ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" травня 2010 р. Справа № 11/136

За позовом ОСОБА_1 компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача ОСОБА_2 теплопостачаюче підприємство "Комуненергія"

про стягнення в сумі 12 353 876 грн. 42 коп.

За зустрічним позовом Комунального теплопостачального підприємства "Комуненергія"

до відповідача ОСОБА_1 компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про визнання договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій № 284/ЗП-06/03-3494ТЕ-28 від 31.12.2003 р. в частині нарахування штрафних санкцій недійсним

Суддя Тимошенко О.М.

Про роз'яснення рішення.

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2006 року ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" було подано позовну заяву до господарського суду Рівненської області про стягнення боргу та штрафних санкцій на свою користь з Комунального теплопостачаючого підприємства "Комуненергія" на загальну суму 12353876,42 грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.07.2006 року у справі № 11/136 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 7532537,30 грн. основного боргу, 542323,66 грн. відсотків річних, 16666,80 грн. витрат по сплаті державного мита, 77,12 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 1674880,57 грн. пені та 527277,61 грн. штрафу відмовлено. В частині стягнення 2076857,28 грн. інфляційних втрат позов залишено без розгляду, застосовано відстрочку виконання рішення до 01.09.2006 р.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивачем було подано апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006 р. у справі № 11/136 рішення господарського суду Рівненської області від 05.07.2006 р. у справі № 11/136 залишено без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2007 р. у справі № 11/136 касаційну скаргу позивача на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006 р. у справі № 11/136 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006 року та рішення господарського суду Рівненської області від 05.07.2006 року у справі № 11/136 в частині стягнення пені в сумі 1674880,57 грн. та інфляційних втрат в сумі 2076857,28 грн. скасовано, справу в частині стягнення пені та інфляційних втрат передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області в іншому складі суддів.

Таким чином Вищим господарським судом України було направлено на новий розгляд справу № 11/136 лише в частині стягнення пені та інфляційних нарахувань.

За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду Рівненської області від 25.04.2007 року первісний позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 7532537,30 грн., пеню в сумі 1674880,57 грн., інфляційні втрати в сумі 3025840,31 грн., 3% річних в сумі 542323,66 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 24403,50 грн., 112,93 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині первісного позову відмовлено та в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У зв'язку з тим, що рішенням господарського суду Рівненської області від 05.07.2006 року у справі № 11/136 вже було стягнуто основний борг з відповідача в сумі 7532537,30 грн. та три відсотки річних на суму 542323,66 грн., а постановою ВГСУ від 01.02.2007 року у справі № 11/136 було направлено на новий розгляд лише в частині пені та інфляційних нарахувань, а також з метою запобігання подвійного нарахування основного боргу на суму 7532537,30 грн. та трьох відсотків річних на суму 542323,66 грн. та інших нарахувань, які не були скасовані Постановою ВГСУ, позивач просить роз'яснити рішення від 25.04.2007 року у справі № 11/136 стосовно сум, що підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 89 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Роз'яснити рішення господарського суду Рівненської області від 25.04.2007 року зі справи № 11/136 не змінюючи при цьому його змісту наступним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 111-9 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Резолютивною частиною постанови Вищого господарського суду України від 01.02.2007 року у справі № 11/136 визначено:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006 р. у справі № 11/136 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006 р. та рішення господарського суду Рівненської області від 05.07.2006 р. у справі № 11/136 в частині стягнення пені в сумі 1674880,57 грн. та інфляційних втрат в сумі 2076857,28 грн. скасувати.

Справу № 11/136 в частині стягнення пені та інфляційних втрат передати на новий розгляд до господарського суду Рівненської області в іншому складі суддів.

В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006 року та рішення господарського суду Рівненської області від 05.07.2006 р. залишити без змін.

За умовами ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Зважаючи, що постановою ВГСУ від 01.02.2007 року справу № 11/136 було передано на новий розгляд в частині стягнення пені та інфляційних втрат, при новому розгляді справи за вказівкою касаційної інстанції досліджувалися докази та обставини, які безпосередньо стосуються вимог в цій частині позову. При цьому, оскільки в інших частинах рішення було залишено без змін, тому відповідно суд в новому розгляді залишені в силі вимоги не розглядав і не застосовував до них норми чинного законодавства, а лише констатував їх наявність.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає існування двох рішень суду першої інстанції за результатами розгляду позову, оскільки рішення викладається в єдиному процесуальному документі у якому відображаються результати розгляду всіх частин позову. Виключення становлять положення ст. 88 ГПК України, які надають право господарському суду прийняти додаткове рішення за певних обставин.

Постанова ВГСУ від 01.02.2007 року не містить вказівок, що вимоги в частині стягнення пені та інфляційних втрат повинні бути розглянуті і відображені як додаткове рішення.

За таких обставин резолютивна частина рішення господарського суду Рівненської області від 25.04.2007 року у справі № 11/136 містить результат задоволення позовних вимог виходячи із безпосередньо вирішених вимог при новому розгляді та вимог, які були залишені в силі касаційною інстанцією. При цьому в тексті рішення відзначено, що суд повторно не мотивує і не розглядає частину позовних вимог, які було залишено в силі, однак необхідність їх відображення у резолютивній частині зумовлена вимогами ст.ст. 83, 84 ГПК України.

З огляду на викладене суд відзначає, що рішення від 25.04.2007 року у справі № 11/136 не може вважатися підставою для подвійного нарахування основного боргу на суму 7532537,30 грн., трьох відсотків річних на суму 542323,66 грн. та інших нарахувань, які не були скасовані Постановою ВГСУ від 01.02.2007 року.

Суддя Тимошенко О.М.