ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2010 року Справа № 9/71

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. - доповідача

суддів: Кузнецової І.Л., Сизько І. А.,

при секретарі: Вроні С.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №95/10 від 28.12.09, заступник начальника відділу

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу дочірнього підприємства Кіровоградтепло товариства з обмеженою відповідальністю Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії на рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року у справі № 9/71

за позовом дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до дочірнього підприємства Кіровоградтепло товариства з обмеженою відповідальністю Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії, м. Кіровоград

про стягнення 8 118 556 грн. 70 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року у справі № 9/71 (суддя Шевчук О.Б.) позовні вимоги дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (надалі - ДК Газ України НАК Нафтогаз України) до дочірнього підприємства Кіровоградтепло товариства з обмеженою відповідальністю Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії (надалі ДП КТ ТОВ ЦНТІ УНГА) задоволені частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 7 788 158 грн. 57 коп. заборгованості, в тому числі: 6 574 825 грн. 43 коп. - основного боргу, 330 398 грн. 13 коп. - пені, 232 363 грн. 67 коп. - три відсотки річних, 650 571 грн. 34 коп. - втрат від інфляції та судові витрати по справі 25 500 грн. державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору від 29.09.2008 року №06/08-1535БО18 (надалі Договір) поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а саме неналежну оплату поставленого газу та наявністю заборгованості за період з січня 2009 року по квітень 2009 року в розмірі 6 574 825 грн. 43 коп., що є підставою для стягнення заборгованості, а відповідно до ст.625 ЦК України стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Стягнення пені суд мотивував положеннями п.7.2 Договору та зменшив належний до стягнення розмір відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення господарським судом норм матеріального права не застосування до правовідносин сторін ст.614 ЦК України, на відсутність вини відповідача в виникненні заборгованості, оскільки її причиною є непогодженість тарифів на теплопостачання виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.

Просить оскаржуване рішення скасувати частково, в задоволенні вимог позивача про стягнення пені відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає її безпідставною, необґрунтованою, такою, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи та не підлягає задоволенню.

У судове засідання представник скаржника не зявився, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю явки відповідача.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки за аналогічним клопотанням відповідача розгляд справи відкладався 07.10.2010 року, правом надати свої пояснення та заперечення відповідач не скористався, а строк розгляду апеляційної скарги, передбачений ст. 69 ГПК України, закінчується 02.11.2010 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. При цьому він не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Сторони по даній справі є субєктами господарювання, тому відповідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України, до прав і обовязків сторін, що виникли на підставі договору і є господарськими зобовязаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення передбачено і ст. 525, 526 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання № 06/08-1535БО18 (надалі - Договір).

Позивачем на виконання умов вказаного Договору та Додаткових угод до нього з січня по квітень 2009 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 13 217 369 грн.60 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу для вироблення теплової енергії для бюджетних установ та організацій та інших споживачів за січень-квітень 2009 року та не оспорюється відповідачем.

За вказаний період ціна природного газу визначалась сторонами відповідно до додаткової угоди №2 від 30.09.2008 року, та була змінена додатковою угодою №3 від 28.04.2009 року.

Відповідач розрахунки за поставлений позивачем природний газ провів частково, на суму 6 642 544 грн. 17 коп., та з порушенням встановлених у Договорі та Додаткових угодах до нього строків.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Оскільки на час звернення з позовом заборгованість відповідача перед позивачем становила 6 574 825 грн. 43 коп. та визнана ним, господарський суд дійшов правильного висновку про порушення дочірнім підприємством Кіровоградтепло товариства з обмеженою відповідальністю Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії умов Договору, вимог діючого законодавства та необхідність стягнення боргу та штрафних санкцій.

Щодо доводів скаржника про причини виникнення заборгованості, слід зазначити, що сторонами було погоджено всі істотні умови договору, він є чинним та потребує належного виконання. Тарифи на теплопостачання, на непогодження яких Кіровоградською міською радою зазначено апелянтом, стосуються інших правовідносин відповідача та його споживачів. Вони не є предметом даного судового спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не спростував надані позивачем та прийняті господарським судом розрахунки інфляційних втрат у розмірі 650 571 грн. 34 коп. та 3% річних у розмірі 232 363 грн. 67 коп., апеляційних вимог щодо цих сум не зазначив.

Є також безпідставним та не приймається колегією суддів і посилання апелянта на положення ст.614 ЦК України. Згідно ч.1 ст.614 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Саме положення 626 ЦК України і передбачають встановлену законом відповідальність скаржника.

Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарський суд, мотивуючи рішення про зменшення належних до стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме передбаченої п.7.2 Договору пені, що нарахована позивачем за період з 07.01.2010 року по 07.07.2010 року в сумі 660 796 грн. 26 коп., врахував низький рівень розрахунків споживачів ДП КТ ТОВ ЦНТІ УНГА за надані ним послуги та вважав це істотною обставиною. Колегія суддів не вбачає підстав для повного звільнення відповідача від сплати пені, як то просить апелянт, оскільки це суперечить умовам Договору та положенням вищезгаданих правових норм.

Таким чином, доводи скаржника є безпідставні, задоволенню не підлягають. Оскаржуване рішення слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2010 року у справі № 9/71 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: І.Л. Кузнецова

Суддя: І.А. Сизько

Підписано в повному обсязі 06.12.2010 року.