ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

(резолютивна частина)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2010 р. Справа № 01/63-55.

за позовом підприємця ОСОБА_1

до підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності

Головуюча суддя Якушева І.О.,

судді Пахолюк В.А.,

ОСОБА_12

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 субєкт підприємницької діяльності,

від відповідачів: підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8: ОСОБА_13 представник (довіреності від 11.06.2009р., 3.06.2008р.),

від підприємця ОСОБА_11 - ОСОБА_14 представник (довір. від 20.05.2009р.),

від підприємця ОСОБА_9: н/з,

від підприємців ОСОБА_5, ОСОБА_10: н/з

Розпорядженням голови господарського суду Волинської області №01-4/44 від 23.04.2010р. розгляд справи доручено колегіальному складу суду: головуюча судя ОСОБА_15, судді Черняк Л.О., Слободян П.Р.

Розпорядженням голови господарського суду Волинської області №01-6/63 від 27.05.2010р. суддю Черняк Л.О. замінено на суддю Пахолюк В.А.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Волинської області №01-4/85 від 28.07.2010р. суддю Слободяна П.Р. у звязку із перебуванням у відпустці замінено на суддю Філатову С.Т.

Суть спору: позивач в позовній заяві просив виділити в натурі приміщення, що відповідає 2/15 частинам у будівлі "Книжкового пасажу", що знаходиться у м. Луцьку по вул. Л. Українки, 35-а.

На підтвердження позовних вимог посилався на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.05.2009р. у справі № 4/69/02/48-75 за позовом підприємця ОСОБА_1 до підприємця ОСОБА_11 про зобовязання виконання договору та визнання права власності та зустрічним позовом підприємця ОСОБА_11 до підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору інвестування від 02.08.2002р. № 7, відповідно до якої за підприємцем ОСОБА_1 визнано право власності на 2/15 частини спільної часткової власності приміщення "Книжкового пасажу" та відмовлено у задоволенні позову про розірвання договору інвестування №7 від 2.08.2002р.

Заявою від 15.03.2010р. (а.с.126-127, т.1) позивач позовні вимоги уточнив: просить виділити йому в натурі частку з майна та визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна: магазин, позначений №4 площею 17,7 кв.м. та кладову, позначену №5 площею 1,6 кв.м. на технічному паспорті Книжкового пасажу; залишити в спільному користуванні приміщення №9 площею 8,8 кв.м., №10 площею 1,1 кв.м., №11 площею 1,3 кв.м., позначені на технічному паспорті Книжкового пасажу, що знаходиться у м. Луцьку по вул. Л. Українки, 35-а.

В цій заяві позивач також повідомив про те, що всіма співвласниками (за виключенням підприємця ОСОБА_9А.) досягнуто спільної згоди про виділення в натурі кожній із сторін його часток, про що 6.03.2010р. підписано договір про виділ в натурі часток з нерухомого майна будівлі Книжкового пасажу, що знаходиться у спільній частковій власності (а.с.130-131, т.2)

Представник відповідачів - підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в письмових поясненнях від 27.05.2010р. (а.с.28, т.2), в судовому засіданні не заперечує проти уточнених позовних вимог позивача, посилаючись на те, що договором від 6.03.2010р. інвесторами визначено в натурі частку кожного з них. Вважає, що визначений договором від 6.03.2010р. поділ часток забезпечує реалізацію майнових прав всіх інвесторів "Книжкового пасажу".

Відповідач підприємець ОСОБА_9 в письмових поясненнях від 26.04.2010р. (а.с.14, т.2) просив зупинити провадження у даній справі до розгляду справи №06/24-75 за позовом підприємця ОСОБА_3 та №6/75/11-75 за позовом підприємця ОСОБА_4 до підприємця ОСОБА_11 про визнання права власності та зустрічних позовів підприємця ОСОБА_11 до згаданих підприємців про розірвання договорів інвестування.

Крім цього, вважає, що позов підприємцем ОСОБА_1 подано передчасно, посилаючись на таке:

- після передачі, згідно актів прийому-передачі від 30.03.2004р., приміщень Книжкового пасажу інвесторам у приватну власність, спільної часткової власності на даному об'єкті не існує.

