ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
"06" грудня 2010 р. Справа № 6/35-11
Господарський суд Волинської області під головуванням судді Пахолюк В.А., розглянувши справу
за позовом Волинської обласної психіатричної лікарні № 1
1) ОСОБА_1 сільської ради,
2) Товариства з обмеженою відповідальністю Артур-К
третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні ОСОБА_1 сільської ради Управління Держкомзему у Луцькому районі
про визнання недійсним рішення
з участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2 представник, дов. № 5873 від 03.12.2010 р.
від відповідачів: ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 сільської ради, дов. № 1436 від 29.10.2010 р.,
ОСОБА_4 - представник ТзОВ Артур-К, дов. № 671 від 29.07.10р.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі Державного акта на право постійного користування серії I-ВЛ № 001362, виданого 20.05.2004 р. ОСОБА_1 сільською радою Луцького району Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 на праві постійного користування належить земельна ділянка, площею 7,525га, призначена для обслуговування адміністративних, господарських та лікувальних будівель лікарні.
Відповідно до рішення ОСОБА_1 сільської ради від 22.08.2006 р. № 4/19 вилучено із землекористування позивача земельну ділянку, площею 0, 2526 га і переведено в землі запасу ОСОБА_1 сільської ради та надано дозвіл ТзОВ Артур-Кна складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 2526 га у власність шляхом продажу за рахунок земель села Липини ОСОБА_1 сільської ради по вул..Теремнівській, 98.
Водночас, як вважає позивач, оспорювані рішення ОСОБА_1 сільської ради та Державний акт повинні бути визнані судом недійсними, виходячи з вимог ч.2, 10 ст.149 Земельного кодексу України, оскільки вилучення земельної ділянки було здійснено без його згоди, як землекористувача, що призвело до порушення його майнових прав та охоронюваних законом інтересів.
Відповідач ОСОБА_1 сільська рада у письмовій заяві № 91/1.10.2 та представник в судовому засіданні 02.08.2010 р. повідомив, що на письмове звернення ТзОВ Артур-Кпро виділення йому земельної ділянки для обслуговування обєктів нерухомого майна, яке було придбане через обласну раду на території Волинської обласної психіатричної лікарні рішенням ОСОБА_1 сільської ради № 4/19 від 22.08.2006 р. було виділено 0, 2526 га землі.
Як зазначає відповідач, на протязі 2006-2010 р. звернень та претензій зі сторони керівництва Волинської обласної психіатричної лікарні до ОСОБА_1 сільської ради не надходило.
Відповідач ТзОВ Артур-Ку письмовому відзиву № 663 від 28.07.2010 р. та представник в судовому засіданні позов не визнає. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, п.п. а, б, в, гст..12 ЗК України, п.1 ч.1 ст.17 КАСУ вважає, що вирішення даного спору належить до компетенції адміністративного суду.
Водночас, рішення ОСОБА_1 сільської ради пятого скликання № 13/24 від 29.10.2007 р. вважає прийнятим в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.
Крім того, ОСОБА_1 сільська рада у відзиву № 103/1.10.2 від 30.08.2010 р. зазначає, що посилання позивача на неповідомлення та ненадання ним згоди на вилучення спірної земельної ділянки спростовуються листом Волинської обласної психіатричної лікарні № 4063/1-27 від 13.10.2006 р. на імя ТОВ Артур-К, яким на думку ОСОБА_1 сільської ради позивач надав згоду на вилучення земельної ділянки та не заперечував проти проведення землевпорядних робіт по її вилученню. Крім того, 23.11.2006 р. на адресу позивача ОСОБА_1 сільською радою надсилалось повідомлення № 91/1.10.2 разом з копією рішення № 4/19 від 22.-8.2006 р. про вилучення земельної ділянки (зазначені документи долучено до матеріалів справи).
Як зазначає відповідач, на протязі 4-х років з моменту прийняття ОСОБА_1 сільською радою рішення № 4/19 від 22.08.2006 р. від позивача не надходило ніяких заперечень та протестів, а навпаки вчинялись всі дії, якими він підтримував та виконував це рішення, а саме, земельна ділянка була відділена та огороджена, на ній проводились відповідні роботи, які були погоджені з позивачем.
