ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" лютого 2010 р.Справа № 10/13/64-Н

За позовом компанії YardCorp LLC м. Маріуполь Донецької області

до 1.товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „РАНП с.Осташки Хмельницького району

до 2. приватного підприємства "АМЛ" с. Осташки Хмельницького району

за участю третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт" с. Осташки Хмельницького району.

про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТзОВ „Фінансова компанія „РАНП від 28.09.2005р.

Суддя Виноградова В.В.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1 - за довіреністю від 15.05.08р.

відповідача 1. ОСОБА_2- арбітражний керуючий

відповідача 2. ОСОБА_3 - в.о. директора

третьої особи ОСОБА_4 - за довіреністю від 01.12.09р.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення позачергових зборів учасників ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" оформлене протокол №2/09 від 28.09.05р.. Вважає, що при прийнятті рішення порушено вимоги ч.6 ст.62 Закону України "Про господарські товариства", оскільки генеральний директор (директор) не може бути одночасно головою загальних зборів учасників товариства; вимоги ч. 3 ст. 16, ч. 5 ст. 52, ст. 56 Закону України "Про господарські товариства", ч. 5 ст. 114 ЦК України, оскільки ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" не повідомила кредиторів про зменшення статутного фонду; вимоги ч.6 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" в частині виходу із складу учасників корпорації "Телерадіокомпанія "Контакт" із залишенням своєї частки у власності корпорації "Телерадіокорпорація "Контакт".

В письмових поясненнях від 08.01.2010р. позивач вказує на те, що надані свідоцтво, видане управлінням справами секретаря штату Делавер, генеральна довіреність компанії Yard Corp LLC на ОСОБА_1, нотаріальне посвідчення, видане державним нотаріусом штату Делавер, апостиль, які видані компетентними органами країни створення іноземного суб'єкта господарювання є доказами підтвердження правового статусу позивача. При цьому, посилається на ст.ст. 13,25,26,28,34,74 Закону України "Про міжнародне приватне право", якими встановлено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі , визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України, цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи. Звертає увагу на положення п.п. 2,7.2 Роз'яснення ВГСУ Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" №04-5/608 від 31.05.2002р., в яких зокрема вказано на те, що правовий статус іноземних суб'єктів господарювання може також підтверджуватись еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб'єкта і видані компетентними органами цієї країни; міжнародними договорами України про правову допомогу може передбачатися надання іноземних офіційних документів без консульської легалізації.

Позивач в наданих письмових поясненнях №161-1 від 24.02.2010р. повідомив, що: 1. обрання голови та секретаря зборів відбулося з порушенням норм чинного законодавства. Безпосередньо даний пункт не порушує права Позивача, але він був прийнятий для прийняття рішень, зазначених у 2 та 3 пунктах, які порушують права Позивача. Без існування інших пунктів або уразі визнання їх недійсними, окремо перший пункт Рішення не може мати місце, оскільки він існує для оформлення наступних рішень. 2.3меншення статутного капіталу Товариства відбулося з порушенням норм чинного законодавства та порушує права Позивача, тому що відповідно до ст.144 ЦК України статутний капітал визначається як мінімальний розмір майна товариства, який гарантує інтереси його кредиторів. Тому при зменшенні статутного капіталу зменшується мінімальний розмір майна товариства, який гарантує інтереси його кредиторів. У даному випадку були порушені права і законні інтереси Позивача, що призвело до неможливості погашення кредиторської заборгованості перед Позивачем у розмірі 1809912,93 грн. До прийняття зазначеного Рішення статутний капітал ТОВ „ФК„РАНП" складав 3100000грн., після прийняття Рішення про зменшення статутного капіталу склав 50000 грн. 3. вихід з числа учасників Корпорації „Телерадіокорпорація „Контакт" та залишення належної частки ТОВ „ФК„РАНП" у статутному фонді Корпорації у власності Корпорації "Телерадіокорпорація „Контакт" відбулося з порушенням норм чинного законодавства та порушує права і законні інтереси Позивача, тому що ТОВ „ФК„РАНП" залишило належну частку у статутному фонді Корпорації у власності Корпорації „Телерадіокорпорація „Контакт", яка складає 92,09 %, з них: споруди оздоровчого комплексу на суму 2266704 грн., студійне та інше обладнання, грошові кошти в розмірі 6942296 грн., разом 9209000 грн. Це також призвело до неможливості погашення кредиторської заборгованості перед Позивачем у розмірі 1809912,93 грн. Звертає увагу на п.1.5 Рекомендацій Президії ВГСУ від 28.12.2007р. №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають із корпоративних відносин" .

