ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

18.08.2010№ 05-6- 11 / 289

Суддя Смирнова Ю.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Ініціатива"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Громадянка України ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Ініціатива" визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості Рідна Україна" від 06.07.2009, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Ініціатива" (Пайовий закритий недиверсифікований венчурний інвестиційний фонд "Ініціатива Інвест") та громадянкою України ОСОБА_1, громадянином України ОСОБА_2.

За спірним Договором ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як учасники Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр нерухомості Рідна Україна", передали у власність Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Ініціатива" свої частки у статутному капіталі, відповідач зобовязався прийняти ці частки і вчасно сплатити за них оговорену грошову суму.

Відповідно до ст. 22 Закону України " Про судоустрій і статус суддів" місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Цією нормою визначено вичерпне коло субєктів корпоративних відносин у спорах, які підвідомчі господарським судам, і ця норма розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спір виник не між учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, та господарським товариством, а також не між учасниками (засновниками, акціонерами) господарського товариства.

Як визначено у ст. 167 Господарського кодексу України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Визначення майнових прав міститься в Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Згідно зі статтею 3 цього Закону майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Отже, корпоративні права є різновидом майнових прав, які безпосередньо повязані з майном і не можуть передаватися окремо від майна.

Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Перехід права власності на майно оформлюється документом згідно з вимогами глави 24 Цивільного кодексу України "Набуття права власності".

Перехід частки (її частини) учасника у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи визначається статтею 147 Цивільного кодексу України.

Враховуючи норми глав 24, 54, 55 Цивільного кодексу України, це може бути договір купівлі-продажу, міни, дарування або заяви учасника про уступку своєї частки статутного фонду на користь іншої особи.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" вказав, що у звязку з відсутністю в законодавстві норм про спеціальну підвідомчість (підсудність) спорів, повязаних з емісією цінних паперів, розміщенням акцій чи їх обігом, а також часток у статутному (складеному) капіталі товариства, що виникають між акціонерами (учасниками) господарського товариства та товариством (крім передбачених п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК), такі позови повинні приймати господарські суди за правилами ст. 1 ГПК, тобто з урахуванням субєктного складу учасників спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Беручи до уваги, що спір про визнання недійсним договору про обіг часток не є корпоративним, позивачем заявленого позовну заяві спору є фізична особа, то даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Порушення, якого припустився позивач, тягне за собою відмову у прийнятті позовної заяви.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

У прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачеві.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 85 (вісімдесят пять) грн. 00 коп. державного мита сплаченого згідно квитанції № ПН12247 від 12.08.2010 та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що сплачені згідно квитанції №ПН12251 від 12.08.209

Суддя Ю.М. Смирнова