Договір підписаний особами, які на даний момент не мають права на його укладання, а саме: договір інвестування ОСОБА_2 цивільним судом визнано таким, що не підписаний, а договори інвестування ПП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на даний момент оскаржуються в господарських судах, а отже за ними право власності на даний об'єкт не визнавалось.

Підприємцем ОСОБА_5 договір від 06.03.2010р. з його слів був підписаний під впливом обману, що суперечить ст.230 ЦК України. ПП ОСОБА_1 просив підписати ОСОБА_5 начебто клопотання про розгляд справи без його участі, а надав третю сторінку догово ру, не ознайомивши з першими двома.

Договір від 06.03.2010р. підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, в такому вигляді, як він був поданий до суду в березні 2010р. договір вважається недійсним.

Відповідач підприємець ОСОБА_5 в письмових поясненнях від 12.03.2010р. просить у задоволенні позову підприємця ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на таке:

- 30.03.2004р. приміщення "Книжкового па сажу" вже були поділені в натурі. Отже, після того, як згідно з актами прийому-передачі забудовник ОСОБА_11 передав дані приміщення у приватну власність інвесторам, які в повному обсязі виконали всі умови договорів інвестування, спільної часткової власності на даному об'єкті не може існувати.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Отже, подаючи позов до суду, ПП ОСОБА_1 посилається на постанову Львівського апеляційного господарського суду, який порушив норми закону і визнав за позивачем право власності на частину спільної часткової власності, якої, на момент винесення даної постанови, вже не існувало, в зв'язку з передачею приміщень інвесторам.

Оскільки більшість договорів інвестування та актів прийому-передачі в судах не визнавалися недійсними, то виділити в натурі будь-які приміщення в Книжковому пасажі для ПП ОСОБА_1 є неможливим. Суд не вправі перерозподіляти ті приміщення, які були законно передані інвесторам. Тим більше, що досі не завершились судові спори по справі № 07/19-92.

Крім цього, позивач визнав відповідачем по справі № 06/142/3-55 ПП ОСОБА_2О, Однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.12.2009р. договір інвестування ОСОБА_2 визнано таким, що не укладений. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02.03.2010р. дане рішення залишено без змін, тобто набрало законної сили. Отже, ПП ОСОБА_2 не має право на власність в Книжковому пасажі, а також не може бути відповідачем по даній справі.

Виходячи з ціни позову (58 676 грн.), ПП ОСОБА_1 визнає, що 2/15 частки будівлі Книжкового пасажу коштує значно більше, ніж було ним сплачено (27 702,18 грн.). Отже, не виконавши умов ч.2 п.3.2. договору інвестування, підприємець ОСОБА_1 не має права на дану частку майна.

В судовому засіданні 15.09.2010р. позивач уточнені позовні вимоги підтримав.

Крім цього, звернувся до суду із заявою, в якій просить припинити провадження в частині позову до підприємця ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду віжд 17.12.2009р. у справі №2-486/9 встановлено, шо договір інвестування від 22.07.2002р. між підприємцем ОСОБА_11 і ОСОБА_2, є неукладеним. Їй відмовлено в позові про визнання права власності на частину нерухомого майна «Книжкового пасажу», виділення його в натурі. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 2.03.2010р. рішення суду залишено без змін.

Також повідомив про те, що 4.08.2010р. він, а також підприємці ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10 підписали договір, згідно з яким вони досягли згоди про виділення із спільної часткової власності будівлі «Книжкового пассажу»кожному з них часток в натурі, що по площі наближені до ідеальних часток, визначених договорами інвестування.

Представник підприємця ОСОБА_11 в судовому засіданні 15.09.2010р. звернулася до суду з повторним клопотанням про зупинення провадження у справі 01/63-55 до розгляду справ №6/75/11-75 та №4/47-75 за позовами підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_3 до підприємця ОСОБА_11Є про визнання права власності та за зустрічними позовами підприємця ОСОБА_11 до підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_3 до остаточного визначення кола інвесторів.

