ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" березня 2010 р. Справа № 5/14-12
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Старленд»

до відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Волинської філії

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус ОСОБА_1

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя Слупко В.Л.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2, довір. від 01.03.10р.

від відповідача: ОСОБА_3, довір. від 20.05.09р.

від третьої особи: не зявився

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 16.03.10р. для надання відповідачем доказів про відкликання з ВДВС оспорюваного виконавчого напису.

Суть спору: ТзОВ «Старленд» просить визнати виконавчий напис нотаріуса №3336 від 26.11.07р. таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивує тим, що приватний нотаріус ОСОБА_1 вчинила оспорюваний напис про звернення стягнення на заставлене по договорах застави майно позивача на суму 2239406грн.21коп. з наступними порушеннями:

- нотаріусу, на думку позивача, не було надано належних та достатніх документів на підтвердження безспірності заборгованості ТзОВ «Старленд». Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису за умови подання документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, виконавчий напис було вчинено до закінчення терміну кредитної угоди;

- нотаріус в порушення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.04р. не надіслав товариству письмову вимогу про усунення порушень

- виконавчий напис вчинено на рухоме майно, що є порушенням ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до якої звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом, яким не передбачено такий позасудовий спосіб звернення як стягнення на підставі виконавчого напису;

- виконавчий напис вчинено на підставі договору іпотеки №8606z33 за р№1319, хоча в дійсності договір зареєстровано за №1919.

ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Волинської філії (далі - Банк) проти позову заперечує, вважає його безпідставним, оскільки за клопотанням ТзОВ «Старленд» від 02.04.09р. №13 та у звязку з погашенням останнім відсотків та комісії за кредитом Банком було реструктуризовано основний борг за кредитним договором у розмірі 2199929грн.45коп. шляхом видачі нового кредиту, в звязку з чим оспорюваний виконавчий напис Банком було відкликано з ДВС, а виконавче провадження було закінчено. Відповідач вважає, що по даній справі відсутній предмет спору, оскільки всі питання з позивачем на його прохання були вирішені сторонами в добровільному порядку, а зобвязання по кредитному договору від 11.07.06р. були припинені.

Приватний нотаріус ОСОБА_1 в наданих суду поясненнях зазначає, що виконавчий напис 26.11.07р. було вчинено на підставі документів, що підтверджували безспірність заборгованості позивача та згідно норм Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в звязку з невиконанням ТзОВ «Старленд» зобовязань за кредитним договором від 11.07.06р. на суму 2 239 406грн.21коп..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

На виконання умов кредитного договору від 11.07.06р. №8606К15 Банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 2199929грн.45коп.

Отримані кошти позивач зобовязався повернути Банку в строк до 10.07.2008р.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторонами були укладені наступні нотаріально посвідчені договори:

1)договір іпотеки №8606z33 від 11.07.06р.;

2) договори застави рухомого майна від 11.07.06р., 28.07.06р. та 14.09.06р.

В звязку з невиконанням позивачем умов кредитного договору Банк звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_1 за вчиненням виконавчого напису на предмети застави та іпотеки, який був вчинений 26.11.07р. за реєстраційним номером 3336 та згідно якого запропоновано звернути стягнення на предмети застави та іпотеки для погашення простроченої заборгованості позивача в сумі 2239406грн.21коп.

Пунктами 2.1.3 та 2.1.4 договорів застави сторони погодили, що у випадку невиконання заставодавцем умов кредитного договору від 11.07.06р. №8606К15 заставодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами по сплаті всіх платежів за кредитним договором, в тому числі звертати стягнення на предмет застави достроково.

Згідно пункту 4.1 договорів застави звернення стягнення на предмет застави та порядок реалізації заставленого майна здійснюється відповідно до чинного законодавства України, в тому числі шляхом здійснення виконавчого напису нотаріуса.

Зазначеним спростовується твердження позивача про те, що приватний нотаріус ОСОБА_1 не мала права вчиняти виконавчий напис, в тому числі достроково.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 1 ст.20 Закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави, якщо предметом є рухоме майно, регулюється ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Частиною 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором. Як зазначається вище, пунктом 4.1 договорів застави сторони погодили, що звернення стягнення на предмет застави та порядок реалізації заставленого майна здійснюється відповідно до чинного законодавства України, в тому числі шляхом здійснення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст.87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлений Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 даного Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Згідно п. 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 286 Інструкції встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року.

Отже, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, коли подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені зазначеним Переліком.

Позивача в наданих суду поясненнях (лист №10 від 15.03.10р.) визнав, що заявлена Банком до стягнення сума при вчиненні виконавчого напису відповідала сумі заборгованості ТзОВ «Старленд», що також підтвердив розрахунком заборгованості поданим на вимогу суду.

Посилання позивача на те, що нотаріус в порушення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.04р. не надіслав товариству за 30 днів до вчинення виконавчого напису письмову вимогу про усунення порушень є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки зазначений позивачем пункт Інструкції не покладає на нотаріуса обовязку надсилати боржникам письмові вимоги. Такий обовязок Закон України «Про іпотеку» покладає лише на іпотекодержателя.

Допущена нотаріусом у виконавчому написі описка в реєстраційному номері договору іпотеки не є правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона жодним чином не вплинула на права та обовязки сторін по кредитному договору. При цьому судом враховано, що звернення стягнення проведено саме на предмет іпотеки, зазначений в договорі №8606z33 за реєстраційним номером 1919.

Крім того, Банком надано суду лист від 01.07.09р. про відкликання з ДВС оспорюваного виконавчого напису, що не заперечується представником позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 18, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Суддя В.Л.Слупко

Дата виготовлення

повного тексту рішення 23.03.2010р.

Суддя Слупко В. Л.