ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" червня 2010 р.Справа № 10/1042-10
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Макрус Лтд" м.Хмельницький

до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" м. Харків

про визнання недійсним та таким, що не підлягає виконанню договору поруки від 19.06.2007р.

Колегія суддів складі: головуючий суддя Виноградова В.В.,суддя Баула Л.П., суддя Саврій В.А.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 29.12.2009р.

Суть спору: Позивач звернувся із позовом про визнання недійсним та таким, що не підлягає виконанню договору поруки від 19.06.2007р. укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Макрус ЛТД", при цьому посилається на ст.ст. 15, 203, 215, 252, 626, 638 Цивільного кодексу України.

Зазначає, що оспорюваний договір всупереч ст. 638 ЦК України не містить істотних умов необхідних для договорів даного виду, зокрема, про строк дії договору поруки та про розмір відсотків за договором про надання кредиту.

Звертає увагу на те, що підпис представника банку не скріплений належною печаткою, тобто договір поруки скріплений печаткою відділення № 301, що не є юридичною особою та стороною договору.

Повідомляє, що відповідно до умов п.2.1 договору поруки банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови договору про надання кредиту, якщо внаслідок цього збільшується обсяг відповідальності поручителя. На час укладання договору поруки у договорі про надання кредиту позичальник зобов'язується повернути кредит у сумі 198 000,00 доларів США до 19.06.2018 р. та сплатити 12,5 % річних. В липні 2008 року банк, всупереч вимог договору поруки, без згоди поручителя, збільшив процент за користування кредитом до 15,5% річних, що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості по процентам за користування кредитом, чим значною мірою збільшується обсяг відповідальності поручителя.

На думку позивача, оскільки, банк, всупереч вимог договору поруки, згідно з вимогами п. 2.1. якого - під "згодою поручителя" сторони розуміють візування поручителем змін до кредитного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін, не довів до відома поручителя про збільшення суми сплати % річних та не одержав згоди на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням відповідальності поручителя, чим збільшив зобов'язання поручителя. Частиною 1 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Представник відповідача в судовому засіданні та у поданому відзиві на позов проти позовних вимог заперечує.

Не погоджується з позицією позивача, що оспорюваний договір поруки не відповідає вимогам ст. 638 ЦК України , оскільки не містить істотних умов договору поруки . При цьому вказує на те, що договір поруки - це правочин, що забезпечує виконання зобов'язань, він є похідними від забезпечуваного ним зобов'язання. Тобто, це є окремим цивільно -правовим договором, істотні умови якого визначаються ст.553 Цивільного кодексу України. Звертає увагу, що істотні умови визначенні сторонами укладеного договору поруки, зокрема п. 1.1. Договору поруки від 19.06.2007 р. зазначено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.06.2007 р., укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, згідно п.1.2. вказаного договору поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору.

Вважає, що твердження позивача про відсутність в договорі поруки строку його дії не відповідає дійсності, оскільки згідно п.3.1. даного договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за Основним договором.

З приводу позиції позивача, що підпис представника Банку на оспорюваному договорі не скріплений печаткою Банку як юридичної особи, посилаючись на положення ст. 207 ЦК України зазначає, що договір від імені АКІБ "УкрСиббанк" підписано начальником відділення №301 АКІБ "УкрСиббанк", що діяв відповідно до наданої йому довіреності, його підпис скріплений печаткою відділе-ння №301 АКІБ «УкрСиббанк».

Звертає увагу, що відділення №301 АКІБ "УкрСиббанк" створене та функціонує у відповідності до Постанови Національного банку України №375 від 31.08.2001р. "Про затвердження Положення про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень", згідно п.10.1. якого відділення Банку є його структурними одиницями, що створюються з метою поліпшення обслуговування клієнтів та виконання функцій, визначених Банком. При цьому п 10.7. даного Положення передбачає, що відділення банків виконують функції та операції, передбачені положенням про відділення та на підставі дозволу, наданого компетентним органом банку на право проведення відділенням окремих операцій, у межах отриманих банком банківської ліцензії та письмового дозволу....

Вказує не те, що відділення №301 АКІБ "УкрСиббанк" функціонує у відповідності до Положення про Відділення №301 АКІБ «УкрСиббанк», яке погоджене рішенням Комісії НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків при Управлінні НБУ у Хмельницькій області від 30.12.2004 р. №112. , п.1.5. вказаного положення передбачено, що відділення є структурною одиницею банку, користується печатками зі своєю назвою та повним офіційним найменуванням АКІБ «УкрСиббанк», має штампи, Відділення не є юридичною особою, в договірних відносинах із юридичними та фізичними особами виступає від імені АКІБ «УкрСиббанк»на основі цього положення та у межах повноважень довіреності, яка видана начальнику відділення. При цьому Банк несе повну відповідальність по зобов'язаннях, що виникають з операцій відділення (п.1.6.).

