ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" березня 2010 р. Справа № 37/35-10

вх. № 948/4-37

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Доленчук Д.О.

суддя Погорелова О.В.

суддя Аюпова Р.М.

без участі представників сторін

розглянувши заяву тимчасового адміністратора позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

по справі за позовом ВАТ "Інноваційно-промисловий банк" (ВАТ "Інпромбанк") в особі філії Київська дирекція ВАТ "Інноваційно-промисловий банк" (ФКД ВАТ "Інпромбанк"), м. Київ

до ТОВ "Металіст-А", м. Харків

про стягнення 15606331,51 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство "Інноваційно-промисловий банк" (ВАТ"Інпромбанк") в особі філії Київська дирекція ВАТ "Інноваційно-промисловий банк" (ФКД ВАТ "Інпромбанк") (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металіст-А" (відповідач) про стягнення з відповідача суми боргу за Кредитним договором № 182-2007 від 11 грудня 2007 року у розмірі 15606331,51 грн.

Тимчасовий адміністратор позивача ОСОБА_1 (заявник), через канцелярію господарського суду 12.03.2010 р. за вх. № 4547, надав заяву про забезпечення позову в якій просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти у розмірі суми 15 606 331 (п'ятнадцять мільйонів шістсот шість тисяч триста тридцять одна) гривня 51 копійка, які знаходяться на всіх рахунках в національній та іноземних валютах Товариства з обмеженою відповідальністю «Металіст-А» , місцезнаходження: 61144, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 15, що відкриті на теперішній час у:

- ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» МФО 300346 (01025 м.Київ, вул. Десятинна, 4/6);

- ХОФ АКБ СР «Укрсоцбанк» МФО 351016 (61057 м.Харків, вул. Гоголя, 10);

- ВАТ «Інпромбанк» МФО 351878 (61003 м.Харків, вул. Клочківська, 3);

- ФКД ВАТ «Інпромбанк» МФО 322863 (03150 м.Київ, вул.Івана Федорова, 4);

- АКБ «Європейський» МФО 351845 (61010 м.Харків, вул. Червоношкільна набережна, 24);

- АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005 (61050 м.Харків, пр.Московський, 60);

- АБ «Український бізнес банк», МФО 334969 (83001 м.Донецьк, вул.Артема, 125);

- ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 351533 (61125 м. Харків, Червоношкільна набережна, 16) та/або у будь-яких структурних підрозділах перерахованих банків. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Металіст-А» відкривати в подальшому рахунки у банківських установах.

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №182-2007 від 11.12.2007 року та відповідні договори про внесення змін до вказаного договору. За кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 000 (п'ятнадцять мільйонів) гривень із сплатою 16% (шістнадцяти) проценти річних з 11 грудня 2007 року по 11 червня 2008 року, 21% (двадцяти одного) процента річних, починаючи з 12 червня 2008 року по 31 грудня 2008 року та 25% (двадцять п'ять) процентів річних, починаючи з 01 січня 2009 року.

Однак, відповідачем, починаючи з січня 2010 року порушуються умови кредитного договору щодо оплати процентів, нарахованих за користування кредитом і відповідно прострочено строк повернення кредиту щодо графіку, встановлено кредитним договором. Станом на 02.02.2010 року прострочена заборгованість за графіком повернення кредиту складає 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок, а сумарна заборгованість за кредитним договором (сума кредиту та несплачених процентів за користування кредитом) станом на 02.02.2010 року становить 15 606 331 (п'ятнадцять мільйонів шістсот шість тисяч триста тридцять одна) гривня 51 копійка. Оскільки сума простроченої заборгованості становить 15 606 331 (п'ятнадцять мільйонів шістсот шість тисяч триста тридцять одна) гривня 51 копійка, то відповідно неповернення вказаної суми завдає збитків не тільки банківській установі позивача, але і відповідно і вкладникам банку та інших клієнтам, чиї права порушені.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи думку викладену в роз'яснені Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову" від 23.08.1994 р. №02-5/611, інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову", суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 65 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звіряти розрахунки, провести огляд доказів у місті їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості. Висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитись з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення, здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Причому оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарським судом встановлено, що позивачем було надано до суду копію акту звірки заборгованості від 25.02.2010 року за Кредитним договором № 182-2007 від 11.12.2007 року. Вивченням вказаного акту звірки судом було встановлено що станом на 25.02.2010 року заборгованість за кредитом становить 15000000,00 грн., а заборгованість яка підлягає терміновому погашенню складає 1178855,72 грн. За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що відповідачем вчинюються певні дії, які направленні на погашання заборгованості за вказаним кредитним договором.

Крім того, з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову не вбачається офіційних доказів того, що відповідачем вчинюються певні дії по перерахуванню грошових коштів з своїх розрахункових рахунків з метою невиконання умов кредитного договору у майбутньому та те, що невиконання умов кредитного договору завдає збитки позивачу і вкладникам банку та інших клієнтам позивача.

З огляду на вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що заява тимчасового адміністратора позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову є не обґрунтованою та безпідставною у зв'язку з чим в її задоволенні необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 86 ГПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви тимчасового адміністратора позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Головуючий суддя Доленчук Д.О.

суддя Погорелова О.В.

суддя Аюпова Р.М.