Позивач в усній формі заперечив проти зупинення провадження у справі 01/63-55.

Представник ОСОБА_13 в усній формі заперечив проти зупинення провадження у справі 01/63-55.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

На обґрунтування вимоги про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, позивач посилається на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.05.2009р. у справі № 4/69/02/48-75, згідно з якою за позивачем визнано право власності на 2/15 частини спільної часткової власності приміщення "Книжкового пасажу" та відмовлено у задоволенні позову про розірвання договору інвестування №7 від 2.08.2002р.

З огляду на викладене, заявляючи клопотання, представником відповідача не обґрунтовано неможливості розгляду справи №01/63-55 до розгляду справи №06/24-75 за позовом підприємця ОСОБА_3 та справи №6/75/11-75 за позовом підприємця ОСОБА_4 до підприємця ОСОБА_11 про визнання права власності та зустрічних позовів підприємця ОСОБА_11Є до вищезазначених підприємців про розірвання договорів інвестування, а тому у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №01/63-55 відмовлено.

Крім цього представником підприємця ОСОБА_11 були заявлені клопотання:

- про виключення підприємця ОСОБА_2 з числа відповідачів;

- про долучення копії висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25.09.2006р. по справі №1/37-52.

- про відкладення розгляду справи для надання можливості подати додаткові документи.

Клопотання про виключення підприємця ОСОБА_2 з числа відповідачів до задоволення не підлягає, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено такої процесуальної дії суду як виключення відповідача.

Копія висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25.09.2006р. по справі №1/37-52 приєднана до матеріалів справи № 01/63-55.

Клопотання про відкладення розгляду справи судом відхилено. При цьому суд виходив з того, що справа знаходиться в провадженні господарського суду Волинської області з серпня 2009 року, розгляд справи неодноразово відкладався для витребування від учасників судового процесу необхідних документів і пояснень. Крім цього, заявляючи клопотання, представником відповідача не обґрунтовано, які ж саме додаткові документи виникла необхідність подати, яким чином вони впливають на розгляд справи по суті і не наведено причин, з яких ці документи відповідач не міг надати в судове засідання 15.09.2010р..

15.09.2010р. справу розглянуто за відсутності підприємців ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10

Факт належного повідомлення підприємців ОСОБА_9, ОСОБА_5 про судовий розгляд справи підтверджується повідомленнями №№29304283, 386, наявними в матеріалах справи.

Ухвала суду від 28.07.2010р. про відкладення розгляду справи на 15.09.2010р., надіслана відповідачу підприємцю ОСОБА_10 за адресою, вказаною в позовній заяві: м.Луцьк, вул.Кривий Вал, 6/6, повернулася до суду з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, надісланий судом за місцем державної реєстрації і повернутий органом звязку з позначкою «За закінченням терміну зберігання»з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Разом з цим в клопотанні на адресу суду від 9.03.2010р. (а.с.121, т.1) підприємець ОСОБА_10 просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, господарський суд

в с т а н о в и в:

2.08.2002 року між підприємцем ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_11 було укладено договір інвестування будівництва "Книжкового пасажу" по вул. Лесі Українки, 35-а у м. Луцьку.

Предметом даного договору була реалізація суб'єктами інвестиційної діяльності прав і обов'язків, що випливають із Закону України "Про інвестиційну діяльність" і мала на меті вкладення інвестором коштів для будівництва забудовником "Книжкового пасажу" в м. Луцьку по вул. Лесі Українки для набуття права спільної часткової власності на об'єкт будівництва.

Згідно пунктом 1.1 договору інвестор зобов'язався надати забудовнику кошти пропорційні 2/15 суми витрат забудовника на проведення робіт по будівництву Книжкового пасажу в м. Луцьку по вул. Лесі Українки.

Пунктом 1.2. договору визначено момент набуття права часткової власності інвестора на об'єкт інвестиції: по завершенні будівельних робіт, з моменту прийняття "Книжкового пасажу" в експлуатацію інвестор набуває права спільної часткової власності на будівлю в розмірі, відповідно до частки її дійсної вартості.

