ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "14" грудня 2010 р. по справі № 04/163-38

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат"

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1 960,39 грн.

Суддя: Філатова С.Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 14.12.2010р., ОСОБА_3, дов. від 03.08.2010р.

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам позивача розяснено право відводу суддів. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу на підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" звернулося з позовом до Підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1 960,39грн., в т.ч. 1 853,09грн. заборгованості за товар, поставлений по видатковій накладній №РН-0013299 від 10.12.2008р., 85,22грн. інфляційних втрат та 22,08грн. 3 % річних за період з 25.06.2010р. по 17.11.2010р. згідно ст.625 ЦК України.

Ухвалою суду від 23.11.2010р. відповідача було зобовязано надати суду свідоцтво суб'єкта підприємницької діяльності, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, обгрунтовані пояснення по суті позовних вимог суду не надав, хоча належним чином був повідомлений.

Враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №412 від 25.11.2010р., був повідомлений ухвалою суду від 23.11.2010р., що у разі неявки в судове засідання спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами, письмові докази міг відправити поштою і вправі був забезпечити явку представника на власний розсуд, господарський суд, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

встановив:

15.04.2008р. між Державним підприємством "Луцький спиртогорілчаний комбінат" та Підприємцем ОСОБА_1 укладено договір поставки №614/08, згідно з яким позивач (постачальник) зобовязувався передати у власність відповідача (покупця) товар згідно накладних відповідно до замовлень покупця, а (покупець) - прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

На виконання умов договору відповідачу було відпущено алкогольні вироби по видатковій накладній №РН-0013299 від 10.12.2008р. на загальну суму 4 853,09грн.

Одержання товару стверджується відміткою про отримання на вказаній вище видатковій накладній, доказами часткової оплати (касові ордери №ПКО-000742 від 19.01.2010р., №ПКО-001715 від 09.02.2010р., №ПКО-002432 від 23.02.2010р., №ПКО-03928 від 23.03.2010р., №ПКО-08031 від 11.05.2010р.) та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.265 ГК України, згідно якої одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 4.1 договору передбачено порядок оплати - відстрочка платежу 20 календарних днів з моменту поставки товару.

15.06.2010р. позивач звернувся до відповідача з претензією №538 від 15.06.2010р. про проведення оплати.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач оплату здійснив частково в сумі 3 000грн., що спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

Заборгованість за отриманий товар на день розгляду спору становить 1 853,09грн., стверджується договором поставки №614/08 від 15.04.2008р., видатковою накладною №РН-0013299 від 10.12.2008р., касовими ордерами №ПКО-000742 від 19.01.2010р., №ПКО-001715 від 09.02.2010р., №ПКО-002432 від 23.02.2010р., №ПКО-03928 від 23.03.2010р., №ПКО-08031 від 11.05.2010р., відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення з Підприємця ОСОБА_1 в силу ст.193 ГК України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 85,22грн. інфляційних втрат та 22,08грн. 3 % річних за період 25.06.2010р. по 17.11.2010р. згідно ст.625 ЦК України.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті державного мита в сумі 102грн. та 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Господарський суд, відповідно до ст.90 ГПК України, вважає за необхідне надіслати окрему ухвалу Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" у звязку з недоліками в діяльності підприємства, що вбачаються з долучених до матеріалів справи документів.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст.174, 265, 193, ГК України, ст.44, 49, 82-85, 90 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Підприємця ОСОБА_1, м.Любомль, вул.Поштова, 58, 2

на користь Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат", м.Луцьк, вул.Ковельська, 67,

1 853,09грн. боргу, 85,22грн. інфляційних втрат, 22,08грн. 3% річних, 102грн. витрат по сплаті державного мита, 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Надіслати окрему ухвалу Державному підприємству "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

Суддя Філатова С.Т.