ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" серпня 2010 р. Справа № 06-5-38/758-37/145-10

вх. № 6697/5-37

Суддя господарського суду Харківської області Доленчук Д.О.

без участі представників сторін

розглянувши клопотання ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову

по справі за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Біла Церква

3-я особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ "Райффайзен банк Аваль", м. Київ

до ЗАТ "Філіп Морріс Україна" , м. Харків

про визнання нікчемною додаткову угоду та розірвання її, стягнення 17273945,88грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" (відповідач) згідно якого просить суд визнати нікчемною додаткову угоду № 14 від 12.06.2010 р. до договору № 135 від 01.04.2005р. та розірвати її; стягнути із відповідача на свою користь суму незаконно збережених коштів у розмірі 17273945,88 грн.

Позивач, через канцелярію господарського суду 04.08.2010 р. за вх. № 2571/10, надав клопотання про забезпечення позову згідно якого просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачеві на праві власності, в тому числі і на грошові кошти відповідача - ЗАТ "Філіп Морріс Україна" (62482, Харківська область, Харківський район, с. Комуніст, Польовий в'їзд, 1, , р/р 7000 в ПАТ "КІБ Креді Агріколь", МФО 300379) в межах суми позову 17273945,88 грн.

В обґрунтування клопотання позивач вказує на те, що відповідач не реагує на вимогу позивача добровільно повернути кошти із незаконного володіння, та в ході судового розгляду справи незаконно користується грошовими коштами позивача (отримує вигоду, здійснює платежі та ін.). Такі дії відповідача дають підстави вважати, що виконання рішення суду в даній справі може бути утрудненим або неможливим. Такі побоювання підсилюються в умовах існуючої економічної кризи.

Дослідивши клопотання позивача про забезпечення позову та проаналізувавши його доводи, керуючись вимогами ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи думку викладену в роз'яснені Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову" від 23.08.1994 р. №02-5/611, інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову", суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення, здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Причому оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд, розглянувши зазначене клопотання позивача з урахуванням обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, та враховуючи те, що: вжиття заходів до забезпечення позову не повинно перешкоджати господарській діяльності юридичним особам або фізичним особам - підприємцям, які здійснюють таку діяльність; з наданого до суду клопотання не вбачається офіційних доказів того, що відповідачем вчинюються дії по відчуженню грошових коштів у розмірі 17273945,88 грн. з своїх розрахункових рахунків з метою не виконання рішення суду у майбутньому; позивачем у клопотанні не визначені індивідуальні ознаки майна відповідача (рухомого та не рухомого) на яке позивач просить суд накласти арешт, що не уможливлює накладення на нього арешту; господарський суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити.

Суддя Доленчук Д.О.