Договір інвестування від 2.08.2002р., укладений між позивачем і підприємцем ОСОБА_11, в судовому порядку недійсним не визнавався, на день розгляду спору є чинним.

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, затвердженого рішенням міськвиконкому №182 від 10.06.2005р. (а.с.57-58, т.1), Книжковий пасаж у м.Луцьку по вул.Л.Українки,35-а прийнятий в експлуатацію.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 5.05.2009 року по справі № 4/69/02/48-75 за підприємцем ОСОБА_1 визнано право власності на 2/15 частини спільної часткової власності приміщення Книжкового пасажу по по вул.Л.Українки,35-а у м.Луцьку.

Отже, об'єкт інвестиції прийнятий в експлуатацію після вкладення позивачем, як інвестором, грошей в будівництво і використанням забудовником цих інвестицій.

Ці обставини встановлені судом апеляційної інстанції в постанові від 05.05.2009 року по справі № 4/69/02/48-75, а тому відповідно до ч. 2 ст.35 ГПК України не потребують повторного доказування.

Проте забудовник підприємець ОСОБА_11 не виконав належним чином умови договору і не передав приміщення інвестору підприємцю ОСОБА_1, яке відповідає його частці.

Відповідно до статтей 161, 162 Цивільного кодексу УРСР редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, ст. 526 Цивільного кодексу України, що застосовується до спірних правовідносин в силу п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Таким чином, враховуючи невиконання підприємцем ОСОБА_11 зобовязань за договором інвестування від 2.08.2002р. щодо передачі після завершення будівництва інвестору - підприємцю ОСОБА_1 у спільну часткову власність 2/15 приміщення «Книжкового пасажу», приймаючи до уваги те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.05.2009р. за позивачем визнано право власності на 2/15 частини спільної часткової власності «Книжкового пасажу», у позивача виникло право на виділ йому в натурі його частки із майна, а тому вимога про виділ йому в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності обгрунтована і підлягає до задоволення..

При цьому судом взято до уваги таке.

З експлікації приміщень технічного паспорту на "Книжковий пасаж", виготовленого КП «Волинське ОБТІ»3.02.2004р. видно, що будівля складається з 14 приміщень, а саме: з основних торгових приміщень - магазинів (приміщення з №1 по №8, з №11 по №14) та допоміжних приміщень (адміністративного - №9, коридору - №10, санвузла - №11), які служать для обслуговування магазинів.

Згідно з поясненнями позивача, представників відповідачів, в приміщенні №9 знаходяться інженерне обладнання спільної власності - спільний загальний лічильник електроспоживання будівлі "Книжкового пасажу" та спільний пульт управління пожежною сигналізацією а також меблі, що є спільною частковою власністю інвесторів.

Пунктом 3 чинних ДБН в Україні (ДБН В.2.2.23..2009., Будинки і споруди. Підприємства торгівлі) визначено, що службово-побутові приміщення магазину (крамниці) це адміністративні приміщення, приміщення кімнат: відпочинку, гардеробних, душових, санвузлів.

Технічні приміщення магазину (крамниці) - приміщення для розміщення обладнання теплових вузлів, бойлерних, щитових, вентиляційних камер, комутаторів, радіовузлів, машинних відділень ліфтів, трансформаторної пщстанції, вузлів керування водопроводом тощо.

Відповідно до експлікації приміщень до плану на «Книжковий пасаж», технічного паспорту «Книжкового пасажу»площа всіх приміщень будівлі складає 144 кв.м.

Виходячи з умов договору від 2.08.2009р., 2/15 часткок позивача в натурі із спільної часткової власності будівлі «Книжкового пасажу загальною площею 144 кв.м. складають 19,2 кв.м., виходячи з розрахунку: 144 кв.м.: 15 часток х 2 частки.

Позивач просить виділити йому в натурі приміщення загальною площею 19,3 кв.м., а саме: магазин - приміщення площею 17,7 кв.м. (позначене №4 на технічному паспорті Книжкового пасажу), кладову площею 1,6 кв.м. (позначена №5 на технічному паспорті Книжкового пасажу).

