ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"11" листопада 2010 р. Справа № 60/298-10

Суддя господарського суду Чистякова І.О. розглянувши матеріали по позовній заяві (вх.№ 9821/1-60 від 08.11.10) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 316642,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №12/012 від 01.12.2007р. у розмірі 92587,40 грн., пені у розмірі 206924,74 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 17130,00 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що їх подано з порушенням п.3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, а саме: не подано доказів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з частиною першою статті 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" зі змінами і доповненнями та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 р. № 15.

Так, відповідно до підпункту "а" пункту 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" державне мито із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно платіжного доручення № 77 від 16 жовтня 2009 р. позивачем було сплачено державне мито у розмірі 1929,96 грн., яке судом не приймається в якості належного доказу сплати державного мита, виходячи з наступного.

Відповідно до п.37 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України за №15 від 22.04.1993р. до заяв, поданих повторно після усунення умов, що були підставою для повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду, з метою уникнення повторної сплати мита може бути доданий первісний документ про сплату мита, якщо не минув рік з дня його зарахування до бюджету.

Отже, суд зазначає, що з дня зарахування до державного бюджету державного мита в сумі 1929,96 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 77 від 16 жовтня 2009 р. минув рік, тому суд не приймає дане платіжне доручення в якості належного доказу сплати державного мита.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем сплачено державне мито не в повному обсязі, що є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду згідно п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Керуючись ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", п.33, п. 37 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України за №15 від 22.04.1993р., ст.ст. 46, 57, п. 4 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 та додані до неї документи на 89 аркушах, в тому числі платіжні доручення №78 від 16.10.2009р., №77 від 16.10.2009р., №167 від 10.06.2010р. без розгляду.

Суддя Чистякова І.О.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).