ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.10 Справа № 4/18/10

Суддя Зінченко Н.Г.

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Градінвест 2007, (69095, м. Запоріжжя, вул. Горького, 165)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ідеал-плюс, (69027, м. Запоріжжя, вул. Реконструктивна, 61)

про визнання права власності на нерухоме майно та усунення перешкод щодо володіння і користування нерухомим майном

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність № 291 від 17.09.2010 р.

Від відповідача ОСОБА_3, директор, на підставі протоколу № 3 від 01.04.2008 р.

17.09.2010 р. до господарського суду Запорізької області звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Градінвест 2007, м. Запоріжжя (ТОВ Градінвест 2007) з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ідеал-плюс, м. Запоріжжя (ТОВ Ідеал-плюс) про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, розташоване на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області, та зобовязання усунути перешкоди щодо володіння і користування нерухомим майном.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.09.2010 р. порушено провадження у справі № 4/18/10, розгляд справи призначений на 12.10.2010 р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору.

З метою витребування у сторін додаткових документів і доказів, необхідних для повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, в судовому засіданні, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалася перерва до 10.11.2010 р.

В судовому засіданні 10.11.2010 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 12.10.2010 р. судом прийняті до розгляду уточненні позовні вимоги про визнання за ТОВ Градінвест 2007 права власності на нерухоме майно, а саме: будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, розташоване на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області, та зобовязання ТОВ Ідеал-плюс усунути перешкоди позивачу щодо володіння і користування зазначеним нерухомим майном.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві від 17.09.2010 р. з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.10.2010 р. Заявлені позивачем вимоги полягають в тому, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р. позивачем у відповідача були придбані обєкти нерухомого майна, а саме: будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, розташовані на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області. За придбане майно позивачем були сплачені грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн., що обумовлено договором. Відповідно до п. 2.2 договору передача відповідачем та прийняття нерухомого майна позивачем оформлюється актом приймання-передачі, який підписується сторонами в 5-ти денний строк з моменту нотаріального посвідчення договору. Одночасно з підписанням договору відповідач передає позивачу технічну документацію на майно. На виконання умов договору позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо фактичної передачі придбаного майна, але відповідач відмовився підписувати акт приймання-передачі майна, посилаючись на бажання подальшого використання цього майна в своїй господарській діяльності. Враховуючи викладене, позивач, з посиланням на приписи ст., ст. 319, 321, 391, 392 ЦК України, просить суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просить суд в позові відмовити. Мотивуючі свою правову позицію відповідач підтвердив, що дійсно на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р. ТОВ Градінвест 2007 за 12 000,00 грн. було придбано спірне нерухоме майно, розташоване на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області, а саме: будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж. Підписувати акт прийому-передачі вказаного майно ТОВ Ідеал-плюс відмовилося, оскільки має бажання користуватися спірним майном в своїй господарській діяльності. Що не виключає можливість оспорювання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

13.08.2010 р. ТОВ Градінвест 2007 (позивачем у справі) на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна у ТОВ Ідеал-плюс (відповідача у справі) було придбано нерухоме майно, розташоване на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області, а саме: будинок мисливця літ. А загальною площею 188,8 кв.м., будинок мисливця літ. Б загальною площею 80,3 кв.м., будинок мисливця літ. В загальною площею 74,7 кв.м., навіс літ. Е, альтанка літ. Ж. (п., п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору продаж вказаного нерухомого майна за домовленістю сторін здійснена за 12 000,00 грн.

Відповідач факт отримання від позивача 12 000,00 грн. за придбане за договором нерухоме майно не заперечив.

У відповідності до п. 1.3, 1.4 договору нерухоме майно, що відчужено за договором купівлі-продажу від 13.08.2010 р. ТОВ Градінвест 2007, належало ТОВ Ідеал-плюс на праві власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 24.03.2009 р., за реєстровим № 1344, зареєстрованого в ОП Запорізьке МБТІ 03.02.2010 р., витяг № 25220301 про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, за реєстраційним номером 29612656, в книзі: 3, номер запису: 1, що підтверджується витягом № 26934135 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ОП Запорізьке МБТІ 05.08.2010 р. відсутність заборони відчуження нерухомого майна підтверджується витягом № 28175892 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 17.08.2010 р. Відсутність податкової застави підтверджується витягом № 28175801 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.08.2010 р.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 328 цього ж Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи договір від 13.08.2010 р. купівлі-продажу нерухомого майна 13.08.2010 р. був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області та зареєстрований в реєстрі за № 1177. а також 27.08.2010 р. зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач доказів оспорювання відповідачем або будь-якою третьою особою договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р. та визнання цього договору недійсним в судовому порядку суду не надав. Так само і відповідач не представив суду доказів оспорювання зазначеного договору в судовому порядку, а лише зазначив про можливість такого оскарження.

Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р. є правомірним та укладений сторонами у встановленій законом письмовій нотаріальній формі.

Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень і п. 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 та зареєстрованого 18.02.2002 р. за № 157/6445, речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації.

Згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень і п. 1.3 Тимчасового положення державна реєстрація обєктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Із матеріалів справи слідує, що право власності ТОВ Градінвест 2007 на будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанку літ. Ж, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Григорівська сільська рада, комплекс будівель і споруд, зареєстровано ОП Запорізьке МБТІ 27.08.2010 р. за реєстраційним номером: 29612656, номер запису: 1, в книзі: 3, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 27135110 від 27.08.2010 р.

Зазначене підтверджується інформацією, що містить відповідь за вих. № 13447 від 21.10.2010 р. ОП Запорізьке МБТІ на запит суду.

Позивач доказів оспорювання відповідачем або будь-якою іншою третьою особою його права власності на спірні обєкти нерухомості суду не надав. Пояснення представника відповідача, що ТОВ Ідеал-плюс не визнає право власності позивача на спірні обєкти нерухомості, оскільки товариство має намір використовувати їх у своїй господарській діяльності, не можуть вважатися доказами оспорювання права власності ТОВ Градінвест 2007 на спірні обєкти нерухомості, оскільки вони не підкріплені жодним письмовим доказом, що свідчить про реальне оспорювання права власності.

Крім того, у вищезазначеній відповіді ОП Запорізького МБТІ (вих. № 13447 від 21.10.2010 р.) вказано, що в матеріалах інвентаризаційно-реєстраційної справи на спірні обєкти нерухомого майна відсутні будь-які документи, що свідчать про наявність спору щодо права власності на ці обєкти нерухомості.

Посилання позивача на відмову з боку відповідача підписати акт приймання-передачі нерухомого майна, як це передбачено умовами п. 2.2 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р., як на доказ оспорювання відповідачем права власності ТОВ Градінвест 2007 на спірні обєкти нерухомості, судом відхиляється, оскільки ст. 334 ЦК України чітко передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

З наведеного вбачається, що право власності на спірні обєкти нерухомості, а саме: будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, розташоване на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області, перейшло до ТОВ Градінвест 2007 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р. та у передбаченому діючим законодавством порядку зареєстровано в ОП Запорізьке МБТІ.

За таких обставин, вимогу позивача про визнання за ним права власності на будинок мисливця літ. А, будинок мисливця літ. Б, будинок мисливця літ. В, навіс літ. Е, альтанка літ. Ж, розташоване на території Григорівської сільської ради, комплекс будівель і споруд, Запорізького району Запорізької області, суд вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вимогу позивача про зобовязання ТОВ Ідеал-плюс усунути перешкоди позивачу щодо володіння і користування спірним нерухомим майном суд також вважає такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Мотивуючи вимогу про зобовязання відповідача усунути перешкоди щодо володіння і користування спірним нерухомим майном позивач посилається на акт від 18.08.2010 р. перевірки та огляду майна, придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 р.

Суд не приймає до уваги як доказ факту чинення перешкод у користуванні спірним майном зазначений акт від 18.08.2010 р. (а.с. 15), оскільки він складений одноособово директором ТОВ Градінвест 2007 ОСОБА_4 в присутності засновника ТОВ Градінвест 2007 ОСОБА_5 і згідно з цим актом засвідчений факт неприбуття представника ТОВ Ідеал-плюс для підписання акту приймання-передачі спірного майна. Однак, із цього акту жодним чином не слідує, що відповідач незаконно чинить перешкоди щодо користування позивачем цим майном.

Отже, акт від 18.08.2010 р. не є належним доказом вчинення відповідачем позивачу перешкод у здійсненні правомочностей щодо володіння та користування спірним нерухомим майном. Інші наявні у матеріалах справи документи суд не може прийняти як належні докази, надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, а будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні приміщенням позивач не надав.

Умовою для звернення з позовом і його задоволення згідно з законом є встановлення факту протиправних дій відповідача, які перешкоджають позивачу здійснювати свої права по користування майном.

Позивачем не доказано і судом не встановлено, що відповідач своїми діями перешкоджає користуватися майном, тобто порушує право власності товариства щодо користування майном, та чинить перешкоди у здійснені його господарської діяльності.

На підставі викладеного, в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст., ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення. Якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 15 листопада 2010 р.