Крім того, представник позивача подав письмові заперечення на клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду. Вважає, що підстави на представництво інтересів компанії "YardCorp LLC США відповідно до ст.34 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначаються правом держави у якій видана довіреність. Стверджує, що відповідно до ст. 28 даного Закону юридична особа не може посилатись на обмеження повноважень представника, яке не відомо праву держави у якій інша сторона має місце перебування або знаходження.

Представник Відповідача 1 - ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" у письмовому відзиві на позов ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" позовні вимоги визнає. Зазначає, що угода про безоплатне відчуження частки у статутному капіталі укладена між ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" та корпорацією "Телерадіокорпорація "Контакт" завдала збитків товариству, оскільки фактично позбавила останнє можливості розрахуватися з кредиторами у справі про банкрутство.

В судовому засіданні представник ТОВ "Фінансова компанія "РАНП" подав письмові пояснення в яких зазначає, що відповідно до протоколу №1/07 від 12.07.04р. зборів Ради директорів Корпорації "ТРК Контакт" частка ТОВ "ФК"РАНП" у статутному фонді Корпорації складає 92,09%, з них: майно (споруда оздоровчого комплексу) на суму 2266704 грн., студійне та інше обладнання, грошові кошти в розмірі 6942296 грн., разом 9209000 грн. Статутом Корпорації в редакції від 16.09.04р. пунктом 7.5 також закріплена частка ТОВ "ФК"РАНП" у розмірі 92,09% в статутному фонді Корпорації. Посилається на ст.ст. 118,120,п.2ст.121,167 ГК України. Вважає, що частка ТОВ „ФК„РАНП" у статутному фонді Корпорації „ТРК „Контакт" є корпоративним правом, посилаючись на ст.ст. 118, 120, 121 ГК України.

Звертає увагу, що відповідно до п. п.7.1,7.4,7.12 Статуту Корпорації „ТРК „Контакт" Корпорація є власником майна, джерелами формування якого є: грошові та майнові вклади учасників, доходи від господарської діяльності, інші доходи. Статутний фонд Корпорації створюється за рахунок вкладів учасників. При виході учасника з Корпорації йому виплачується вартість частини майна Корпорації, пропорційна його частці в статутному фонді. На вимогу учасника та за згодою Корпорації вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Зазначає, що ТОВ „ФК „РАНП" внесло до статутного фонду Корпорації майно (споруда оздоровчого комплексу та електромережа оздоровчого комплексу) на суму 2266704 грн., студійне та інше обладнання, грошові кошти в розмірі 6942296 грн. Згідно свідоцтва про право власності від 02.07.2003 р. дана споруда оздоровчого комплексу та електромережа були зареєстровані за ТОВ „ФК „РАНП", а 17.11.2005 р. дане майно зареєстровано за Корпорацією „ТРК „Контакт".

Вважає, що рішення ТОВ „ФК „РАНП" по виходу із Корпорації із залишенням своєї частки в статутному фонді Корпорації у власності Корпорації причинило збитки кредиторам боржника, адже у боржника немає іншого майна для погашення цих вимог і фактично призвело до банкрутства боржника, тому дане Рішення повинно бути визнано судом недійсним як невідповідне законодавству.

Представник відповідача 2 - приватне підприємство "АМЛ" с. Осташки Хмельницького району проти позовних вимог заперечує, вказуючи на відсутність порушених прав позивача при поданні позову. Зазначає, що підприємством направлено листи на адресу секретаря штату Делавер з приводу існування компанії YardCorp LLC та на адресу зазначених в довіреності засновників компанії YardCorp LLC. У відзиві на позов , посилаючись на ст. 54 ГПК України, зазначає, що позивач не вказав, які саме права позивача порушені з боку ПП "АМЛ".Звертає увагу на недоведеність повноважень представника позивача.

