ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

29.12.10 № 09-07/2109

Суддя Гандюкова Л.П.

Cуддя Гандюкова Л.П., розглянувши матеріали
за позовом: ФОП ОСОБА_1 (72319, АДРЕСА_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк (01133, м.Київ, вул.Л.Українки, буд.26.)

про визнання кредитного договору №57/КВ-08 від 29.07.2008р., договору поруки №57/Zпор-08 від 29.07.2008р., договору іпотеки №57/Zквіп-08 від 29.07.2008р. недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява підлягає поверненню у зв`язку з наступним.

Позивачем порушено правило обєднання позовних вимог, передбачене ст.58 ГПК України, що істотно утруднить вирішення спору.

Із змісту позовної заяви слідує, що позивачем фактично заявлено три позовні вимоги, а саме:

1. визнання недійсним кредитного договору №57/КВ-08 від 29.07.2008р.

2. визнання недійсним договору поруки №57/Zпор-08 від 29.07.2008р.;

3. визнання недійсним договору іпотеки №57/Zквіп-08 від 29.07.2008р.;

Відповідно до ст. 58 ГПК в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Зважаючи на обставини, якими мотивовано позов, основною є вимога про визнання недійсним кредитного договору №57/КВ-08 від 29.07.2008р. (Основний договір), укладеного між ТОВ Український промисловий банк (Кредитор) та фізична особа підприємець ОСОБА_1 (Позичальник). Договори поруки №57/Zпор-08 віл 29.07.2008р. та іпотеки №57/Zквіп-08 від 29.07.2008р. позивач вважає за необхідне визнати недійсними на підставі ст.548 ЦК України, згідно з якою при визнанні основного зобовязання недійсним, воно не підлягає забезпеченню.

Визнання недійсними цих договорів поруки та іпотеки можливе за наслідком встановлення судом певних фактів під час вирішення спору щодо основного договору. Отже, позовні вимоги в частині основного договору та договорів, укладених в його забезпечення заявлені з різних підстав та не звязані між собою поданими доказами, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору. Таким чином, позивачу слід розєднати ці вимоги, оскільки їх належить розглядати в окремих провадженнях.

Разом з тим, слід зазначити, що за загальними правилами сторонами (позивачами, відповідачами) за позовами про визнання договорів недійсними повинні виступати сторони оспорюваного договору. Сторонами договору поруки №57/Zпор-08 віл 29.07.2008р. який позивач просить визнати недійсним, є ТОВ Український промисловий банк (Кредитор) з однієї сторони та громадянин ОСОБА_2 (Поручитель), що виступає як фізична особа без статусу субєкта підприємницької діяльності, з другої сторони, а також позивач фізична особа підприємець ОСОБА_1 (Боржник). Отже, при визначенні підвідомчості такої справи необхідно враховувати положення ст.ст.1,21 Господарського процесуального Кодексу. Зважаючи на те, що відповідачем за вимогою про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки вказується ТОВ Український промисловий банк, місцезнаходженням якого є місто Київ, позивачу також необхідно звернути увагу на приписи ст.15 ГПК України щодо територіальної підсудності справ господарському суду та обґрунтувати подання позову до господарського суду Запорізької області.

Крім того, згідно з приписами ст.54, 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Відсутність таких доказів згідно з п.п.4, 10 ст.63 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

В підтвердження сплати витрат на державне мито за даною позовною заявою позивачем надано повідомлення №033303031 від 24.12.2010р. на суму 85 грн., тобто оплачена тільки одна вимога немайнового характеру.

Разом з тим, у разі подання позову з декількома вимогами немайнового характеру, не звязаних між собою підставами виникнення, державне мито сплачується у встановленому порядку за кожну вимогу окремо.

Згідно з ст.47-1 ГПК України, розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005р.Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів зі змінами, внесеними постановою КМУ №825 від 05.08.2009р., яка набрала чинності з 13.08.2009р,. розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом господарських справ встановлений за ставкою 236 грн.

В підтвердження сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу позивач надав квитанцію №033403031 від 24.12.2010р., згідно з яким за ці витрати сплачено лише 120 грн.

Відповідно до п.2-1 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити документи, що підтверджують за громадянином статус субєкта підприємницької діяльності. Позивач, який звернувся до суду як фізична особа підприємець, не надав відповідні документи.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись п.п.4, 5, 10 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу ФОП ОСОБА_1, Запорізька область, м.Мелітополь.

Додаток: на 36 аркушах (в т.ч., повідомлення №033303031 від 24.12.2010р. про сплату державного мита в розмірі 85 грн., квитанція №033403031 від 24.12.2010р. про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.).

Суддя Л.П. Гандюкова