З приводу посилань позивача на те, що Банк в односторонньому порядку змінив умови Основного договору, що потягнуло збільшення обсягу відповідальності поручителя, відповідач посилаючись на ст.ст.559, 628 ЦК України , звертає увагу, що пунктом 1.1. Договору поруки від 19.06.2007 р. сторони погодили, що поручитель зобов'язуються перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2, номер за ДРФО НОМЕР_1 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.06.2007 р. , укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Зазначає, що згідно п.1.4. договору поруки, відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Пунктом 1.3. договору поруки сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (позичальник) за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи, повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору, пунктом 1.2. договору поруки сторони підтвердили, що поручителю добре відомі всі умови вищезазначеного Основного договору,, згідно п.5.1. вказаного правочину, уклавши цей договір поручитель підтверджує, що він повністю розуміє усі умови Основного договору та цього Договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними.

Акцентує увагу на тому. що до умов Основного договору - Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.06.2007 р. належать, в т.ч., положення щодо процентів за користування кредитними коштами, зокрема згідно п. 1.3.1. кредитного договору, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5 % річних, по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.5.2. даного Договору, у випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2. даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці, пунктом 1.3.2. кредитного договору сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч.1 п.5.2. договору. Згідно ч.і п.5.2. кредитного договору, відповідно до вимог статті 651 Цивільного кодексу України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п. 1.3.1. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, зокрема, а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього Договору та/або умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим Договором).

З врахуванням зазначеного робить висновок, що згідно умов укладених між сторонами договорів на момент укладення договору поруки поручителю були добре відомі всі умови кредитного договору і жодних заперечень щодо змісту цих умов, в тому числі, щодо можливості зміни (збільшення) процентної ставки, у них не було, а відповідно до положень договору поруки поручитель зобов'язувався відповідати за всіма зобов'язаннями за кредитним договором в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Стверджує, що зміна розміру процентної ставки за користування кредитними коштами охоплюються і є частиною зобов'язання, яке виникло між банком та позичальником на підставі та у зв'язку з укладенням кредитного договору.

Відповідно, поручитель при укладенні договору поруки був ознайомлений з умовами, викладеними у п.1.3.1., п.1.3.2. та п.5.2. кредитного договору, зокрема, з тим, що процентна ставка за договором не те постійною та незмінною, а підлягає перегляду після закінчення кожного наступного місяця кредитування, та висловили своє волевиявлення та згоду з можливістю зміни процентної ставки за основним договором шляхом підписання договору поруки, що дає можливість стверджувати про відсутність обов'язку Банку погоджувати з Позивачем зміну процентної ставки за кредитним договором.

Звертає увагу суду на те, що Банк повідомляв Поручителя про невиконання Позичальником Основного зобов'язання, шляхом направлення рекомендованих листів від 07.06.2008 р. за №32953, №196997 ДР від 17.07.2008 р. в яких зазначалось про причини підняття процентної ставки, умови зниження процентних ставок.

Зазначає, що на даний час у відповідності до умов Основного договору, та повідомлень, направлених поручителю, строкова процентна ставка за кредитним договором понижена до 12,5% у зв'язку з усуненням Позичальником порушення, що стало причиною підняття процентної ставки (страхуванням предмету застави).

Стверджує , що вимоги Позивача про припинення поруки не відповідають визначеним законом способам захисту судом цивільних прав.При цьому посилається на ст. ст. 11,15,553,558,559 ЦК України .

Зазначає, що порука має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором, у відповідності до ч. 1ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Посилаючись на приписи ст. 598 ЦК України , яка визначає підстави припинення зобов'язання, зазначає. що припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а Договором поруки від 19.06.2007р. сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п.3.1. договору).

Робить висновок, що виходячи із приписів вищевказаних норм цивільного законодавства та умов договору, в даній ситуації не підлягають застосуванню передбачені ст. 559 ЦК України підстави припинення поруки, тобто, вимоги Позивача про припинення поруки не відповідають визначеним законом способам захисту судом цивільних прав.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, витребуваних документів не подав, проте надіслав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника та продовження строку вирішення спору на більш тривалий термін.

Відповідачем також подано заяву про продовження строку вирішення спору на бульш тривалий термін в зв'язку із необхідністю подання додаткових доказів.

Суд задовольняє клопотання сторін про продовження строку вирішення спору на більш тривалий термін.

Враховуючи вищенаведені обставини, неявку представника позивача необхідність подання для повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору доказів, суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд - УХВАЛИВ:

Продовжити строк вирішення спору по справі 10/ 1042-10 на більш тривалий термін.

Розгляд справи відкласти на 9 год. 30 год. "15" вересня 2010 року.

Зобов'язати:

позивача надати оригінали (для огляду в судовому засіданні) доказів поданих в обґрунтування позову, установчі документи, докази про направлення копії позовної заяви на поштову адресу відповідача, письмово уточнити позовні вимоги з врахуванням вимог ст. 12ГПК.

відповідачу надати кредитний договір від 19.06.2007р. , докази, що підтверджують проведення страхування майна .

Визнати явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Головуючий суддя В.В. Виноградова

Суддя Л.П.Баула

Суддя Саврій В.А.

Віддрук. 6 прим. : 1 - до справи, 2 3- позивачу, 4 - відповідачу.