З наведеного вбачається, що площа приміщень, які просить виділити йому в натурі позивач (19,3), максимально наближена до частки, на яку позивач має право за договором інвестування від 2.08.2002р. (19,2), а тому можлива для виділення в натурі, при цьому приміщення №9 площею 8,8 кв.м., №10 площею 1,1 кв.м., №11 площею 1,3 кв.м., призначені для обслуговування магазинів, слід залишити в спільному користуванні.

Виділити позивачу приміщення, яке б відповідало його ідеальній частці за договором - 19,2 кв.м. неможливо, оскільки серед приміщень "Книжкового пасажу" приміщення саме такої площі відсутнє.

В судовому засіданні позивач, представник відповідачів - підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що згідно з п.1.1. договорів інвестування, укладених між підприємцем ОСОБА_11 як забудовником і підприємцями ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_5 як інвесторами, інвестор надає забудовнику кошти пропорційно часткам витрат забудовника на проведення робіт по будівництву "Книжкового пасажу". Згідно з п.1.2. договорів інвестування з моменту завершення будівництва інвестор набуває право спільної часткової власності на будівлю в розмірі 2/15 її дійсної вартості. Згідно з п.4.1.5 договорів інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися 2/15 частиною Книжкового пасажу. Згідно з п.4.1.10 договорів інвестор має право набути право спільної часткової власності на 2/15 об'єкту інвестиції.

Тобто, за змістом договорів інвестування інвестори набувають права на всю будівлю в цілому В договорах не вказано, що інвестори набувають права на будівлю "Книжкового пасажу" за винятком допоміжних приміщень.

За змістом ч.2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Про волевиявлення підприємців ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 спільно користуватися допоміжними приміщеннями свідчить підписаний ними договір від 4.08.2010р., згідно з умовами якого вони досягнули згоди про те, що службово-побутове приміщення №9 та технічні приміщення №10, №11, а також інженерне обладнання, що знаходиться в них: лічильники електроенергії, обладнання пожежної сигналізації, водопровід, каналізація, залишаються в спільній частковій власності та у спільному користуванні всіх співвласників. При цьому відмітили, що порядок спільного користування даними приміщеннями має визначатись окремим договором.

Доводи представника підприємця ОСОБА_11, відповідачів- підприємців ОСОБА_5, ОСОБА_9 про те, що в березні 2004р. приміщення «Книжкового па сажу»згідно з актами прийому-передачі забудовник ОСОБА_11 вже передав дані приміщення у приватну власність інвесторам, які в повному обсязі виконали всі умови договорів інвестування, тобто приміщення вже були поділені в натурі, а тому спільної часткової власності на даному об'єкті не може існувати, не приймаються судом до уваги.

Рішенням господарського суду Волинської області від 20.05.2009р. у справі №07/19-92 (а.с.6469, т.1) договори, укладені підприємцем ОСОБА_11 із ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_9 визнано недійсними (договір із ОСОБА_9 частково), зобовязано цих осіб, а також ОСОБА_19 повернути підприємцю ОСОБА_11 приміщення, які були передані їм забудовником

В подальшому рішенням господарського суду Волинської області від 2.06.2010р. у справі №07/19-92 (а.с.42 - 44, т.2) рішення господарського суду Волинської області від 20.05.2009р. у справі №07/19-92 за нововиявленими обставинами було частково скасовано, але лише в частині визнання недійсним договору інвестування №3 від 27.10.2003р., укладеного між підприємцем ОСОБА_11 і ОСОБА_20, та в частині зобовязання підприємця ОСОБА_20 повернути підприємцю ОСОБА_11 приміщення площею 18,1 кв.м.

Крім цього, не можна погодитись з доводами представника підприємця ОСОБА_11, відповідачів- підприємців ОСОБА_5, ОСОБА_9 про те, що позов про виділення позивачу частки майна в натурі не може бути задоволений, оскільки остаточно не визначено коло інвесторів.

