ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" лютого 2010 р. Справа № 59/181-09

Заступник голови Господарського суду Харківської області ОСОБА_1

розглянувши заяву (вх. № 47) про відвід колегії суддів по справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИЗМ", м. Харків

до Харківської міської ради, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Харківське комунальне підприємство "Міськелектротранс" Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України, м. Харків

за участю Прокурора м. Харкова

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа № 59/181-09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИЗМ", м. Харків до Харківської міської ради, м. Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Харківське комунальне підприємство "Міськелектротранс" Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України, м. Харків, за участю Прокурора м. Харкова про визнання протиправним та скасування рішення.

10 лютого 2010 року (вх. № 47) на адресу господарського суду Харківської області надійшла заява позивача про відвід судової колегії у складі: головуючий суддя Бринцев О. В., судді Присяжнюк О. О. та Рильова В. В. по даній справі. В обґрунтування відводу суддів заявник посилається на те, що судовою колегією при розгляді справи порушено норми чинного законодавства, зокрема, колегія обґрунтовує прийняті процесуальні рішення по справі не законами, а листами та колегією повертаються безпідставно, на думку позивача, апеляційні та касаційні скарги на ухвали місцевого суду. Крім того, позивач в обґрунтування відводу зазначає, що процесуальні документи по справі надсилаються судом на адресу, за якою він не знаходиться, а ухвала суду від 22.12.2009 року підписана суддею одноособово. Наведені обставини викликали у заявника відводу сумнів у неупередженості судової колегії при розгляді даної справи.

Надаючи юридичну кваліфікацію зазначеним заявником відводу обставинам з урахуванням вимог процесуального закону, слід виходити з наступного.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, які можуть бути підставою для відводу судді. Зокрема, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь в судовому процесі, або буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Відвід повинен бути мотивованим та обґрунтованим.

Разом з тим вказані заявником обставини виходячи із змісту зазначених вимог закону не можуть бути правовими підставами для відводу суддів. Такий висновок обґрунтовується наступним.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. При цьому втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється законом.

Таким чином розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суд самостійно визначає коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовує його, здійснює його тлумачення та надає правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону. Процесуальні рішення по справі виносяться судом за результатом надання юридичної оцінки поясненням всіх учасників судового процесу, наявним у справі доказам та з обовязковим співвідношенням їх з вимогами відповідного законодавства.

При цьому розгляд по суті наведених питань є виключним правом суду, який розглядає конкретну судову справу, оскільки судочинство в Україні здійснюється в силу вимог Конституції України виключно судами і делегування функцій судів, привласнення цих функцій іншими особами не допускається. Крім того, законом встановлено право учасників судового процесу на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення (ухвали) у випадку незгоди з прийнятим процесуальним рішенням з мотивів саме невірного застосування матеріального чи (або) процесуального права.

Отже посилання заявника відводу на невірне застосування судом чинного законодавства, як на підставу для відводу суддів, не узгоджується з вказаними приписами закону, в звязку з чим не може бути підставою для відводу суддів.

Стосовно посилання заявника відводу на повернення колегією поданих позивачем апеляційних та касаційних скарг та продовження розгляду справи по суті слід зазначити таке.

Статтею 129 Конституції України визначені основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення права оскарження рішень та ухвал суду крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована в статті 12 Закону України „Про судоустрій України, відповідно до якої учасники судового процесу та інші особи у випадку та порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на оскарження судового рішення. Таким чином реалізація конституційного права на оскарження судового акту (ухвали, постанови, рішення суду) названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до статті 106 та статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку у випадках, передбачених ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Таким чином оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України.

Отже оскарження процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі, крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається (постанова Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року № 8 „Про незалежність судової влади).

Таким чином, факт подання стороною по справі скарг на процесуальні акти суду, можливості оскарження яких не передбачено процесуальним законом, не позбавляє суд права продовжити розгляд справи по суті, оскільки імперативний обовязок направлення справи разом з поданою скаргою до суду апеляційної чи касаційної інстанції встановлено лише тоді, коли процесуальна дія суду підлягає оскарженню в прямо передбачених ГПК України випадках.

При цьому вирішення питання про подальший розгляд справи в такому випадку є виключним правом суду, в провадженні якого знаходиться справа, і ця обставина в будь-якому випадку не може свідчити про упереджене ставлення суддів відповідно до позивача чи відповідача, інших учасників судового процессу в розумінні вимог статті 20 ГПК України щодо правових підстав для відводу судді.

Також слід враховувати положення Інформаційного листа Верховного Суду України "Щодо подання сторонами у справі апеляційних і касаційних скарг на ухвали господарського суду, які не може бути оскаржено ні в апеляційному, ні в касаційному порядку" від 10.09.2008 року № 3.2.-2008, яким передбачено, що у разі подання апеляційної або касаційної скарги на ухвалу, яку не може бути оскаржено, місцевий господарський суд має відмовляти у прийнятті такої скарги з посиланням на статті 106 та відповідно 111-13 ГПК України.

Разом з тим за змістом процесуального закону сторона по справі не позбавлена права викласти заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню, в апеляційній або касаційній скарзі на рішення суду першої інстанції, винесене за результатом розгляду справи по суті.

Відносно направлення судом процесуальних документів позивачу на адресу, по якій він не знаходиться слід зазначити, що матеріали справи містять декілька адресів місцезнаходження позивача: в позовній заяві - 61033, м. Харків, вул. Кисловодська, 7-А, в одних клопотаннях, адресованих суду, - 61058, м. Харків, проспект Леніна, 7-В, а в інших - 61058, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 120. Отже після надання позивачем суду витягу з ЄДРПОУ щодо місцезнаходження позивача (аркуш справи 26 другого тому справи) вся кореспонденція надсилатиметься на зазначену у витязі адресу.

Щодо підписання ухвали суду від 22.12.2009 року суддею одноособово слід вказати таке. Як вбачається з матеріалів справи (аркуш справи 54 другого тому), службою діловодства суду з технічних причин було помилково надіслано на адресу учасників судового процесу копії проекту ухвали суду від 22.12.2009 року, яка листом від 15 січня 2010 року (колегія суддів Бринцев О. В., Рильова В. В. та Присяжнюк О. О.) була відізвана на сторонам направлено належну копію ухвали колегії суддів від 22.12.2009 року.

Зазначені вище обставини свідчать, що підстави для відводу судової колегії у складі: головуючий суддя Бринцев О. В., судді Присяжнюк О. О. та Рильова В. В. по справі № 59/181-09 відсутні, в звязку з чим в задоволенні заяви про відвід суддів необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 20, 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви (вх. № 47) про відвід судової колегії у складі: головуючий суддя Бринцев О. В., судді Присяжнюк О. О. та Рильова В. В. по справі № 59/181-09 відмовити.

Заступник голови Господарського суду

Харківської області ОСОБА_1