РІШЕННЯ

"04" жовтня 2010 р.Справа № 8/50-995
Господарський суд Тернопільської області у складі

Судді Гирили І.М.

Розглянув справу:

за позовом: Концерну "Військторгсервіс", в особі Філії "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Концерну "Військторгсервіс", вул. Шевченка, 78, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім" ЛТД, вул. Нечая, 29/132, м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова,11, м. Тернопіль.

про: стягнення заборгованості по орендній платі на загальну суму 6 684 грн. 43 коп., в т. ч. 619 грн. 90 коп. пені

За участю представників сторін від:

Позивача: ОСОБА_1 представника, довіреність №239 від 17.12.2009 року

Відповідача: ОСОБА_2 директора, паспорт серії МС №572036, виданий Тернопільським МВУМВС України в Тернопільській області; ОСОБА_3 представника, доручення №02/07 від 07.07.2010р.

Третьої особи: ОСОБА_4 головного спеціаліста-юрисконсульта відділу правового забезпечення та кадрової роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, довіреність №03 від 04.01.10р.

В судовому засіданні представникам сторін та третьої особи розяснено процесуальні права та обовязки передбачені ст. ст. 20, 22, 27, 81-1 ГПК України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється

Суть справи:

Концерн "Військторгсервіс", в особі Філії "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Концерну "Військторгсервіс", м. Львів, надалі позивач, звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім" ЛТД, вул. Нечая, 29/132, м. Тернопіль, надалі відповідач, про стягнення заборгованості по орендній платі на загальну суму 6 684 грн. 43 коп., в т. ч. 619 грн. 90 коп. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №11Т від 30.12.2003 року, зокрема, в частині внесення в повному обсязі оплати за користування орендованим майном, внаслідок чого, станом на 01.06.2010р., його заборгованість становить 6 064грн. 53 коп., на яку відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору нараховано 619,90 грн. пені. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 6 684,43 грн.

В підтвердження викладеного надано: Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №11Т від 30.12.2003 року; угоду від 30.01.2008 року про внесення змін до договору оренди приміщення від 30.12.2003р. №11Т; ОСОБА_3 прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду від 30.12.2003 року; розрахунок експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна, висновок про вартість майна; рахунки та акти здачі-приймання виконаних робіт за лютий-вересень місяць 2008р., а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше на 10:00 год. 07.07.2010 року, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено до 15:00 год. 26.07.2010 року, до 15:00 год. 20.09.2010р. та, відповідно, до 15:45 год. 04.10.2010 року, з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Зокрема, ухвалою суду від 20.09.2010 року, з метою забезпечення всебічного, повного та обєктивного розгляду справи, розгляд справи було відкладено до 15:45 год. 04.102010 року та зобовязано позивача надати додаткові документи в підтвердження позовних вимог.

Строк вирішення спору продовжено в порядку ч.4 ст. 69 ГПК України (чинна редакція на момент винесення ухвали), про що судом винесено відповідну ухвалу від 26.07.2010 року.

Представник позивача в судове засідання прибув, усіх документів, які витребовувались судом в ухвалі від 20.09.2010 року не надав. Стверджує, що первинні бухгалтерські документи надати не може, в силу їх відсутності на підприємстві.

Разом з тим, зазначив, що за наслідками проведеного перерахунку заборгованості відповідача по орендній платі та з врахуванням первинних документів, які долучено відповідачем до матеріалів справи, ним встановлено, що борг, як такий, відсутній.

Присутні в судовому засіданні представники відповідача вимоги позивача вважають безпідставними, в задоволенні прозову просять відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов та доводів наведених у попередніх судових засіданнях.

Представник третьої особи просить вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, заслухавши доводи та обґрунтування представників сторін, думку третьої особи, судом встановлено наступне:

В силу ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

30 грудня 2003 року між Державним підприємством міністерства оборони України "Управління торгівлі Західного оперативного командування, в особі начальника філії Тернопільського військового торгу №49", правонаступником якого, у звязку із реорганізацією останнього, є Концерн "Війсьторг" (докази правонаступництва - наказ Міністерства оборони України №135 від 05.04.2007р. "Про реорганізацію ДП МОУ "Управління торгівлі Західного оперативного командування" знаходиться в матеріалах справи), - Орендодавець, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексім" ЛТД, - Орендар, з другої сторони, укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №11Т (далі - Договір).

За умовами даного Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно: приміщення адмінбудинку, приміщення фруктосховища, загальною площею 131,6м2 (приміщення адмінбудинку 66,4 м2; приміщення фруктосховища 65,2м2 ), які розташовані за адресою: в м. Тернопіль, вул. Микулинецька,64: будівлі адмінбудинку на 2-му поверсі, фруктосховище на 1-му поверсі, що знаходяться на балансі Тернопільського військового торгу №49, для влаштування офісу; збереження продовольчих товарів (п.п.1.1-1.2 Договору).

В силу п.5.9 Договору, Орендар зобовязався понад орендну плату сплачувати щомісячно експлуатаційні витрати згідно з розрахунком, комунальні послуги згідно діючих тарифів на рахунок позивача на підставі виставлених рахунків не пізніше 5 календарних днів з дня отримання рахунку.

30.01.2008 року між сторонам у справі укладено Угоду про внесення змін до договору оренди приміщення від 30.12.2003р №11Т, відповідно до якої абз.2 п.3.2 р.3 Договору виклали в наступній редакції:"Орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок філії "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Концерну "Війсьторгсервіс" 01 в Львівській філії АБ "Банк регіонального розвитку" МФО 325224 .

