюс ПДВ згідно з чинним законодавством. Орендна плата щомісячно підлягає коригуванню на індекс інфляції за минулий місяць, який визначається Мінстатом (пункт 3.5. договору). Проте орендар належним чином не виконує свої зобов'язання по договору, а саме не сплачує орендну плату. Внаслідок цього за відповідачем рахується заборгованість по орендній платі з лютого по вересень 2010 року, з урахуванням індексу інфляції, в сумі 11 215, 74 грн.

Позивачем на адресу відповідача 16 липня 2010 року була направлена претензія з вимогою погашення заборгованості з орендної плати, однак останній залишив дану претензію без відповіді та задоволення.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, а згідно статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин суд вважає правомірними та такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 11 215, 74 грн.

Частиною третьою статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами своїх зобов'язань. Крім того, пунктом 7.4. договору оренди № 1877 передбачено, що орендодавець може пред'явити в господарському суді вимогу про дострокове розірвання договору оренди якщо орендар не вніс орендної плати протягом 3-х місяців по закінченню терміну платежу. Таким терміном, відповідно до пункту 3.2. договору, є 20 число поточного місяця. Відтак враховуючи те, що оплата заборгованості по орендній платі прострочена відповідачем більше ніж на 3 місяці, вимогу позивача про розірвання договору № 1877 оренди нежитлового приміщення в м. Рівне, по вул. Гагаріна, 57 загальною площею 278, 7 кв. м, суд також вважає правомірною.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позов Управління комунальною власністю м. Рівне правомірний, ґрунтується на договорі та законі, а відтак підлягає до задоволення.

На відповідача покладаються судові витрати на підставі частини другої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, так як спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення по вул. Гагаріна, 75 в м. Рівне № 1877 від 28.08.2008 року, укладений між Управлінням комунальною власністю м. Рівне та підприємцем ОСОБА_2.

3. Стягнути з підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ 2) на користь Управління комунальною власністю м. Рівне (м. Рівне, вул. Соборна, 12а, р/р 1012 в УДКУ в м. Рівне, МФО 833017, ) 11 215 грн. 74 коп. заборгованості по орендній платі, 197 грн. 16 коп. державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Марач В.В.

підписано "01" грудня 2010 р.