ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.10 Справа № 7/223/10-9/16/10

Суддя Боєва О.С.

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (69035, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 57-В)

до Закритого акціонерного товариства Європейський страховий альянс в особі Запорізької дирекції Закритого акціонерного товариства Європейський страховий альянс (69000, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 162)

про стягнення суми 4815 грн. 58 коп.

Суддя Боєва О.С.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 (дов. № 32-18 від 05.01.2010р.);

Від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 9/2010 від 04.01.2010р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 4815 грн. 58 коп., з яких: 4753грн. 07 коп. сума страхового відшкодування, сума 53 грн. 13 коп. пеня, сума 9 грн. 38 коп. 3 % річних.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області ОСОБА_3 № 799 від 28.10.2010р. справу № 7/223/10 передано на розгляд судді Боєвій О.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.10.2010р. справу № 7/223/10 прийнято до провадження та присвоєно № 7/223/10 - 9/16/10, судове засідання призначено на 10.11.2010р.

10.11.2010р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просить стягнути з відповідача суму 4815 грн. 58 коп., з яких: 4753 грн. 07 коп. сума страхового відшкодування, сума 53 грн. 13 коп. пеня за період з 17.07.2010р. по 09.08.2010р., сума 9грн. 38 коп. 3 % річних за період з 17.07.2010р. по 09.08.2010р. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 528, 625, 933, 1188 ЦК України, ст. 216 ГК України, ст. 27 ЗУ Про страхування, ст.ст. 6, 22, 29, 35, 36, 37 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач у судовому засіданні 10.11.2010р. в усному та письмовому вигляді повідомив, що проти позовних вимог не заперечує та погоджується виконати їх у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04.04.2010 року на вулиці Уральській (Іванова, 1-А) у місті Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля MAZDA 3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу АРС № 017942 ОСОБА_5 та який на момент ДТП був застрахований у Запорізькій філії приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 1684-а/09 зп від 21.05.2009р.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 239 від 09.06.2010р. вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля MAZDA 3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у звязку з його пошкодженням, складає 5263 грн. 07 коп.

Згідно з розрахунком позивача сума страхового відшкодування дорівнює 6025,12 грн. вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до заяви страхувальника, рахунку-фактури № АС-0814 від 14.04.2010р. та умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 1684-а/09зп від 21.05.2009р. ЗФ ЗАТ Страхова компанія АХА Страхування сплатило суму 6025,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3238 від 20.04.2010р.

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя у справі № 3-1347/10 від 13.04.2010 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована в Запорізькій дирекції Закритого акціонерного товариства Європейський страховий альянс згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/7287149.

11.06.2010р. позивач направив відповідачу заяву вих. № 988-10 щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресу (відповідно до поштового повідомлення заява відправлена позивачем 14.06.2010р. та отримана відповідачем 16.06.2010р.).

Відповідь на заяву не надійшла, відшкодування шкоди здійснено не було.

У звязку з цим позивач звернувся до господарського суду із позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь суму 4753, 07 грн. страхового відшкодування, суму 53 грн. 13 коп. пені за період з 17.07.2010р. по 09.08.2010р., суму 9 грн. 38 коп. 3 % річних за період з 17.07.2010р. по 09.08.2010р.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання за договором добровільного страхування наземного транспорту № 1684-а/09зп від 21.05.2009р. та сплатив страхове відшкодування у сумі 6025,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3238 від 20.04.2010р.

Згідно з ст. 27 Закону України Про страхування, ст. 993 ЦК України до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована Закритим акціонерним товариством Європейський страховий альянс в особі Запорізької дирекції (відповідачем у справі), саме ця особа в даному випадку є відповідальною за завдані збитки. До позивача, який сплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги з відповідача сплаченого страхового відшкодування у межах фактичних витрат. Згідно з наданим позивачем розрахунку та письмових доказів у його підтвердження, такі витрати складають суму 4753,07 грн. (5263,07 грн. 510 грн. = 4753,07 грн.)

Вимоги про стягнення суми 4753, 07 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач, за порушення відповідачем місячного строку оплати регресної вимоги, просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 53 грн. 13 коп. за період з 17.07.2010р. по 09.08.2010р., обґрунтовуючи цю вимогу п. 37.2. ст. 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 3 % річних у сумі 9 грн. 38 коп. за період з 17.07.2010р. по 09.08.2010р., посилаючись на ст. 625 ЦК України та зазначаючи, що річні відсотки стягуються за прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем.

Відповідно до п. 37.2. ст. 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена також в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Стаття 27 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, передбачають, що страховик, який відшкодував шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (або до страховика винної особи як в даному випадку) у розмірі виплаченого відшкодування. До страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник (інша особа) має до особи, що винна у завданні шкоди.

Тобто, страхова виплата та відшкодування шкоди мають різну правову природу: 1) зобовязання страховика виникають із договору перед страхувальником в разі настання страхового випадку страхова виплата або відшкодування; 2) деліктне зобовязання винної особи перед постраждалим виникає в результаті завдання шкоди. Право зворотної вимоги, що переходить до страховика в результаті виплати ним страхового відшкодування страхувальнику, випливає із деліктного зобовязання і обмежується розміром фактично понесеного відшкодування. Отже, виходячи із системного аналізу зазначених норм права, суд вважає безпідставними, як вимоги про стягнення неустойки (ст. 37 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стосується порушення строків виплати страхового відшкодування, тобто договірного зобовязання, а не деліктного), так і вимоги про стягнення 3% річних (відповідач, в силу закону, несе деліктну відповідальність, а не зобовязальну).

Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позовні вимоги, в цілому, задовольняються частково.

На підставі викладеного, суд не приймає визнання позову відповідачем в частині позовних вимог про стягнення пені та 3 % річних, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, вказане також вбачається із змісту ч. 5 ст. 78 ГПК України. Крім того, відповідач не позбавлений права виконати у повному обсязі позовні вимоги на добровільній основі, як то випливає із змісту його пояснень.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства Європейський страховий альянс (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37; ) в особі Запорізької дирекції Закритого акціонерного товариства Європейський страховий альянс (69000, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 162; , з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування (69035, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 57-В, п/р 2557 в АТ ОТП Банк м. Київ, МФО 300528, ) суму 4753 грн. 07 коп. страхового відшкодування, суму 102 грн. витрат на державне мито та суму 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 11.11.2010 р.