П.п.10.1,10.7 Договору сторони встановили, що він є укладеним на 1 рік та діє з 01.01.2004 року по 01.01.2005 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені Договором.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою є правовідносами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Окрім того, суд відзначає, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. із наступними змінами та доповненнями, відповідно до ч.1 ст.2 якого, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.2.1 Договору, Орендодавцем передано, а Орендарем прийнято в строкове платне користування орендоване майно: нежитлове приміщення (адмінприміщення -2 кімнати та фруктосховище) загальною площею 65,2м2 , які розташовані за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька,64 (належним чином засвідчену копію ОСОБА_3 приймання-передачі нежитлового приміщення в оренду, який є Додатком №1 до договору оренди №11Т від 30.12.03р. долучено позивачем до матеріалів справи).

Відповідно до п.5.2 Договору Орендар зобовязався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМ України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2003р.: адмінприміщення 406,67грн., приміщення фруктосховища -174,17грн. Орендна перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок філії "Управління торгівлі Західного оперативного командування" Концерну "Війсьторгсервіс" 01 в Львівській філії АБ "Банк регіонального розвитку" МФО 325224 щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця, з врахуванням щомісячного індексу інфляції, на підставі виставленого рахунку (п.3.1 Договору, з врахуванням Угоди про внесення змін до договору від 30.01.2008р.).

Однак, як стверджує позивач, відповідачем зобов'язання по договору оренди щодо своєчасної сплати орендних платежів виконано неналежним чином, у зв'язку із чим в останнього, згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості по орендній платі, станом на 01.06.2010 року, виникла заборгованість в сумі 6 064,53 грн., які і просить стягнути з відповідача.

Окрім того, враховуючи порушення відповідачем умов договору та невиконанням зобов'язань щодо своєчасної сплати орендної плати, позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору (п.3.5 Договору) нараховано та заявлено до стягнення 619,90 грн. пені.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рахунки та акти здачі-приймання виконаних робіт за період з лютого місяця 2008 року по вересень місяць 2008 року включно, також стверджує, що станом на 01.02.08 за відповідачем, згідно передавального балансу рахувалась заборгованість в сумі 341,71грн.

Разом з тим, під час судового розгляду відповідач неодноразово заперечував факт існування будь-якої заборгованості перед позивачем по орендній платі та безпідставність вимог останнього.

Так, зокрема, в судове засідання 20.09.20010 року відповідачем надано розрахунок нарахувань та сплати орендної плати ТзОВ "Ексім" Концерну "Військторгсервіс", проведених у відповідності до умов договору на підставі виставлених позивачем рахунків, за період з листопада місяця 2003 року по вересень місяць 2008 року, згідно якого загальний розмір орендної плати за весь період становить 55 374,51грн., а також платіжні доручення, які підтверджують факт сплати відповідачем орендних платежів згідно договору оренди №11Т від 30.12.2003р. на загальну суму 75 443,16грн. Відтак, стверджує, що згідно бухгалтерських даних ТзОВ "Ексім ЛТД" заборгованості перед позивачем по оренді не має, натомість за весь період оренди існує переплата в сумі 29 110,99грн.

Відповідно до положень статті 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд зобовязував позивача надати: обґрунтований розрахунок суми боргу, із зазначенням періоду нарахування та з врахуванням часткової сплати відповідачем орендної плати, експлуатаційних витрат та комунальних послуг за весь період користування відповідачем приміщенням; обґрунтований розрахунок суми пені, із зазначенням періоду нарахування; письмове спростування/ визнання заперечень відповідача, з врахуванням наданих відповідачем в судовому засіданні 20.09.2010 року документів; рахунки на оплату експлуатаційних витрат та комунальних послуг, виставлені відповідачеві для оплати за весь період дії договору № 11Т від 30.12.2003р. (п. 5.9 Договору); рахунки на оплату орендної плати, виставлені відповідачеві для оплати за весь період дії договору № 11Т від 30.12.2003р.

Вимоги ухвали суду від 20.09.2010 року, станом на день розгляду спору, позивачем не виконано, документів не надано, у звязку, згідно тверджень представника позивача, з їх відсутністю.

Окрім того, в судовому засіданні 04.10.2010 року позивачем, після ознайомлення з представленими відповідачем первинними документами (рахунками, платіжними дорученнями тощо) підтверджено факт відсутності зі сторони ТОВ "Ексім" ЛТД заборгованості по орендній платі за договором оренди № 11Т від 30.12.2003р.

З огляду на наведене, враховуючи, що матеріалами справи та повноважними представниками сторін підтверджено факт сплати ТзОВ "Ексім" ЛТД орендних платежів за весь період дії договору № 11Т від 30.12.2003р., в т.ч. і заявленої до стягнення суми в розмірі 6064,53 грн., суд вважає вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 6 064,53грн. боргу та 619,90грн. пені документально необґрунтованими, безпідставно заявленими та відмовляє у їх задоволенні.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно технічне забезпечення судового процесу згідно вимог статей 44, 49 ГПК України та Декрету Кабінету Міністрів України № 7/93 «Про державне мито»покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись 1, 2, 4, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

3. Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання 07.10.2010р. ), через місцевий господарський суд.

Суддя І.М. Гирила