ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відстрочку або розстрочку виконання рішення,

зміна способу та порядку виконання рішення

29.03.10 Справа № 22/136/09

Суддя Кутіщева-Арнет Н.С.

розглядається заява, в порядку ст. 121 ГПК України, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УкрЛан про надання розстрочки виконання рішення господарського суду від 04.06.2009 р.

у справі № 22/136/09

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Цехаве Корм ЛТД, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УкрЛан, с. Новопавлівка, Оріхівський район, Запорізька область,

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. № 09 від 14.12.2009 р.

Від відповідача (заявника): ОСОБА_3, дов. № 69 від 30.03.2009 р.

09 лютого 2010 р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УкрЛан надійшла заява про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2009 р. по справі № 22/136/09 на дванадцять місяців, починаючи з 20 лютого 2010 р. шляхом сплати стягнених сум рівними частинами щомісячно.

Ухвалою суду від 09.02.2010 р. вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ УкрЛан про розстрочку виконання рішення по справі №22/136/09 від 04.06.2009 р. було відкладено до повернення матеріалів справи № 22/136/09 до господарського суду Запорізької області.

Розпорядженням в. о. голови господарського суду Запорізької області № 212 від 18.03.2010 р., у звязку з поверненням справи № 22/136/09 до господарського суду Запорізької області, справу № 22/136/09 було передано судді Кутіщевій Н.С. для розгляду заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2009 р.

Ухвалою суду від 22.03.2010 р. заява прийнята до розгляду, судове засідання призначене на 29.03.2010 р.

Інформаційним листом ВГСУ від 15.03.2010 р. 01-08/140 зазначено, що мають місце заявлення численних необгрутованих вдводів суддів господарських судів.

Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Водночас, згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У звязку з наведеним Вищий господарський суд України звертає увагу на таке, що, відповідно до частини третьої статті 20 ГПК сторони можуть заявити відвід судді з підстав, зазначених у частині першій цієї статті.

У випадку якщо на порушення приписів частини третьої статті 22 ГПК учасник судового процесу вдається до відвертого зловживання своїми правами шляхом заявлення численних відводів судді (суддям), явно спрямованих на свідоме затягування судового процесу, господарський суд не позбавлений права і можливості продовжити розгляд справи, в якій заявлено відвід, у тому ж засіданні з обовязковим зазначенням про це в судовому рішенні та з наведенням у ньому відповідних мотивів.

Аналогічну правову позицію було викладено в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 03.08.2007 № 01-8/622 "Про деякі питання практики застосування статті 20 Господарського процесуального кодексу України".

Підстави, викладені в заяві ТОВ Цехаве Корм ЛТД про відвід судді, не відповідають ч.1 ст. 20 ГПК України, поскільки розгляд суддею іншої справи між цими сторонами не є такою підставою, а справа 22/136/09 суддею Кутіщевою Н.С. не розглядалася по суті, а передана їй на розгляд заява, подана боржником в порядку ст. 121 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою обєктивності відношення до справи і своїх обовязків представників сторін, усунення можливості зловживання сторонами своїми правами, судовий процес слід вести за застосуванням технічних засобів фіксації. З погляду на зазначене заява позивача про застосування технічних засобів фіксації залишається без задоволення, поскільки фіксація введеться за ініціативою суду.

Мотивуючи заяву, заявник виходив з того, що ТОВ «УкрЛан»є підприємством - сільгоспвиробником, основним видом діяльності якого є тваринництво (підтверджується довідкою Оріхівського районного Управління статистики про включення ТОВ «УкрЛан»до ЄДРПОУ). В 2007 р.- 2009 р. мали місце вкрай несприятливі погодні умови для вирощування кормів та відгодівлі скота, через що ТОВ «УкрЛан»понесло незапланованих збитків на суму близько 4.5 млн грн. внаслідок захворювання та загибелі скота у кількості 5 тис голів, що підтверджується сільськогосподарським звітом форми 24-сг станом на 01.01.2008р., станом на 01.01.2009 р., за 2009 рік . Окрім того, протягом 2007 р. - 2009 року, внаслідок незаконного не відшкодування ПДВ, що утворився на підставі п.6.2.6 ст.6, п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про ПДВ», утворився бюджетний борг перед ТОВ «УкрЛан»в сумі 1 074 255.62 грн. (доводиться довідкою Оріхівської ОДПІ в Запорізькій області), тобто, грошові кошти в сумі 1 074 255.62 грн. були вилучені з обігу ТОВ «УкрЛан». Внаслідок вказаних обставин господарська діяльність відповідача з 2007 року є збитковою, відповідач перебуває у стані фінансової кризи, що підтверджується «Звітом про фінансові результати»Ф2. Збитковість господарської діяльності відповідача посилюється також тим, що він є виробником і оптовим постачальником соціально-значущого товару - мяса свинини. Відповідно до п.12 Додатку до Постанови КМУ №1548 від 25.12.1996 р., оптово - відпускні ціни на соціально значущі товари (в т.ч. свинину) підлягають державному регулюванню і встановлюються обласними державними адміністраціями. Таким чином, ТОВ «УкрЛан», як виробник і оптовий постачальник мяса свинини, не має змоги отримувати дохід, що дозволяв би погасити всі видатки, повязані з господарською діяльністю, та сплатити борги перед кредиторами, поскільки перевищувати відпускні ціни на власну готову продукцію (незалежно від її собівартості) йому заборонено чинним законодавством. Встановлені на державному рівні оптово - відпускні ціни не дозволяють компенсувати в повному обсязі усі експлуатаційно - господарські, адміністративні витрати, витрати на передпродажну підготовку товару. Програми державних дотацій та державної підтримки сільгоспвиробників, які раніш дозволяли таким підприємствам мати позитивний результат своєї господарської діяльності, в 2009 р. та 2010 р. не діють. Додаткові незаплановані витрати в 2009 році відповідач поніс внаслідок значного підвищення курсу валют, поскільки плата за користування приміщеннями, в яких розташовані виробничі та торгівельні потужності відповідача, визначається, виходячи з курсу долара США до гривні. Плата за оренду приміщень в 2009 році порівняно з 2008 роком зросла вдвічі.

