ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" червня 2010 р. Справа № 5/76-38

за позовом Володимир-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ДП ДАК «Хліб України» Володимир-Волинський комбінат хлібопродуктів

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Софія-Шанс»

про стягнення 56998грн.29коп.

Суддя Слупко В.Л.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1, довір. від 04.01.10р. №67

від відповідача: не зявився

В судовому засіданні взяв участь прокурор облпрокуратури ОСОБА_2

Суть спору: Прокурор в позовній заяві просить стягнути з СГ ТЗоВ «Софія-Шанс» на користь ДП ДАК «Хліб України» Володимир-Волинський комбінат хлібопродуктів 56998грн.29коп., в т.ч. 49069грн. заборгованості за поставлене з серпня 2009 року по січень 2010 року по договору купівлі-продажу від 05.08.09р. борошно, 4180грн.09коп. пені, 492грн.03коп. 3% річних, 2257грн.17коп. інфляційних втрат, нарахованих в звязку з несвоєчасною оплатою зерна та 1000грн. штрафу за відмову від оплати отриманої продукції.

Відповідач відзиву на позов не представив, суму позову не оспорив, хоча ще 07.06.10р. належним чином був повідомлений про дату судового засідання, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення №29225545.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду на розгляд справи за наявними в ній матеріалами, якщо відзив на позов та витребувані господарським судом докази відповідачем не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

05.08.09р. між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 4.1 якого відповідач зобовязався здійснювати оплату за борошно протягом 5-ти банківських днів з дня його отримання.

На виконання вказаного договору позивач в період з з серпня 2009 року по січень 2010 року по накладних наявних в матеріалах справи відпустив відповідачу борошно на загальну суму 60969грн., що також підтверджується копіями довіреностей на отримання борошна.

Згідно розрахунку позивача відповідач провів оплату поставленого товару частково на суму 11900грн., заборгованість відповідача за відпущене борошно станом на 20.05.10р. складає 49069грн.грн. Вказана заборгованість також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 07.05.10р., а тому підлягає стягненню як обґрунтована доказами

У відповідності до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обовязків (господарських зобовязань).

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України, зобовязання є правовідношенням у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від вчинення певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обовязку.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) виконання, то зобовязання підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 4.2 договору за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару сторони передбачили сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплати за кожен день прострочення. Згідно розрахунку позивача пеня за період з 10.09.09р. по 20.05.10р. становить 4180грн.09коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, проведені позивачем нарахування інфляційних втрат за січень-травень 2010 року в сумі 2257грн.17коп. та 3% річних в сумі 492грн.03коп. ґрунтуються на нормах ЦК України та умовах договору.

Вимога в частині стягнення 1000грн. за відмову від оплати отриманої продукції задоволенню не підлягає, оскільки прокурором та позивачем не надано доказів про те, що відповідач відмовився від оплати отриманого товару.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі слід покласти на нього пропорційно задоволеним вимогам.

Із врахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526,530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

1. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Софія-Шанс» на користь ДП ДАК «Хліб України» Володимир-Волинський комбінат хлібопродуктів 55998грн.29коп.

2. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Софія-Шанс» в дохід Державного бюджету України 796грн. судових витрат по справі, в т.ч. 560грн. державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу..

3. В решті позову відмовити.

Суддя В.Л.Слупко

Суддя Слупко В. Л.