ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2010 року Справа № А38/101

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чохи Л.В. (доповідача),

суддів: Чимбар Л.О, ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Прудніковій Г.В.

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №105/9/10-017 від 11.01.10, представник;

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність №6 від 14.01.10, представник;

представник позивача у судове засідання не з"явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.06 у справі

№ А38/101-06

за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості,

м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції,

смт. Ювілейне, Дніпропетровського району Дніпропетровської вул. Теплична

третя особа: державне підприємство навчально дослідне господарство Самарський Дніпропетровського державного аграрного університету,

с. Олександрівка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся в господарський суд Дніпропетровської області до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції, третя особа: державне підприємство навчально дослідне господарство Самарський Дніпропетровського державного аграрного університету з позовом про скасування рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції №37 від 17.12.2004 року про списання боргу державного підприємства навчально дослідного господарства Самарський по страховим внескам на випадок безробіття у сумі 70 061 грн. Позовні вимоги обгрунтовувались тим, що внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не можуть вважатися податком чи збором у розумінні законів України про оподаткування і можуть стягуватись тільки в порядку передбаченому Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. (а. с. 2 6 т. 1)

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2006 року (суддя Бишевська Н.А.) позов задоволено: визнано нечинним та скасовано рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції №37 від 17.12.2004 року. Ця постанова мотивована тим, що відповідач не є контролюючим органом стосовно податків і зборів на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а, отже, не є уповноваженим органом для списання означеної заборгованості. (а. с. 56 59 т. 2)

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2006 року порушено провадження з перегляду в апеляційному порядку постанови господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2006 року за апеляційною скаргою Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції, де поставлено питання про скасування зазначеної постанови і прийняття нової постанови про відмову в позові. Посилання зроблені на порушення норм процесуального права, зокрема:

· 20 та 21.01.2005 року позивач був повідомлений про списану заборгованість у сумі 70 061 грн, що свідчить про порушення позивачем встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України річного строку для звернення до суду;

· органами уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи. (а. с. 61 66 т. 2)

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача і третьої особи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Даний спір є публічно правовим, отже, на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У свою чергу, абзацом четвертим пунктом VII Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються цими судами до апеляційного адміністративного суду, якщо апеляційне провадження у справі ще не відкрито.

Оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрито 05.12.2006 року, а Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд розпочав свою діяльність 16.04.2007 року, судова колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду повинна розглянути справу по суті за правилами адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дія Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами поширюється на правовідносини щодо погашення заборгованості по внескам на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування своєї правової позиції Дніпропетровський апеляційний господарський суд посилається на слідуючі правові норми.

Так, аналіз положень Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та Закону України Про систему оподаткування не дає підстав для віднесення страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до податків і зборів (обовязкових платежів).

Відповідно до статті 67 Конституції України розмір податків і зборів, порядок їх оплати встановлюється законом. Таким загальним законом є Закон України Про систему оподаткування.

Відповідно до статті 1 Закону України Про систему оподаткування ставки, механізм справлення податків і зборів (обовязкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Перелік податків і зборів (обовязкових платежів), наведений у статтях 14, 15 даного Закону є вичерпним. Податки і збори (обовязкові платежі), справлення яких не передбачено цим законом, крім визначених Законом України Про джерела фінансування дорожнього господарства України, сплаті не підлягають.

Відповідно до преамбули Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України Про зайнятість населення та інших нормативно правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто відносини у сфері соціального страхування на випадок безробіття регулюються спеціальним законодавством.

Відповідно до пункту 2 розділу 8 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони та інші нормативно правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

Отже, з моменту вступу в силу Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття норми Закону України Про систему оподаткування в частині, що йому суперечать, не застосовуються. Хоча, зміни у Закон України Про систему оподаткування, якими виключено пункт 16 частини першої статті 14 Закону, що відносив до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів) і збір на обовязкове соціальне страхування, були внесені тільки Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо загальнообовязкового державного соціального страхування.

Окрім того, Законом України Про внесення змін до Закону України Про систему оподаткування було встановлено, що дія цього Закону поширюється на відповідні правовідносини у сфері соціального страхування щодо зборів на соціальне страхування до прийняття законів України з питань соціального страхування.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, податковий борг (недоїмка) це податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання. У свою чергу пункт 1.2 статті 1 Закону визначає податкове зобовязання як зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Страхові внески, зокрема, на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, не включені до податків і зборів (обовязкових платежів), встановлених Законом України Про систему оподаткування.

Закон України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами не може розширювати перелік податків і зборів (обовязкових платежів) або поширювати порядок погашення зобовязань платників податків на платежі, які не включені в систему оподаткування.

Відповідно до статті 8 Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, і кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з частинами 2, 3 статті 2 Закону України Про систему оподаткування, державні цільові фонди це фонди, які створені відповідно до законів України і формуються за рахунок визначених законами України податків і зборів (обовязкових платежів) юридичних осіб незалежно від форм власності та фізичних осіб. Державні цільові фонди включаються до Державного бюджету України, крім Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Пенсійного фонду України.

З наведеного вбачається, що Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття не є державним цільовим фондом, а є цільовим централізованим страховим фондом, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Таким чином, не можна вважати зобовязання по страховим внескам податковим боргом, на який поширюється дія Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Включення цим законом органів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування у перелік контролюючих органів, не змінює статусу внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з чим вони не можуть вважатися податком чи збором у розумінні законів України про оподаткування і не можуть стягуватися в іншому порядку, ніж це передбачено Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, прийшов до помилкового висновку щодо закону, який підлягає застосуванню до даних правовідносин, тому його постанова підлягає скасуванню.

При винесенні рішення №37 від 17.12.2004 року Дніпропетровська міжрайонна державна податкова інспекція послалася на пункт 18.2 статті 18 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, який не поширюється на правовідносини щодо погашення заборгованості по внескам на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а тому вказане рішення слід визнати недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказував позивач, оспорюване рішення відповідач залучив до матеріалів справи №30/225 01.06.2005 року, і тільки після цього йому стало відомо про списання податковою інспекцією боргу. Відповідач не надав доказів направлення позивачу копії вказаного рішення.

При таких обставинах судова колегія вважає, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав в установлений законом строк.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції частково задовольнити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2006р. у справі №А38/101-06 скасувати.

Визнати недійсним рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції №37 від 17.12.2004 року.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Л.В. Чоха

Судді: А.Є. Прокопенко

ОСОБА_4

Постанова складена та підписана 05.07.2010р.