ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.10 Справа № 1/63/10

Суддя О.І. Немченко

за позовом фізична особа підприємець Савіна Світлана Іванівна, АДРЕСА_1

до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2

про стягнення 22 386,00 грн.

Суддя Немченко О.І.
Представники сторін:
від позивача: Савіна С.І., свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_1 від 08.11.2007 р.;

від відповідача: Сніжко І.О., дор. № 64 від 25.01.2010 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

26.07.2010 р. до господарського суду Запорізької області звернулась фізична особа підприємець Савіна Світлана Іванівна з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення 22 386,00 грн. основного боргу на підставі договору № 16 від 01.04.2010 р., ст. ст. 526, 530, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

26.07.2010 р. позовну заяву прийнято до розгляду суддею Немченко О.І., порушено провадження у справі 1/63/10, судове засідання призначено на 03.08.2010 р.

Судове засідання закінчено 03.08.2010 р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав письмовий відзив, зазначив, що дійсно між сторонами було укладено договір на постачання продуктів додаткового харчування призовників. Позивач свої зобов`язання по постачанню продуктів виконав в повному обсязі на суму 22 386,00 грн. Відповідачем не були виконані зобов`язання по оплаті з об`єктивних причин у зв`язку з відсутністю коштів за відповідним кодом програмної та економічної класифікації видатків. Кошти які передбачались до сплати за отримані продукти по Договору № 16 від 01.04.2010 р. надходили до ІНФОРМАЦІЯ_1 як субвенція місцевого бюджету, державного бюджету. Проте, за відсутністю в Міністерстві оборони України відповідного коду економічної класифікації видатків за певною програмою не дозволило відповідачу виконати взяті на себе зобов`язання. Кошти, що передбачалось для оплати по договору, були обліковані за іншим КПКВ та КЕКВ. Витрачання їх призвело б до порушення ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2010 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 16 про надання послуг з додаткового харчування призовників на Запорізькому обласному збірному пункті та їх торгівельне обслуговування(надалі Договір).

Згідно з розділом 1 Договору виконавець (позивач) зобов`язався забезпечити постачання продуктів для додаткового харчування осіб, призваних для проходження строкової військової служби, які перебувають у Запорізькому обласному збірному пункті перед відправкою у війська, а замовник (відповідач) зобов`язався забезпечити приймання та оплату продуктів додаткового харчування у кількості, терміну і за цінами відповідно до умов цього Договору.

Приймання продуктів за кількістю та якістю оформлюється актом (додаток до цього Договору), який складається одразу після закінчення приймання продукції, підписується уповноваженими представниками виконавця та замовником ( пункт 3.4. Договору).

Ціна одного комплекту продуктів додаткового харчування на одного призовника на добу визначена у специфікації (додаток № 1 до Договору) становить 18 грн. 20 коп. та залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором. (пункт 4.3. Договору). Специфікацією № 1 сторони визначили перелік продуктів, що входять в комплект додаткового харчування призовників у 2010 році, кількість та їх вартість.

Порядок розрахунку за продукцію сторони передбачили пунктом 4.4. Договору, де зазначено, що оплата вартості продуктів здійснюється за кожні десять днів з дня вступу договору в дію за фактично отримані продукти харчування на підставі належним чином оформлених актів приймання, зведеного акту та рахунків-фактур виконавця, з остаточним розрахунком по закінченню весіннього призову та відправок призовників у війська, але не пізніше 15 червня 2010 року, та по закінченню осіннього призову та відправок, але не пізніше 25 грудня 2010 року.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31.12.2010 року.

На виконання вищезгаданого Договору, позивач поставив відповідачу, а відповідач отримав 1 230 комплектів додаткового харчування призовників. Поставка підтверджується наступними документами, копії яких містяться в матеріалах справи: актом передачі продуктів № 1, накладною № 1 від 09.04.2010 р., та довіреністю на отримання матеріальних цінностей сер. ЯНР № 045638 від 09.04.2010 р., що видана представнику відповідача Герасименку А.Д. Всього відповідачем отримано товару на загальну суму 22 386,00 грн. для оплати якої позивачем було виставлено рахунок № 1 від 09.04.2010 р.

Факт поставки та отримання товару підтверджує відповідач.

Сума, на яку було отримано продукти харчування не була оплачена всупереч пункту 4.4. Договору, а заборгованість перед позивачем до теперішнього часу є не погашеною.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 22 386,00 грн. основного боргу цілком обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (…).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить норма статті 526 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦК України).

Аналогічний припис містить норма статті 526 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦК України).

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за Договором здійснив поставку продуктів для додаткового харчування призовників в обумовлених кількості та якості.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконав, отриманий товар в зазначений в Договорі строк (до 15.06.2010 р.) не оплатив.

Факт заборгованості відповідача в сумі 22 386,00 грн. позивачем документально підтверджений та не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 22 386,00 грн. основного боргу обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 в ГУДК в Запорізькій області, МФО 813015, код 07835529, КПКВ 2101110, спеціальний фонд 06) на користь фізичної особи підприємця Савіної Світлани Іванівни ( АДРЕСА_1 , р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк`м. Київ, МФО 300528, ідентифікаційний код ) 22 386 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 00 коп. основного боргу, 223 (двісті двадцять три) грн. 86 коп. державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя О.І. Немченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, 05 серпня 2010 року.