ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" березня 2010 р. Справа № 63/111-10

вх. № 2630/6-63

Суддя Погорелова О.В. господарського суду Харківської області

Без виклику представників сторін,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома", с. Мартове

до Харківського міжобласного третейського суду при асоціації "Межрегіональний юридичний союз", м.Харків (перший відповідач) та Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Юнітек", м. Харків (другий відповідач)

про визнання недійсною третейської угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд визнати третейську угоду у вигляді третейського застереження відповідно до ст. 9 договору № ТК 21/13/04-4 від 13.04.2009 року нікчемною, а рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при асоціації "Міжрегіональний юридичний союз" по справі № 1/2010 від 01.02.2010 року недійсним та скасувати його.

30.03.2010 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд зупинити стягнення на підставі наказу № 66/11-10 виданого 15.03.2010 року господарським судом Харківської області про стягнення з ТОВ "АГРОМА" на користь ПП "Науково-виробнича фірма "ЮНІТЕК" заборгованість за договором купівлі-продажу на умовах комерційного кредиту № ТК 21/13/04-4 від 13.04.2009 року в сумі 119663,12 грн., 26985,44 грн. пені, 22024,46 грн. штрафу, 1750,69 грн. 3% річних, 4188,21 грн. інфляційних витрат, а всього 174611,92 грн., судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які складаються з третейського збору у розмірі 6416,35 грн. та витрат на сплату юридичних послуг у розмірі 23932,62 грн. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що Відділом державної виконавчої служби Печенізького районного управління юстиції згідно постанови № 190/1-10 від 18.03.2010 року про відкриття виконавчого провадження, вже здійснюється стягнення грошових коштів.

Згідно статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору. Отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Роз'яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 02-5/611 від 23.08.1994 року заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Отже, заходи до забезпечення позову вживаються судом з метою запобігання можливим порушенням майнових інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Причому оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з Інформаційним листом Вищого господарського суду України № 01-8/2776 від 12.12.2006 року "Про деякі питання практики забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд повинен оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- наявність зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками судового розгляду.

Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним, а заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

Право здійснення забезпечення позову та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу, повинна довести його необхідність та адекватність.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно ( в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Із врахуванням викладеного, керуючись статтями 66, 67, 68 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі наказу № 66/11-10 виданого 15.03.2010 року господарським судом Харківської області про стягнення з ТОВ "АГРОМА" на користь ПП "Науково-виробнича фірма "ЮНІТЕК" заборгованість за договором купівлі-продажу на умовах комерційного кредиту № ТК 21/13/04-4 від 13.04.2009 року в сумі 119663,12 грн., 26985,44 грн. пені, 22024,46 грн. штрафу, 1750,69 грн. 3% річних, 4188,21 грн. інфляційних витрат, а всього 174611,92 грн., судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які складаються з третейського збору у розмірі 6416,35 грн. та витрат на сплату юридичних послуг у розмірі 23932,62 грн.

Суддя Погорелова О.В.