ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"01" грудня 2010 р.Справа № 02-2/18- УХВАЛА
Суддя Охотницька Н.В., розглянувши позовну заяву б/н/ від 25.11.2010 р. (вх. № 2062(н) від 29.11.2010 р.) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, бульвар Данила Галицького, 22/70, м. Тернопіль, про стягнення грошових коштів, майна або іншими цінностями з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, вул. Шевченка, 9, с. В.Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, суми заборгованості 33 880,75 грн., з яких: 16 316,40 грн. основного боргу, 4 079,10 грн. 25% штрафу, 8 210,85 грн. пені, 4 111,73 грн. інфляційних втрат, 1 162,67 грн. 3% річних, повертає її і додані до неї матеріали без розгляду, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.
Згідно ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві повинні бути вказані вимоги позивача до відповідача із посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначені докази, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, зазначено ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості у вигляді грошових коштів, майна або іншими цінностями. Однак норми матеріального права не наділяють позивача правом викладати вимогу про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу альтернативно, а процесуальний закон зобовязує викладати та формулювати позовну вимогу таким чином, аби вона точно відповідала способу захисту цивільних прав, встановленому законодавством, була юридично конкретною, визначеною та реально могла бути виконаною.
Відповідно до вимог п. 4 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, неподання яких у відповідності п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.
Так, в обґрунтування позову у вступній частині позовної заяви позивач посилається на усний договір на поставку будівельних матеріалів укладений на початку 2008 року, тоді як в описовій частині позивач посилається на умови договору, яким передбачено сплату неустойки (штраф, пеня) та встановлено термін виконання зобов'язання.
Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копії накладних за якими здійснювалась поставка товарів відповідачу. Тоді як, ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для правильного вирішення спору письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.
Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. (п. 5.27. Наказ|Державний стандарт, Державний комітет з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 07.04.2003 р., №55 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003").
З огляду на подані документи (копії) в якості додатків до позовної заяви, суд зазначає про те, що останні не є поданими в належним чином засвідчених копіях.
Не подано позивачем і обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають до стягнення відсутнє посилання на законодавство/умови договору, на підставі якого/яких нараховується пеня та штраф, відсутні періоди, початкові та кінцеві дати розрахунку трьох відсотків річних, індекси інфляції за розрахункові місяці.
Відповідно до п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" № 7/93 від 21.01.1993 р. сплачене державне мито підлягає поверненню у випадку повернення заяви (скарги) або відмови в її прийнятті, а також відмови державних нотаріальних контор або виконавчих комітетів міських, селищних і сільських Рад народних депутатів у вчиненні нотаріальних дій. Пунктом 13 Порядку оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258) встановлено, що повернення коштів внесених для оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення судових процесів здійснюється у порядку, передбаченому для повернення державного мита (судового збору).
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 63 п. 3, 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, суддя
1. Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, бульвар Данила Галицького, 22/70, м. Тернопіль, позовну заяву б/н/ від 25.11.2010 р. (вх. № 2062(н) від 29.11.2010 р.) та додані до неї документи всього на 20 (двадцяти) арк. без розгляду.
2. Сплачене згідно квитанції №ПН127977 від 25.11.2010 р. державне мито в розмірі 338 (триста тридцять вісім) грн. 81 коп. та сплачені згідно квитанції №ПН127955 від 25.11.2010 р. витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236 (двісті тридцять шість) грн. підлягають поверненню фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, бульвар Данила Галицького, 22/70, м. Тернопіль.
Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.
Суддя Н.В. Охотницька