ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"16" серпня 2010 р. Справа № 60/212-10

Суддя господарського суду Чистякова І.О. розглянувши матеріали по позовній заяві (вх.№ 7349/1-60 від 12.08.10) Товариства з обмеженою відповідальністю "Жюрі", м. Харків

до 1. Інспекції Держтехнагляду Вовчанської райдержадміністрації, м. Вовчанськ

2. Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського району Харківської області, Вовчанськ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медтекс", м. Вовчанськ

про визнання права власності, визнання незаконною реєстрацію майна, виключення майна з акту опису майна та зняття накладеного арешту

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Жюрі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Інспекції Держтехнагляду Вовчанської райдержадміністрації, Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського району Харківської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медтекс" про визнання за позивачем права власності на трактор Т-40М, 1990 року випуску, заводський номер 356758, двигун зав. №2749733, державний номер ФХ 33-92, поновлення порушеного права власності позивача на трактор Т-40М реєстраційний номер НОМЕР_1, визнавши незаконною реєстрацію трактора Т-40М реєстраційний номер НОМЕР_1 на ТОВ "Мокош" та виключення трактора Т-40М, реєстраційний №33-92 з акту опису майна, складеного 13.01.2010р. державним виконавцем Вовчанського ВДВС та зняття накладеного на трактор арешту.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що їх подано з порушенням п.3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, а саме: не подано доказів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з частиною першою статті 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" зі змінами і доповненнями та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 р. № 15.

Так, відповідно до підпункту "а" пункту 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" державне мито із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до підпункту "б" пункту 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" державне мито із заяв не майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.33 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України за №15 від 22.04.1993р. з позовних заяв, що носять одночасно майновий і немайновий характер, державне мито сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

Відповідно до п. 37 вищенаведеної Інструкції до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, що не підлягають вартісній оцінці.

В даному випадку вимоги позивача про поновлення порушеного права власності позивача на трактор Т-40М реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом визнання незаконною реєстрацію трактора Т-40М реєстраційний номер НОМЕР_1 на ТОВ "Мокош" та виключення трактора Т-40М, реєстраційний №33-92 з акту опису майна, складеного 13.01.2010р. державним виконавцем Вовчанського ВДВС, а також зняття накладеного на трактор арешту є вимогами немайнового характеру, отже повинно бути сплачено 170,00 грн. (85,00 грн. х 2).

Вимога про визнання права власності є вимогою майнового характеру, оскільки дана вимога підлягає вартісній оцінці та держмито повинно бути сплачено виходячи з загальної вартості цього майна.

Згідно квитанції №4551046 від 11 серпня 2010 р. та №4551128 від 11 серпня 2010 року позивачем було сплачено держмито на загальну суму 136,00 грн. (85 грн. + 51 грн.) за подання позовної заяви.

Таким чином, позивачем сплачено державне мито не в повному обсязі, що є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду згідно п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Також, матеріали позовної заяви подано з порушенням п.3-1 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, а саме: до позовної заяви не подано доказів, що підтверджують сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку та розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно - технічного забезпечення судових процесів, пов`язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів" від 21 грудня 2005 року за №1258 визначено розмір витрат з інформаційно - технічного забезпечення судового процесу, пов`язаного з розглядом господарських справ, що становить 236 грн.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви згідно квитанції №4551200 від 11 серпня 2010 року позивачем було сплачено 236,00 грн. на рахунок, що відкритий для сплати державного мита.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та звернення Державної судової адміністрації України", з 21.06.10р. змінено реквізити для надходжень оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на такі: рахунок №0002, код бюджетної класифікації доходів бюджету (КБКД) 22050003, символ звітності 264, отримувач: УДК у м.Харкові ГУДКУ у Харківській області, , МФО банку: 851011, банк отримувача ГУДКУ у Харківській області.

При таких обставинах, суд не приймає в якості належного доказу сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу квитанцію №4551200 від 11.08.2010р.

Таким чином, ненадання доказів сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду згідно п.10 ч.1 ст.63 ГПК України.

Крім того суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. В разі подання копії документу вона повинна бути засвідчена відповідно до вимог чинного законодавства України (Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про адвокатуру" або ін. Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Керуючись ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", п.33, п. 37 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України за №15 від 22.04.1993р., ст.ст. 46, 57, п. 4, п.10 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Жюрі" та додані до неї документи на 33 аркушах, в тому числі квитанції №4551200 від 11.08.2010р., №4551046 від 11.08.2010р., №4551128 від 11.08.2010р. без розгляду.

Суддя Чистякова І.О.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджує повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).