Повноважний представник третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору - корпорація "Телерадіокорпорація "Контакт" в письмових поясненнях від 16.02.10р. вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню, є безпідставним та не підлягає задоволенню. В обгрунтування своїх тверджень посилається на положення ст.1 ГПК України. Стверджує, що позивачем не вказано та не підтверджено належними та допустимими доказами, які саме права позивача були порушені у зв'язку з прийняттям оспорюваного рішення. Вважає, що позивач не є учасником товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія РАНП", а тому не може ставити питання про визнання недійсним рішення загальних зборів суб'єкта господарювання. Крім того, позивачем не вказано, яке саме право позивача порушено при обранні голови зборів. Крім того, законодавець не пов'язує жодних правових наслідків з обранням головою зборів директора товариства.

Звертає увагу, що законодавством не визначено порядок повідомлення кредиторів про зменшення статутного фонду, не визначено, кого можна вважати кредитором в розуміння ст. 16 Закону України "Про господарські товариства". Вважає, що зважаючи на те, що виконавче провадження по примусовому виконанню рішення господарського суду було відкрите 21.12.2005р., а оспорюване рішення приймалось 28.09.2005 року, на момент прийняття рішення позивач не був кредитором ТОВ ФК "РАНП".

Вважає, що твердження позивача про те, що відповідач здійснив відчуження корпоративного права не ґрунтується на вимогах закону, оскільки ТРК "Контакт" є корпорацією, тобто, договірним об'єднанням підприємств - учасників, яке створене на основі поєднання виробничих, наукових і комерційних інтересів підприємств, що об'єдналися, з делегуванням ними окремих повноважень централізованого регулювання діяльності кожного з учасників органам управління корпорації, як визначено ст.120 ГК України. Відповідно до положень ст.121 ГК України, підприємства - учасники об'єднання підприємств зберігають статус юридичної особи незалежно від організаційно-правової форми об'єднання, і на них поширюються положення цього Кодексу та інших законів щодо регулювання діяльності підприємств. Підприємство - учасник господарського об'єднання має право: добровільно вийти з об'єднання на умовах і в порядку, визначених установчим договором про його утворення чи статутом господарського об'єднання. Звертає увагу, що діяльність корпорації регулюється відповідними статтями ГК України та статутом корпорації. Сфера дії Закону України "Про господарські товариства" не поширюється на об'єднання підприємств. Статутом ТРК "Контакт", зокрема п. 6.8 передбачено, що учасник корпорації має право вийти з корпорації та передати свою частку іншим учасникам або третім особам. Оскільки ТОВ "ФК РАНП" виявило бажання вийти зі складу учасників корпорації та передати свою частку третій особі, відповідно до вимог статуту корпорації, рада директорів не мала жодних законних підстав відмовити товариству.

Звертає увагу, що позивач зазначає в якості правових підстав позову ст. 202,207,215 ЦК України, які стосуються правочинів. Вважає, що вказані норми закону не можуть бути застосовані в даному виді правовідносин, оскільки рішення загальних зборів учасників (акціонерів) є актами, оскільки ці рішення зумовлюють певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, за своєю правовою природою ці акти не є правочинами.

Враховуючи вищенаведені обставини, необхідність подання для повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору витребуваних судом доказів, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 38,77,86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на 12 год. 00 хв. 17 березня 2010 року.

Зобовязати :

позивача подати докази, що підтверджують правовий статус компанії ( виписку з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де є офіційно зареєстрована контора, сертифікат реєстрації, тощо)

відповідача 1. - подати докази щодо формування статутного фонду товариства,

відповідача 2. подати установчі документи, докази щодо з'ясування питання в порядку ст. 7 Конвенції що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 1961) про достовірність записів зроблених в апостилі записів відомостям, внесеним в книгу реєстрації або картотеку.

третю особу - докази щодо переходу власності на споруду оздоровчого комплексу

Визнати явку повноважних представників сторін та третьої особи в судове засідання обовязковою.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук 5прим:1-до справи;2-позивачу;3,4-відповідачам; 5-третій особі