ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

22.03.10 № 09-07/306

Суддя Носівець В.В.розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71500, АДРЕСА_1)

до відповідача: Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, пр.Курчатова, буд. 11)

про визнання договору оренди земельної ділянки від 23.11.2000 р. продовженим до 29.03.2012р.,

встановив, що позовна заява підлягає поверненню у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставин, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми;

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У статті 15 ЦК України також вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зокрема, статтею 16 ЦК України (яка в свою чергу кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України) закріплений перелік способів такого захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки.

Стаття 152 Земельного кодексу України визначає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Жодного посилання на ст. 152 Земельного кодексу України у позові заявником не зроблено, як і на приписи ЦК України і ГК України.

Позивач просить суд визнати продовженим договір оренди земельної ділянки, натомість ФОП ОСОБА_1 у позовній заяві вказала, що діями Енергодарської міської ради порушені її майнові права та охоронювані законом інтереси шляхом прийняття рішення № 279 від 25.11.2009 р. «Про вилучення земельної ділянки з користування ОСОБА_1Г.»у якому вирішено вважати таким, що втратили чинність п. 4 розділу ІІ рішення Енергодарської міської ради № 1 від 29.03.2000 р. та договір оренди земельної ділянки від 23.11.2000 р.; вилучити з користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0445 га та зарахувати її до земель запасу житлової та громадської забудови.

Статтею 33 ЗУ Про оренду землі, визначено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено автоматичного поновлення договору оренди землі, а реалізація визначеного законом переважного права орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування та потребує додержання порядку, передбаченого законодавством для укладення договорів оренди землі.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу це введення в дію системи правових та організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації цих прав та недопущення їх порушень, що, в свою чергу, відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобовязання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем вимога про визнання договору оренди земельної ділянки від 23.11.2000 р. продовженим до 29.03.2012 р., є встановленням факту, який не призводить до поновлення порушеного права позивача, оскільки права позивача, як зазначає ФОП ОСОБА_1, порушені шляхом прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Діюче законодавство України не передбачає можливості розгляду в господарському суді справ про встановлення фактів, відсутності або наявності права, а заявлена вимога (про визнання договору оренди земельної ділянки від 23.11.2000 р. продовженим до 29.03.2012 р.) призводить до встановлення факту, а не до захисту порушеного права.

Отже, позивачем порушено вимоги ст. 54 ГПК України.

Відповідно до п. 3.3 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статей 54, 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

З огляду на викладене, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню судом без розгляду для визначення із способом захисту своїх прав, їх коректного (у правовому сенсі) викладення та належного нормативного обґрунтування.

Також суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 54, п. 3 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути ФОП ОСОБА_1

Додаток: позовні матеріали на 26-ти аркушах, у тому числі оригінали: позовної заяви б/н від 16.03.2010 р., квитанцій №№ 32202/з30, 32202/з32 від 16.03.2010 р., фіскального чеку від 17.03.210 р. № 6742 та опис вкладення у цінний лист від 17.03.2010 р.

Суддя В.В. Носівець