ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.10 Справа № 10/267/10

Суддя Алейникова Т.Г.

За позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 71100, м.Бердянськ Запорізької області,вул. Кармелюка,95,

До відповідача: Бердянська міська рада Запорізької області, 71100 пл. І Бердянської ради, 2 м. Бердянськ, Запорізька обл.

Третя особа: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області, 69035, м.Запоріжжя, вул.40 років Радянської України,45.

Про визнання права власності на самочинно збудовану будівлю

Суддя: Алейникова Т.Г.

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, на підставі довіреності № 1707 від 16.09.2008 р.

ОСОБА_1 на підставі паспорту

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не зявився

Сутність Спору:

Заявлено позов про право власності на самочинно збудовану основну будівлю «А1»-склад, розташовану по вул. Халтуріна, 2-б в м. Бердянськ Запорізької області, без додаткового акту вводу в експлуатацію.

Ухвалою суду від 31.08.2010р. порушено провадження у справі № 10/267/10, судове засідання призначено до розгляду на 04.10.2010 р.

04.10.2010 р. справу відкладено на 25.10.2010р, потім на 01.11.2010 р.

За клопотанням сторони розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, що заявлені в позові.

Відповідач у судове засідання 01.11.2010р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив відзив до господарського суду в якому просить суд розглянути справу у його відсутності та вважає за можливе визнання права власності за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 на самочинно збудовану основну будівлю «А1», розташовану по вул. Халтуріна, 2-б в м.Бердянськ без додаткового акту вводу в експлуатацію. Представник 3-0соби не зявився до суду, про час і місце розгляду справи був повідомлен належним чином.

01.11.2010 р оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача Суд,

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать надані до суду документи позивачу ФОП ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.08.2003 року, належить домоволодіння №2б по вул. Халтуріна у м. Бердянськ Запорізької області.

Рішенням Бердянської міської ради від 05 травня 2001 року №256 «Про вилучення та надання у користування земельних ділянок»затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0, 1118 га, розташованої по вул. Халтуріна, 2 для реконструкції будівлі під офіс, склад та майстерню, строком до 01.05.2011р. та передано її в оренду приватному підприємцю ОСОБА_1

На підставі вказаного рішення між Бердянською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 21.05.2001 р., який зареєстрований в книзі записів договорів оренди землі за №1119 від 24.05.2001р.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 07.08.2003р. №452 «Про розподіл та закріплення земельних ділянок»затверджено розподіл земельної ділянки. загальною площею 7, 9539га, розташованої по вул.Халтуріна,2, та закріплено земельну ділянку , площею 0,1118 га. з присвоєнням поштової адреси: вул. Халтуріна, 2-б, для обслуговування будівлі, що належить ОСОБА_1

Під час технічної інвентаризації, проведеної 09.10.2009р. Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації, у технічному паспорті позначена, як не зареєстрована основна будівля «А1».

За технічним висновком про можливість оформлення самочинно збудованих будівель, №273/11/09, виданим Комунальним підприємством «Архітектурно - планувальне бюро»Бердянської міської ради при будівництві норми розміщення будівлі складу «А1» згідно ДБН 360-92* «Містобудівництво. Планування і забудова міських та сільських поселень»не порушені. Будівля складу «А1» приєднана до будівлі гаражу «Г»по вул. Халтуріна,2-в, що є власністю позивача. Будівля «А1»відносяться до ІІІ ступеня вогнетривкості згідно ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва».

В процесі огляду конструкцій цих будівель будь-яких деформацій, тріщин, прогибів, впливаючих на несучу спосібність конструкцій, виявлено не було. Загальний технічний стан несучих і огороджувальних конструкцій будівель задовільний та забезпечує безпечну подальшу експлуатацію будівель при дотриманні норм і правил техніки безпеки. Цей технічний висновок виготовлено КП Бердянської міської ради «Архітектурно планувальне бюро»Бердянської міської ради для розгляду можливості оформлення самовільно збудованих будівлі складу «А1».

Експертним висновком протипожежного стану основної будівлі «А1» встановлено, що шляхи евакуації відповідають нормативним актам. Ступінь вогнетривкості ІІ. Зазначено про відсутність попередньої експертизи проектної документації на відповідність нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки, та не проведення технічного обслуговування та перезарядження вогнегасників, яке було позивачем усунено і підтверджується актом прийняття виконаних робіт від 25.08.2010р.

За результатами державної санітарно-епідеміологічної експертизи, згідно із Висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 18.02.2010р. №217 самовільно збудована будівля складу (літера А1) за адресою: м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 2-б відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України, може бути використана за призначенням у заявленій сфері застосування або для нормативних документів, може бути погоджений.

