ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" жовтня 2010 р.Справа № 18/1537-10
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест КНВ" м. Хмельницький

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" м.Київ в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Хмельницький" м. Хмельницький

про визнання кредитних договорів недійсними

Суддя Саврій В.А.

Представники сторін :

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 11.06.10р.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою про: 1. визнання недійсним кредитного договору №650-05/01 від 12.07.05р. з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (в подальшому Публічне Акціонерне товариство „Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест КНВ", 2.визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №759-07/01 від 19.09.07р. з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (в подальшому Публічне Акціонерне товариство „Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест КНВ", 3. визнання недійсним кредитного договору №379-06/01 від 26.04.06р. з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (в подальшому Публічне Акціонерне товариство „Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Інвест КНВ".

В обгрунтування позовних вимог посилається на вимоги п.1ст.203, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 638 ЦК України, ч.2 ст. 345 ГК України.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з перебуванням представника позивача у відпустці.

В додаткових поясненнях до позовної заяви від 04.10.10р. повноважний представник позивача посилається на ч.1.ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі істотні умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вважає, що у разі відсутності у договорі однієї з істотних умов, він може бути визнаний судом недійсним.

Для кредитних договорів однією з істотних умов є умова про забезпеченість. Відповідно до п.7.1. Кредитного договору №650-05/01 від 12 липня 2005 року: "Способом забезпечення повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом (у тому числі відсотків за неправомірне користування кредитом), плати за управління кредитом, неустойки за невиконання умов кредитного договору, а також збитків, що можуть настати у зв'язку із невиконанням Позичальником своїх договірних обов'язків по кредитному договору є порука фізичної особи згідно договору поруки № 657-05/06 від 12 липня 2005року".

Звертає увагу суду на те, що договору в забезпечення виконання кредитних зобов'язань по кредитному договору №650-05/01 від 12 липня 2005 року між фізичною особою та Відповідачем по справі взагалі не укладалось.

Стверджує, що в порушення ст.345 ГК України та ст.1054 ЦК України між сторонами, при укладенні кредитного договору №650-05/01 від 12 липня 2005 року, не досягнуто згоди також і щодо такої істотної умови договору, як вид забезпечення кредиту.

Звертає увагу на п.1 ст.203 ЦК України, де зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання цієї вимоги в момент вчинення правочину є підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Стверджує, що на даний час є всі правові підстави для визнання недійсними спірних кредитних договорів на підставі ст. 203, ч. 1 ст.215 ЦК України як такі, що суперечать вимогам ст. 345 ГК України та ст.1054 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, позовні вимоги вважає необгрунтованими та безпідставними.

Звертає увагу, що позивачем не наведено підстав, які б свідчили про визнання оспорюваних кредитних договорів недійсними. Пунктом 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 2 цієї статті - до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, відносини між банком та клієнтом з питань кредитування визначаються кредитним договором та главою 71 ЦК України.

Вважає, що відповідальність банку за невиконання зобов'язань перед клієнтами передбачена ст.625 ЦК України, ст.58 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", розділом №6 оспорюваних кредитних договорів.

Позивач не навів доводів про те, що відповідач не виконав перед ним зобов'язання по оспорюваних договорах і відповідно не вказав про наявність підстав для застосування відповідальності до відповідача.

Щодо сплати кредитних коштів та плати за кредит, то порядок їх нарахування та сплати визначений розділами №1 та №3 оспорюваних кредитних договорів. Кошти необхідно сплачувати на поточний рахунок позивача, в кредитних договорах, що здійснювалося позивачем до подання позовної заяви.

В зв'язку з тим, що позивачем отримано кредитні ресурси у повному обсязі та частково сплачено кредит та відсотки за користування цими кредитним ресурсами, то вважає, що це свідчить про схвалення укладеного правочину, а тому укладені між сторонами кредитні договори є дійсними і вони підлягають виконанню особами, які його уклали.

Звертає увагу на постанову Вищого господарського суду України від 08 листопада 2007р. у справі №22/268, яка скасована Верховним Судом України. Стверджує, що вона не може бути належним доказом у справі в силу положень ст.35 ГПК України, оскільки сторони у цій справі не були учасниками у справі №22/268.

Стверджує, що сторонами у справі досягнуто домовленості з усіх істотних умов кредитних договорів, які встановлені чинним законодавством України.

Вважає, що позивачем не наведено жодної підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Враховуючи вищенаведені обставини, визначені ГПК України засади змагальності та рівності сторін судового процесу, необхідність подання для повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору витребуваних доказів , суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на 12 год. 00 хв. 19 жовтня 2010 року.

Зобов'язати:

позивача подати докази про включення відповідача до ЄДРЮО і ФОП, оригінали документів та доказів на підтвердження позовних вимог - для огляду.

відповідача подати в судове засідання докази про включення до ЄДРЮО і ФОП.

Визнати явку повноважних представників сторін (з довіреностями та документами, що посвідчують особу) в судове засідання обов'язковою.

Суддя В.А. Саврій

Віддрук. 4 прим.: 1-до справи, 2-позивачу, 3,4-відповідачу.