Крім того, ОСОБА_1 сільська рада звертає увагу на пропущення позивачем строку позовної давності в межах якого він може оскаржити зазначене рішення.
Відповідачем - ТзОВ Артур-Кна підставі письмового клопотання № 30/08 від 30.08.2010 р. до матеріалів справи долучено копію Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 304362 від 22.11.2007 р., копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.04.2006 р. № 3035, копію витягу з Державного реєстру правочинів від 14.04.2006 р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2006 р., технічний паспорт на обєкт нерухомого майна від 05.05.2006 р., копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, копію листа ВОПЛ № 1 № 4063/1-27 від 13.10.2006 р., копію листа ОСОБА_1 сільської ради від 23.11.2006 р. № 91/1.10.2.
На підставі ухвали суду від 21.09.2010р. розгляд справи було відкладено. Залучено до участі у справі відділ земельних ресурсів Луцького району в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 сільської ради.
Даною ухвалою суду зобовязано: третій особі - надати суду письмові пояснення по факту відведення ТОВ Артру-К земельної ділянки у власність пл.. 0,2526га за рахунок земель постійного користувача Волинської обласної психіатричної лікарні № 1. Позивача зобовязано: надати суду належно завірену копію Статуту, наказ про призначення ОСОБА_5 головним лікарем, копію позовної заяви направити третій особі.
Третьою особою Управлінням Держкомзему у Луцькому районі (яке є правонаступником Відділу земельних ресурсів Луцького району) на адресу суду подано копію висновку державної землевпорядної експертизи, щодо відведення земельної ділянки ТОВ Артур-Кта копію технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку ТзОВ Артур-К.
У письмових поясненнях за № 1115 від 01.11.2010р. та представник в судовому засіданні повідомляє, що документи на право власності на земельну ділянку ТзОВ Артур-Кв с. Липини Луцького району розроблялись на підставі рішення сесії ОСОБА_1 сільської ради від 22.08.2006р. № 4/19 Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки. ТзОВ Артур-К було надано дозвіл на розроблення даного проекту відведення, який був погоджений та затверджений на сесії сільської ради. Проект відведення пройшов державну землевпорядну експертизу. Порушень вимог земельного законодавства при розробці та затвердженні проекту відведення земельної ділянки ТзОВ Артур-К виявлено не було.
Крім того, як зазначає третя особа, оспорюване рішення приймалось на підставі договору купівлі-продажу майна від 30.04.2006р., укладеного між Волинською обласною радою та ТзОВ Артур-К та з врахуванням рішення постійної комісії з питань земельної реформи, розвитку сільського господарства і підприємництва ОСОБА_1 сільської ради.
Водночас, в судовому засіданні з участю представників позивача та відповідачів було поставлено на обговорення клопотання ТзОВ «Артур-К» щодо підвідомчості даної справи.
Представник позивача заперечує в задоволенні даного клопотання, посилаючись на те, що справи, у спорах, що виникають із земельних відносин, де предметом спору, крім того, є вимога про недійсність Державного акту на право власності на земельну ділянку підвідомчі господарським судам.
Представники відповідача наполягають на задоволенні зазначеного клопотання.
Суд, розглянувши дане клопотання приходить до висновку про його задоволення. При цьому враховано наступне.
Згідно п.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь субєкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 1.04.2010 р. № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої ст..143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г»статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України постановлено:
1. Положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції», слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як субєкти владних повноважень;
2. Положення пунктів «а», «б», «в», «г»статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень;
3. Положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності»слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до п.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі у звязку з тим, що спір не підлягає вирішенню у господарських судах України, а належить до компетенції адміністративного суду.
Господарський суд, керуючись п.1 ст. 80, ст.ст.86, 87 Господарського процесуального кодексу України, -
Провадження у справі припинити.
Суддя В.А. Пахолюк