Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" квітня 2010 р. Справа № Б-48/178-07

вх. № 11959/2-48

Суддя Швидкін А.О.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

за участю:

ліквідатора ОСОБА_1

представника ХОВ об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго" ОСОБА_2 дов.б/н від 05.01.10р.

представника ДК „ГАЗ України НАК „Нафтогаз України ОСОБА_3 дов.№58/10 від 28.12.09р.

розглянувши справу за заявою: ХОВ об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго", м.Харків

до ХОВ об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської обл. від 11.06.2008р. відмовлено ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у задоволенні скарги на дії ліквідатора Харківського обласного виробничого обєднання теплових мереж «Харківтеплоенерго» щодо відмови у задоволенні грошових вимог кредитора та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2008р. у справі № Б-48/178-07 ухвала Господарського суду Харківської обл. від 11.06.2008 залишена без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2009р. у справі № Б-48/178-07 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2008р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської обл. в частині розгляду грошових вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, Вищий господарський суд України зазначив, що судом першої інстанції не враховано те, що вимоги ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо погашення незаявлених у встановлений строк кредиторських вимог не розповсюджуються на процедуру банкрутства боржника за ініціативою власника, а також не звернуто уваги на те, що вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» були заявлені до розгляду ліквідаційною комісією боржника і визнані нею.

Ухвалою від 23.10.2009р. призначено розгляд справи в частині грошових вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у новому складі суду.

У судовому засіданні представник кредитора підтримав скаргу у повному обсязі, просив зобовязати ліквідатора включити вимоги кредитора до реєстру вимог кредиторів.

Ліквідатор проти скарги заперечив, надав додаткові пояснення у справі, в яких наполягав на пропуску кредитором строків заявлення вимог до банкрута, через що останні, на думку ліквідатора, є погашеними на підставі ч. 5 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Ухвалою Господарського суду Харківської обл. від 14.11.2007р. порушено провадження у справі про банкрутство Харківського обласного виробничого обєднання теплових мереж «Харківтеплоенерго» за процедурою, передбаченою ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Господарського суду Харківської обл. від 10.12.2007р. Харківське обласне виробниче обєднання теплових мереж «Харківтеплоенерго» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1 На виконання вимог зазначеної постанови 15.12.2007 р. офіційному друкованому виданні газеті «Голос України» (№№ 236-237) ліквідатором надруковано оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Кредитор ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернувся до Господарського суду Харківської обл. зі скаргою на дії ліквідатора № 31/10-3044 від 26.03.2008р. (вх. № 4649 від 31.03.2008р.). У скарзі зазначено, що після публікації оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури кредитор звернувся до ліквідатора з претензією від 11.01.2008р. про сплату боргу у загальній сумі 267 306 368,27 грн. Однак, від ліквідатора не надійшло повідомлення про результати розгляду зазначених вимог.

Листом № 170/04 від 21.04.2008р. ліквідатор повідомив кредитора та суд про відмову у задоволенні вимог, заявлених у претензії про сплату боргу від 11.01.2008р. у звязку з пропуском строку, передбаченого ч. 3 ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Матеріалами справи підтверджується і скаржником не спростовано, що представником ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_4 відправлено претензію кредитора про сплату боргу від 11.01.2008р. за допомогою курєрської служби TNT (ТОВ «Аеро-Експрес») 20.03.2008р., яка отримана представником боржника 21.03.2008р., тобто більше ніж чим через два місяці після закінчення місячного строку на заявлення претензій кредиторів, передбаченого ч. 3 ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Це, зокрема, підтверджується листом ТОВ «Аеро-Експрес» від 01.04.2008р., направленим на адресу ліквідатора, поясненнями курєрської служби та її представника у судовому засіданні, внутрішніми реєстрами ТОВ «Аеро-Експрес», які фіксують момент прийняття документів на відправку та їх відправлення.

При цьому суд критично ставиться до пояснень представників кредитора про те, що претензія ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» була відправлена 11.01.2008р., оскільки такі твердження не доведені належними доказами. Надана кредитором накладна TNT №GD 225958116 WW, в якій проставлено дату відправлення «11.01.2008р.» не приймається судом до уваги, оскільки зазначена дата відправки не підтверджується іншими доказами у справі. Зокрема, у поясненнях курєрської служби вказано, що зазначена накладна є самокопіюючою і складається одночасно у чотирьох екземплярах, тобто дата відправлення, проставлена на накладній, відображається на інших екземплярах. Примірник, які залишились у ліквідатора і ТОВ «Аеро-Експрес» дати відправки не містять. Крім того, представник курєрської служби вказав, що працівник ТОВ «Аеро-Експрес», який приймав на відправлення претензію кредитора від 11.01.2008р., не поставив на накладній дату, про що надав роботодавцеві відповідні пояснення. Слід також зазначити, що кредитор документів, які б підтверджували оплату ним послуг курєрської служби, в яких також фіксується дата відправлення пошти, не надав.

Суд також не враховує надані кредитором письмові пояснення колишнього працівника курєрської служби TNT ОСОБА_5 про те, що претензію кредитора вона прийняла на відправку 11.01.2008р., але відправила лише 20.03.2008р. через особисті мотиви, оскільки ці пояснення спростовуються іншими доказами у справі.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що кредитор заявив свої вимоги до боржника з пропуском встановленого законом місячного строку. Вищий господарський суд України у постанові від 24.03.2009р. у справі № Б-48/178-07 вказує, що в ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відсутнє правило, закріплене у ст. 14 Закону щодо погашення несвоєчасно заявлених або не заявлених вимог конкурсних кредиторів. Крім того, ст. 14 Закону стосується процедури розпорядження майном, тоді як у банкрутстві боржника за правилами ст. 51 Закону така процедура не вводиться. Отже правила ст. 14 закону не розповсюджується на спеціальну процедуру банкрутства боржника за ініціативою самого боржника в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Стаття 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не вирішує питання про правові наслідки пропуску строку на заявлення претензії до боржника. Правові наслідки пропущення строку на заявлення вимог до банкрута визначені у ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до ч. 5 зазначеної статті вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними. Вказана норма є загальною і має застосовуватись, зокрема, і до процедури банкрутства в порядку ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Аналогічна позиція приведена у постановах Вищого господарського суду України від 26.04.06 у справі № Б26/6/03, від 01.08.07 у справі № 24/925-б, від 12.03.08 у справі № Б-39/131-06.

Суд також враховує те, що вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» були заявлені кредитором до порушення справи про банкрутство у процесі здійснення ліквідаційної процедури. Законодавство України чітко розмежовує процедуру ліквідації підприємства за власною ініціативою, яка врегульована Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, і процедуру ліквідації підприємства в межах провадження справи про банкрутство, що унормована Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зазначений закон не містить приписів, які дозволяють кредиторові, який повідомив про свої вимоги ліквідаційну комісію боржника, не заявляти свої вимоги в межах процедури про банкрутство і не повязують між собою заявлення вимог кредитора в межах ліквідаційної процедури і справи про банкрутство. З огляду на це, до реєстру вимог кредиторів можуть бути включені лише ті вимоги, які заявлені саме в межах процедури банкрутства, а кредитор зобовязаний заявити ці вимоги в порядку, передбаченому ст. 51 Закону.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що дії ліквідатора щодо відмови у задоволенні вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» відповідають вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а скарга кредитора є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України в задоволенні скарги.

2. Ухвалу направити ліквідатору, ДК „Газ України НАК „Нафтогаз України.

Суддя Швидкін А.О.