За змістом ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність»інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Отже, право позивача як одного з інвесторів володіти, користуватися і розпоряджатися обєктом інвестування не може бути обмежене.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи №0305 від 25.09.2006р. не взято судом до уваги, оскільки його надано по іншій справі №1/37-52.

Окрім підприємця ОСОБА_1 інвесторами «Книжкового пасажу» згідно з укладеними із забудовником підприємцем ОСОБА_11 договорами інвестування виступили:

- ОСОБА_2, договір від 22.07.2002 р. № 4 (з часткою в розмірі 1/15);

- ОСОБА_4, договір від 22.07.2002 р. № 3 (з часткою в розмірі 1/15);

- ОСОБА_5, договір від 22.07.2002 р. № 9 (з часткою в розмірі 1/15);

- ОСОБА_3, договір від 22.07.2002 р. № (з часткою в розмірі 2/15);

- ОСОБА_21, договір від 28.10.2002 № 8 (з часткою в розмірі 2/15);

- ОСОБА_8, договір від 12.06.2003 р. № 6 (з часткою в розмірі 1/15);

- ОСОБА_6, договір від 20.06.2003 р. № 5 (з часткою в розмірі 1/15);

- ОСОБА_7, договір від 20.06.2003 р. № 5а (з часткою в розмірі 1/15);

- ОСОБА_10, договір від 29.09.2003 р. № 7 (з часткою в розмірі 2/15);

- ОСОБА_9, договір від 27.10.2003 р. № 3 (з часткою в розмірі 1/15).

Звертаючись з позовом до господарського суду з вимогою про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, позивач визначив цих осіб як відповідачів у справі (за винятком ОСОБА_21, оскільки ухвалою Луцького міськрайонного суду від 03.04.2009р у справі №2-1241/09 за позовом ОСОБА_21 до Луцької міської ради про визнання права власності на магазин №12 «Книжкового пасажу»встановлено, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, провадження у справі ухвалою суду закрито).

Разом з цим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.12.2009р. у справі №2-486/9 встановлено, що договір інвестування від 22.07.2002р. між підприємцем ОСОБА_11 і ОСОБА_2 є неукладеним. ОСОБА_2 відмовлено в позові про визнання права власності на частину нерухомого майна «Книжкового пасажу», виділення його в натурі. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 2.03.2010р. рішення суду залишено без змін.

З огляду на викладене, провадження в частині позову до підприємця ОСОБА_2 на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України підлягає припиненню.

Оскільки спір до розгляду судом доведено з вини відповідача підприємця ОСОБА_11, який всупереч умовам договору від 2.08.2009р. після заверщення будівництва не передав позивачу 2/15 приміщення Книжкового пасажу, то судові витрати, понесені позивачем: 586,76 грн. витрат, повязаних з оплатою держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на відповідача підприємця ОСОБА_11

Керуючись ст. ст. 328, 356, 358, 364 Цивільного кодексу України, Законом України «Про інвестиційну діяльність», ст. ст. 44, 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Виділити підприємцю ОСОБА_1 (43000, м.Луцьк, пр. Грушевського, 7/31, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в натурі частку з майна та визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна: магазин, позначений №4 площею 17,7 кв.м. та кладову, позначену №5 площею 1,6 кв.м. на технічному паспорті Книжкового пасажу; залишити в спільному користуванні приміщення №9 площею 8,8 кв.м., №10 площею 1,1 кв.м., №11 площею 1,3 кв.м., позначені на технічному паспорті Книжкового пасажу, що знаходиться у м. Луцьку по вул. Л. Українки, 35-а.

3.Провадження у справі в частині позову до підприємця ОСОБА_2 припинити.

4.Стягнути з підприємця ОСОБА_11 (43000, м.Луцьк, пр. Грушевського, 7/31, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь підприємця ОСОБА_1 (43026, м.Луцьк, вул. Федорова, 2/7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 586 грн. 76 коп. витрат, повязаних з оплатою держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Головуюча - суддя І.О. Якушева

Судді В.А.Пахолюк

ОСОБА_12

Дата виготовлення повного тексту рішення: 20.09.2010р.