Таким чином, відповідач не має достатніх обігових активів для одночасного погашення боргу перед позивачем. Звернення стягнення на виробничі потужності відповідача для погашення боргу унеможливить подальшу господарську діяльність відповідача, що призведе до повної неплатоспроможності відповідача та унеможливить подальше здійснення господарської діяльності відповідача, а значить і отримання доходу, що приведе сільгосподарство до банкрутства.

Як зазначалось вище, основним видом діяльності та джерелом отримання прибутку у відповідача є сільськогосподарське товарне виробництво - тваринництво (свиноводство). Станом на 01.01.2010р. на балансі ТОВ «УкрЛан»обліковується 4061 голів молодняка та 2080 голів племінних тварин. Згідно ГОСТ 25954-83 «ОСОБА_3 визначення параметрів продуктивності свиней», ГОСТ 1213-74 «Свині для забою. Технічні умови», зазначена вище кількість молодняка та племінних тварин, яка обліковується на балансі відповідача, дозволить відповідачу щомісячно забивати свиней, що досягли товарної кондиції, та отримувати прибуток від реалізації мяса свинини у сумі (після сплати необхідних бюджетних платежів, погашення заборгованості за кредитом, виплати заробітної плати) близько 64 тис грн. щомісячно. Це дозволить погасити борг перед позивачем протягом найближчих 12 місяців, без доведення відповідача до банкрутства та його ліквідації (розрахунок заявником додається).

Специфіка діяльності відповідача (циклічність отримання доходу при постійних видатках), підтверджує той факт, що відповідач є виробником та постачальником соціально-значущої категорії продуктів харчування (мясо свинини), одним з найбільших в Запорізькій області, тому припинення господарської діяльності відповідача суттєво та негативно вплине на регіональний ринок соціально-значущих продуктів харчування.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечив проти надання розстрочки (відзив долучено до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 121 ГПК України, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання, заявлене згідно ст. 121 ГПК України.

Розглянувши заяву ТОВ УкрЛан про розстрочку виконання рішення, суд вважає заяву заявника обґрунтованою, а обставини, на які він посилається - винятковими та такими, що ускладнюють виконання рішення у справі, виходячи з наступного:

згідно з п. 2 Розяснень президії Вищого господарського суду України від 12.09.1996р. № 02-5/33 Про деякі питання практики застосування ст. 121 ГПК України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу і порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини , які ускладнюють виконання рішення суду, чи роблять неможливим в строк чи встановлений судом спосіб. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати інтереси сторін, їх фінансове положення, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіки держави та інші обставини справи.

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши надані відповідачем (заявником, боржником) обґрунтування, а також враховуючи той факт, що підприємство відповідача здійснює сільськогосподарську діяльність і має змогу розрахуватися зі стягувачем тільки після реалізації мяса, суд визнає дані обставини обєктивними, які підтверджують виключність випадку, передбаченого ст.121 ГПК України, для надання розстрочки виконання рішення і вважає за можливе заяву задовольнити частково, а саме: розстрочити виконання рішення по справі № 22/136/09 від 04.06.2009 р. на девять місяців, починаючи з 01.04.2010 р. шляхом сплати стягнених сум рівними частинами щомісячно по 85618 грн. 08 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 4-4, 20, 22, 33, 86, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ УкрЛан задовольнити частково.

Надати розстрочку виконання рішення суду від 04.06.2009 р. по справі № 22/136/09 на девять місяців, починаючи з 04.04.2010 р. шляхом сплати стягненої суми 770562,74 грн. ріаними частинами по 85618,08 грн. щомісячно.

Ухвала набирає чинності з дня її винесення (29 березня 2010 р.)

Суддя Н.С. Кутіщева