Господарський суд Харківської області
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" лютого 2010 р. Справа № Б-39/90-08

вх. № 6182/2-39

Суддя Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Лавріненко К.Г.

За участю:

представників боржника - в.о. начальника ОСОБА_2, першого заступника начальника - ОСОБА_3 дов.б/н від 04.02.2010року

розпорядника майна ОСОБА_1

представника ДПКГ „Харківкомунпромвод - ОСОБА_4 дов. №1433 від 28.04.2009року

представника ТОВ ВКФ „Кванта - ОСОБА_5 дов.№02/11-1 від 02.11.2009року

представників ДПІ у Дзержинському районі - ОСОБА_6 дор. №551/10/24-022 від 25.01.2010року, ОСОБА_7 дор. №23992/10/10-019 від 31.12.2009року

представника Управління з питань банкрутства - ОСОБА_8 дов. №5 від 16.02.2010 року

представника ХФ ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" Мар`їної І.О. дов. №58/10 від 28.12.2009 року

представника ТОВ "Будівельні технології" - ОСОБА_9 дов. б/н від 17.02.2010 року

представника ТОВ "ІНФО- ВІТ" - ОСОБА_9 дов. б/н від 17.02.2010 року

розглянувши заяву про визнання майнових вимог ДК Газ України НАК Нафтогаз України м. Київ на суму 104357грн. 58коп. до ДП «48 завод залізничної техніки» м. Харків і включення їх до реєстру вимог кредиторів

по справі за заявою : ДП МОУ 48 Центральний завод залізничної техніки (ВЧ А - 3463) м. Харків

до ДП «48 завод залізничної техніки» м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Заявник 13.04.2009року звернувся до суду з заявою, в якій просить судвизнати вимоги до боржника на загальну суму 104357грн. 58коп., а саме: заборгованість по договору №2031/99Г від 09.01.99 року у суму 21841,25грн., з яких: основний борг - 14157,00грн., інфляційні 6413,09грн., 3% річних 2003,25грн.; по договору №804/2000ТЕ від 26.10.2000 року на суму 34420,25грн., з яких: основний борг 22310,41грн., інфляційні 10106,59грн., 3% річних 2003,25грн.; по договору №776/1/99Б від 09.01.99 року у сумі 4253,69грн., з яких: основний борг 2757,14грн., інфляційні 1248,99грн., 3% річних 247,56грн.; по договору №5752 від 28.12.98 року у сумі 43717,39грн., з яких: основний борг 28336,59грн., інфляційні 12836,46грн., 3% річних 2544,34грн., судові витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 125,00грн.

Розпорядник майна та боржник на заявлені вимоги кредитора заперечують. Відповідно до представленого суду повідомлення розпорядником майна про результати розгляду вимог кредитора від 23.02.2010 року №139 заявлені вимоги розпорядником майна, боржником відхилені, оскільки, вимоги кредитора обґрунтовано несвоєчасним виконанням боржником зобов`язань зі сплати вартості природного газу, отриманого за договорами №2031/99Г від 09.01.1999 року, №804/2000 від 26.10.2000 року, №776/1/99Б від 09.01.1999 року та №5752 від 28.12.1998 року. Таким чином, розпорядник майна стверджує, що відповідно до частини 1 ст.257 ЦК України, за зобовязанням щодо сплати заборгованості за договорами №2031/99Г від 09.01.1999 року, №804/2000 від 26.10.2000 року, №776/1/99Б від 09.01.1999 року та №5752 від 28.12.1998 року на постачання природного газу у кредитора минув строк позовної давності.

Кредитор у порядку п. 3 ст. 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не надав суду заперечення щодо не визнання вимог кредитора боржником, як того потребує положення ст.14 цього Закону, однак, в судовому засіданні представник кредитора вважає вимоги кредитора обґрунтованими, посилаючись на п.10 договорів №2031/99Г від 09.01.1999 року, №804/2000 від 26.10.2000 року, №776/1/99Б від 09.01.1999 року та №5752 від 28.12.1998 року, в яких зазначено, що в частині проведення розрахунків за газ договори діють до їх повного здійснення.

Розглянувши матеріали справи, надані суду докази, заслухавши пояснення розпорядника майна, представника кредитора , судом встановлено.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР (що діяв у момент виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічні приписи містяться у ст.256,261 ЦК України.

Частинами 3-4 ст.267 ЦК України встановлюється, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, початок перебігу строку позовної давності за договорами №2031/99Г від 09.01.1999 року, №804/2000 від 26.10.2000 року, №776/1/99Б від 09.01.1999 року та №5752 від 28.12.1998 року обраховується на підставі п. 5.1. Договору - через 5 днів з моменту підписання договору. Таким чином, відповідно до положень 71,72,76 ЦК УРСР, ст.256,257,258,261 ЦК України строк позовної давності за зобовязанням щодо сплати заборгованості за договорами №2031/99Г від 09.01.1999 року, №804/2000 від 26.10.2000 року, №776/1/99Б від 09.01.1999 року та №5752 від 28.12.1998 року минув.

Частинами 3-4 ст.267 ЦК України встановлюється, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом був наданий час кредитору для представлення необхідних додаткових доказів, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, документи, що підтверджують наявність зобовязання боржника перед кредитором на суму 104357грн. 58коп., а також строк його виникнення. Згідно ч.1 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено обовязок подання кредитором на розгляд суду відповідних документів на підтвердження своїх вимог до боржника. Кредитором не доведені обставини та не надані належні докази в підтвердження наявності боргу, тому у суду немає підстав для задоволення грошових вимог кредитора в цій частині боргу у розмірі 104357грн. 58 коп.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що грошові вимоги кредитора до боржника є необґрунтованими та не підлягаючими включенню до реєстру грошових вимог кредиторів в сумі 104357грн. 58коп.

Керуючись ст. 14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, 71-76 ЦК УРСР, ст.256-261 ЦК України, ст. 86, ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» м. Київ у визнанні заявлених вимог на загальну суму 104357грн. 58 коп. та включенні їх до реєстру вимог кредиторів.

2. Ухвалу направити боржнику, розпоряднику майна, Дочірній компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

Суддя Міньковський С.В.