ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

25.03.10 № 09-07/318

Суддя Кутіщева-Арнет Н.С.

розглянувши позовну заяву

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МК-Профі, м. Запоріжжя

до відповідача: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Запоріжжя

Встановив: позовна заява підлягає поверненню у звязку з тим, що:

У позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутнє документальне обґрунтування позовних вимог.

У відповідності до п.п.3.3 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України № 02-5/289 від 18.09.1997 р. із змінами внесеними згідно з розясненням президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 р. №04-5/609, підставою для повернення позовної заяви є відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та не зазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Третя вимога позивача щодо зобовязання Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації провести державну реєстрацію права власності на майно, заявлена не до відповідача по справі, що суперечить нормам ГПК України.

Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації позивачем в позовній заяві не зазначено як сторона по справі, ні як відповідач та не залучив як третю особу.

Крім того, одним з предметів заявленого позову є вимоги про зобовязання Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації здійснити реєстрацію зареєструвати право власності.

Тобто, дана вимога позивача є вимогою до субєкта владних повноважень (керівника) про зобовязання прийняти рішення, вчинити певні дії.

Отже, починаючи з 01.09.2005р. Господарський процесуальний кодекс України, який є Законом України, діє у частині, що не суперечить КАС України, тобто, відповідно до Господарського процесуального кодексу України не можуть подаватися позови (зустрічні позовні заяви) та розглядатися справи адміністративної юрисдикції - спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його дій.

Згідно з ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги, зокрема, зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КАС України не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

До позовної заяви не було додано доказів сплати державного мита в встановленому порядку та розмірі.

Позивачем заявлені дві самостійні вимоги, а сплата державного мита здійснена за одну вимогу майнового характеру.

У відповідності Закону України Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2005 р. № 2505 від 25.03.2005 р. розміри ставок по сплаті державного мита в держбюджет становлять.:

- із заяв майнового характеру державне мито сплачується в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (102 грн.) і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (25500 грн.).

- із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів про порушення справ про банкрутство, а також із заяв кредиторів, які звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, мінімальний розмір державного мита з позовних заяв майнового характеру складає 102 грн. 00 коп., а з позовних заяв немайнового характеру 85 грн. 00 коп.

Згідно з п.4.5 Розяснення Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України №02-5/78 від 04.03.1998 р. ( з змінами та доповненнями), у випадку обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і не майнового характеру державне мито згідно з пунктом 36 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 р. №15, підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Таким чином, позивач зобовязаний заплатити державне мито за вимогу немайнового характеру.

Суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що у відповідності до ст.63 господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з ним у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. п. 3, 4 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути.

Додаток: позовна заява з додатком на 30 аркушах (в тому числі оригінали квитанцій № 3558996 (на суму 85 грн.) та № 3559166 (на суму 236 грн.) від 22.03.2010 р.).

Суддя Н.С. Кутіщева