ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" листопада 2010 р. Справа № 07/149-38
за позовом Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі 11 окремого колійного загону 1 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту військової частини НОМЕР_1 , Львівська область, м.Червоноград
до Державного підприємства «Маневицьке лісове господарство», Маневицький район, смт.Маневичі
Суддя Сур`як О.Г.
від позивача: Кундик М.В., довіреність №2/1-245 від 27.10.2010р.
від відповідача: Шевчик В.А., довіреність № 8/1203 від 15.11.2010р.
Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у відзиві №8/1119 від 15.11.2010р. визнає суму основного боргу повністю. Пояснив, що наявна заборгованість виникла через недостатність обігових коштів. Наявні кошти в першу чергу направляються на сплату податків та обов`язкових платежів. Просять суд в частині стягнення 1516,44грн. пені, 332,26грн. інфляційних втрат та 264,8грн. 3% річних відмовити у зв`язку із скрутним фінансовим становищем. Також представник відповідача в судовому засіданні та в клопотанні від 17.11.2010р. просить суд розстрочити виконання рішення терміном на два місяці.
Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному об`ємі та не заперечив проти розстрочення виконання рішення терміном на два місяці.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне:
04.01.2010 року між 11 окремим колійним загоном 1 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту військової частини НОМЕР_1 та Державним підприємством «Маневицьке лісове господарство» укладено договір №1-0200-2010 виконання робіт.
Відповідно до умов договору 11 окремий колійний загон 1 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту військової частини НОМЕР_1 (Виконавець) зобов`язувався виконати роботи Державному підприємству «Маневицьке лісове господарство» (Замовник) вантажним автомобілем КрАЗ 250 з причепом ПН-6 на об`єктах Державного підприємства «Маневицьке лісове господарство», а Державне підприємство «Маневицьке лісове господарство» зобов`язувалося прийняти та своєчасно оплатити виконані роботи згідно ст.2 цього договору.
Відповідно до п.2.1 договору оплата за виконані Виконавцем роботи проводиться Замовником грошовими коштами за фактично виконані роботи, але з врахуванням обов`язкового щоденного використання техніки не менше 6-ти годин. Фактичне виконання робіт підтверджується щоденними актами, завіреними підписом уповноваженого представника Замовника.
Згідно п. 2.3 оплата за виконані роботи здійснюється шляхом перерахування Замовником грошових коштів на реєстраційний рахунок Виконавця на протязі 5-х робочих днів після закінчення календарного місяця, згідно рахунків, пред`явлених Виконавцем Замовнику до оплати.
20.07.2010р. позивачем надіслано на адресу відповідача претензію №3/1-65 про погашення боргу за виконані роботи.
Відповідачем не було надано відповіді позивачу на претензію.
В силу ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до п.5.1 договору в разі затримки виконання Замовником своїх зобов`язань по своєчасній оплаті виконаних робіт, він сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період, коли сплачується пеня.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
З огляду на викладене, з відповідача за прострочення платежу слід стягнути 1516,44грн. пені, 332,26грн. інфляційних та 264,8грн. 3% річних.
Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, судові витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на нього згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.
Враховуючи зазначене та керуючись, ст.193 ГК України, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд,
1. Позов задовольнити.
Суддя Сур`як О. Г.