ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "31" серпня 2010 р. по справі № 04/80-42

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Приватної фірми "Скорпіон-Сервіс"

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення 36 180грн.

Суддя: Філатова С.Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №83 від 30.03.2010р.

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

За заявою відповідача №1а від 05.07.2010р. здійснюється технічна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

СУТЬ СПОРУ:

Приватна фірма "Скорпіон-Сервіс" звернулася з позовом до Підприємця ОСОБА_1 про стягнення 36 180грн. неустойки за час прострочення виконання обовязку повернення торгової площі за період з 26.04.2009р. по 26.04.2010р. у відповідності до ч.2 ст.785 ЦК України та 3 618грн в повернення витрат на юридичну допомогу відповідно до угоди про надання правової допомоги №07/9-120410 від 12.04.2010р.

Ухвалами суду від 28.04.2010р., 22.06.2010р., 05.07.2010р. відповідача було зобовязано надати суду свідоцтво суб'єкта підприємницької діяльності, пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою від 31.08.2010р. про застосування строку позовної давності відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України та просить відмовити у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України.

Позивач в судовому засіданні 31.08.2010р. позов підтримав.

Господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, -

встановив:

31 травня 2008 року між Приватною фірмою "Скорпіон-Сервіс" та Підприємцем ОСОБА_1 було укладено угоду надання в користування торгових площ (а.с. 12).

Відповідно до 1.1, 1.2 угоди відповідач прийняв в платне строкове користування торгову площу 22,52 на торговому ряду пішохідно-торгової зони ринку ПФ "Скорпіон-сервіс" між вул. Кравчука та вул. ОСОБА_3, місце 40, для встановлення тимчасової споруди і здійснення торгівельної діяльності з метою зберігання та продажу промислового товару. Передача площі здійснена до підписання угоди, що засвідчено підписами сторін.

Пунктами 6.1, 6.2 угоди передбачено, що угода вступає в дію з 01.06.2008р. та укладається до 31.12.2008р. Кожна із сторін може відмовитись від угоди в будь-який час, письмово попередивши другу сторону за один місяць.

Відповідно до п. 3.16 угоди відповідач зобовязувався в належному стані передати торгову площу на протязі 2 днів після припинення дії угоди.

Позивач наказом №15 від 03.10.2008р. "Про відмову від угод надання в користування торгових площ" (а. с. 13), повторним повідомленням №140 від 19.11.2008р. (а.с. 14), вручення якого відповідачу підтверджується актом про вручення повідомлення № б/н від 20.11.2008р. (а. с. 15), повідомив відповідача про розірвання з 15.11.2008 року у звязку з виробничою необхідністю угоди про надання в користування торгових площ на підставі п. 6.2 цієї угоди шляхом відмови від неї, просив протягом одного місяця вивезти товарно-матеріальні цінності та звільнити торгову площу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 3.16 угоди про надання в користування торгових площ від 31.05.2008р. сторони погодили, що підприємець зобовязаний повернути в належному стані площі, вказані в п.1.1 цієї угоди, ПФ "Скорпіон-сервіс" на протязі 2 днів після припинення дії договору.

Відповідач торгову площу не повернув.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України (ЦК України) у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно частини 2 статті 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу неустойку за період з 26.04.2009р. по 26.04.2010р. в подвійному розмірі плати за користування торговою площею в сумі 36 180грн.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Виходячи з приписів частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 4 ГК України норми останнього, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України, що містять відповідне загальне правило (пункт 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України").

Оскільки, відповідача було повідомлено про розірвання угоди надання в користування торгових площ 20.11.2008р. і надано місячний термін для звільнення торгової площі №40 (а.с.15), 6-ти місячний термін, з якого слід нараховувати відповідачу неустойку, розпочався 21.12.2008р. і закінчився 20.06.2009р.

Згідно розрахунку неустойки, позивачем нараховано неустойку за період з 26.04.2009р. по 26.04.2010р., без урахування положення ч.6 ст.232 ГК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Пунктом 1 ст. 261 ЦК України визначено перебіг позовної давності, який починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку перебіг позовної давності почався з 21.12.2008р. і закінчився 20.12.2009р. Звернення до суду відбулося 02.04.2010р.

Згідно п.п. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено про сплив позовної давності та клопотання про її застосування.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду за пропуском строку позовної давності, це є підставою для відмови в позові.

Зазначена правова позиція висвітлена і у постановах Вищого господарського суду України від 24.02.2009 року по справі №2-8/1769-2008, від 11.05.2010 року по справі №16/160-09, листі - відповіді Вищого господарського суду України №05-05/120/386 від 05.07.2010 року на запит господарського суду Волинської області №01-13/1238 від 04.06.2010 року.

Керуючись ст. 258, 261, 267, 611, 785 ЦК України, ст.ст.223, 230, 232 ГК України, ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У позові відмовити.

Суддя Філатова С. Т.