У відповідності до протоколу від 17.02.2010р. №28 радіологічного контролю в приміщеннях за адресою вул.Халтуріна, 2-б вміст родону -222 і потужність поглиненої дози гама-випромінювання у повітрі обстежених приміщень не перевищує допустимих рівнів. Встановлених НРБУ-97.

На момент розгляду справи право власності на майно, що є предметом спору ні за якою особою не зареєстроване.

Позивач просить визнати право власності на зазначену самочинно збудовану споруду.

При вирішенні даного спору слід виходити з наступного.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України гарантує кожній особі право на звернення до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, є визнання права.

Стаття 1 Господарського процесуального Кодексу України встановлює право підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Пункт 2 статті 3 Цивільного кодексу України встановлює, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно до вимог ст.ст. 328-345 ЦК України право власності виникає на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності особи є право особи на певну річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. ( ст. 319 ЦК України)

Власник використовує своє майно для підприємницької діяльності ( ст. 320 ЦК України)

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійснені лише у випадках, прямо передбачених законом ( ст. 321 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм та правил.

Частина 5 ст. 376 ЦК України закріплює, що на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

На час звернення до суду позивач є користувачем земельної ділянки та володіє, розпоряджається та користується спірним майном.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін має довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторонами не було доведено, що визнання права власності на спірне майно порушує права та законні інтереси відповідача чи третіх осіб.

Чинне законодавство передбачає декілька шляхів набуття права власності на об'єкти нерухомого майна. Положення Цивільного кодексу України щодо регулювання правових наслідків самочинного будівництва передбачають в якості способу набуття права власності на нього лише визнання в судовому порядку.

Частина 2 ст. 331 ЦК України визначає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Обов'язок власника чи іншої зацікавленої особи, а також сама необхідність прийняття в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва не врегульовано жодним нормативним актом.

На час розгляду справи і до моменту звернення позивача до суду, власник земельної ділянки або іншій орган, не здійснював дії та не приймав рішень, спрямованих на ліквідацію вказаного об'єкту самочинного будівництва, та не інформував його власників щодо неможливості подальшого існування спірного майна.

Як зазначалося вище, згідно технічного висновку, спірне майно придатно до експлуатації та відповідає будівельним нормам.

Вказаний технічний висновок свідчить про відсутність порушень основних державних будівельних норм та можливість подальшої експлуатації будівлі за своїм призначенням.

Стаття 321 ЦК України закріплює, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійснені лише у випадках, прямо передбачених законом.

На цей час, право власності на спірне майно не спростовується жодною особою. В той же час, це право не може бути зареєстровано з огляду на порушення встановленої процедури отримання дозвільної документації для проведення будівельних робіт.

Відсутність альтернативної можливості вирішити подальшу долю об'єктів самочинного будівництва та належним чином оформити правоустановчі документи на належне позивачу майно, заважає йому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктами нерухомості.

Стаття 376 ЦК України, передбачає необхідність вирішення подальшої долі самочинно збудованого майна саме в судовому порядку.

У частинах 3, 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

На момент здійснення будівництва позивач користувався земельною ділянкою, яка надана йому в оренду для реконструкції будівлі під офіс, склад та майстерню, та на якій позивачем самочинно збудований спірний обєкт нерухомості.

Факту порушення прав інших осіб самочинним будівництвом судом не встановлено.

На цей час, Бердянська міська рада, як орган місцевого самоврядування, у судовому порядку не звернулася за захистом порушеного права та інтересів і надала відзив про визнання позовних вимог позивача , що є підставою вважати, що порушень прав відповідача не відбулося. Крім того, згідно листа начальника Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 25.06.2010 року №319/10 самочинно збудована нежитлова будівля «А1», що розташована по вул. Халтуріна,2-б у м. Бердянськ, не суперечить Генеральному плану та суспільним інтересам.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема шляхом визнання права власності.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на самочинно збудовану основну будівлю «А1»-склад, розташовану по вул. Халтуріна, 2-б в м. Бердянськ Запорізької області, без додаткового акту вводу в експлуатацію є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати суд вважає за необхідне покласти на позивача, оскільки спір доведено до суду внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 82,84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності за на самочинно збудовану основну будівлю «А1», що використовується як склад, розташовану по вул. Халтуріна, 2-б в м. Бердянськ Запорізької області, без додаткового акту вводу в експлуатацію.

Суддя Т. Г. Алейникова

Рішення підписано 01.11.2010р

Рішення господарського суду може бути оскаржено сторонами в порядку та у строки встановлені нормами Господарського процесуального кодексу України