ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "09" вересня 2010 р. по справі № 04/127-38

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Закритого акціонерного товариства "Янтар"

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення 55 520,28 грн.

Суддя:ОСОБА_2Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: н/в

від відповідача: н/в

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство "Янтар" звернулося з позовом до Підприємця ОСОБА_1 про стягнення 55 520,28грн., в тому числі 38 136,75грн. заборгованості за товар, отриманий по видатковим накладним за період з 25.06.2009р. по 22.03.2010р. згідно договору купівлі-продажу товарів №12/151 від 25.06.2009р., 10 767,69грн. пені за період з 15.07.2010р. по 09.06.2010р. згідно п.4.4 договору, 5 045,43грн. інфляційних втрат за період з вересня 2009р. по квітень 2010р. та 1 570,41грн. 3% річних за період з 15.07.2010р. по 09.06.2010р. згідно ст.625 ЦК України.

Ухвалою суду від 20.07.2010р. відповідача було зобовязано надати суду свідоцтво субєкта підприємницької діяльності, відзив (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, ухвала суду повернулася з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

На запит суду надійшов витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №6888852 від 03.09.2010р., згідно з яким підприємець ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, куди і надсилалася ухвала суду.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами звязку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

25.06.2009р. між Закритим акціонерним товариством "Янтар" та Підприємцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №12/151 (переукладено 01.01.2010р. під №12/96), згідно з якими позивач (продавець) зобовязувався передати у власність відповідача (покупця), а відповідач - прийняти та оплатити лакофарбову продукцію, товари побутової хімії та інші товари (товар) за ціною вказаною в накладних, специфікаціях або рахунках.

На виконання умов договорів відповідачу було відпущено по видатковим накладним за період з 25.06.2009р. по 22.03.2010р. товар на суму 95 975,47грн.

Отримання товару відповідачем стверджується відмітками про отримання на вказаних вище видаткових накладних, скріплених печаткою відповідача, та довіреностями за вказаний період (а.с. 16-35).

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.655 ЦК ГК України, згідно якої одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Умовами договорів (п.2.4) передбачено порядок проведення розрахунків з відстрочкою платежу протягом 14 банківських днів з моменту отримання товару.

Відповідач зобовязання по оплаті виконав частково, а саме: повернув товар на суму 22 545,47грн. та здійснив оплату в сумі 35 293,25грн., що спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

Заборгованість за отриманий товар на день розгляду спору становить 38 136,75грн., стверджується договорами купівлі-продажу товарів №12/151 від 25.06.2009р., №12/96 від 01.01.2010р., видатковими накладними та довіреностями за період з 25.06.2009р. по 22.03.2010р. (а.с. 16-35), доказами часткової оплати (а.с. 36-44), відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення з Підприємця ОСОБА_1 в силу ст.655 ЦК України, ст.193 ГК України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Пунктом 4.4 договорів встановлено, що за прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобовязаний за вимогою продавця виплатити останньому пеню у розмірі 2-ох облікових ставок НБУ, індекс інфляції, 3% річних від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) в розмірі, визначеному законом або передбаченому договором (ст.ст.230-232 ГК України).

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача щодо стягнення 10 767,69грн. пені за період з 15.07.2010р. по 09.06.2010р., 5 045,43грн. інфляційних втрат за період з вересня 2009р. по квітень 2010р. та 1 570,41грн. 3% річних за період з 15.07.2010р. по 09.06.2010р. підставна згідно ст.ст.230-232 ГК України, ст.625 ЦК України та п.4.4 договорів.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті державного мита в сумі 555,20грн. та 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, ст.ст.625, 655 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-233 ГК України, ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк, пр.Соборності, 24/49, код 6

на користь Закритого акціонерного товариства "Янтар", м.Коростень, вул.Житомирська, 1,

38 136,75грн. боргу, 10 767,69грн. пені, 5 045,43грн. інфляційних втрат, 1 570,41грн. 3% річних, 555,20грн. витрат по сплаті державного мита, 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Філатова С. Т.