ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2010 р. Справа№ 5/36

За позовом: Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

ОСОБА_2, м.Львів

до відповідача: Коллективного виробничого підприємства «Енергомонтаж»,

м.Львів

про стягнення 1035,82 грн.

Суддя Петрик І.Й.

При секретарі Кравець В.П.

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1 - приватний підприємець

від відповідача: ОСОБА_3 - представник

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м.Львів до Коллективного виробничого підприємства «Енергомонтаж», м.Львів про стягнення 1035,82 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2010р. порушено провадження у справі, та призначено розгляд на 15.03.2010 р.

З причин, зазначених в ухвалах господарського суду від 15.03.2009р. та від 19.04.2010р. розгляд справи відкладено.

Представник відповідача в судове засідання зявився, подав відзив на позовну заяву в якій просить суд зменшити суму заборгованості до 8,22 грн.,оскільки відповідачем погашено суму заборгованості (платіжне доручення від 25.03.2010р. № 3737 додається).

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

В грудні 2008р. Суб»єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (далі - позивачем) на дано транспортні послуги Коллективному виробничому підприємству «Енергомонтаж» (далі- відповідач) на суму 750,00 грн. Однак плату за перевезення в розумний строк і до теперішнього часу Відповідач не здійснив. Тому Позивач 17.02.2010р. направив рекомендованим лисом № 1788771 вимогу про сплату заборгованості за транспортні послуги. Лист з вимогою про сплату заборгованості Відповідачем було отримано 20.02.2010р. згідно з даними повідомлення про вручення поштового відправлення. Але після закінчення семиденного строку з дня отримання вимоги про сплату заборгованості й до теперішнього часу Відповідач так і не погасив заборгованість.

За отримані послуги Відповідач не розрахувався, і на момент звернення позивача з позовом до суду, загальна сума боргу становила 750,00 грн.

Крім стягнення основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до ст.625 ЦК України 3 % річних в розмірі 22,93 грн., 92,25 грн. - інфляційних та пеню в розмірі 170,64 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних мотивів.

У відповідності з ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином Відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання та положення закону, зокрема положення ч.І ст. 193 Господарського кодексу України, яка вказує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, та положення ст.. 526 Цивільного кодексу України, яка вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на момент подання позову до суду становила 750,00 грн. Проте, представником відповідача подано докази оплати суми основного боргу в розмірі 750,00 грн., платіжне доручення від 25.03.2010р. № 3737 додано до матеріалів справи.

Таким чином, в цій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 ГПК України.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмір 170,64 грн., то суд вважає цю вимогу неправомірною, оскільки згідно ч. 2 ст. 552 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, з її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В даному випадку між сторонами не було укладено договору в якому було передбачено, пеню, як відповідальність за невиконання Сторонами зобов'язань.

Щодо стягнення з Відповідача індексу інфляції в розмірі 92,25 гривень та трьох процентів річних в розмірі 22,93 гривень, то зазначені суми є завищені та непідлягають задоволення, оскільки лист-внмогу про сплату заборгованості було пред'явлено до виконання 22.02.2010 року, через поштове відділення. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З урахуванням 7-денного строку для виконання, строк прострочення виконання зобов'язання починається з 02.03.2010 року.

Відповідно, сума інфляційних втрат становить 6,75 грн., згідно з Розрахунку загальної суми інфляційних втрат, що здійснюється у відповідності до Величин індексів інфляції за даними Державного комітету статистики України. Розмір 3% річних становить 1,47 грн.

Таким чином, сума інфляційних втрат та три проценти річних становлять разом (6,75 + 1,47) 8,22 грн.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, судові витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, що складаються із 102,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат за інформаційно- технічне забезпечення судового процесу віднести на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 307, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п.1-1 ст. 80 ст.ст. 43, 47- 1, 49, ст.ст. 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Коллективного виробничого підприємства «Енергомонтаж» (79005, м.Львів, вул.Архипенка, 11/15, ) на користь Субєкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (79000, м.Львів, вул.Стефаника, 7/6 іден.код НОМЕР_1) 8,22 грн. заборгованості, 102,00 грн. держмита; 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В задовролені решти позовних вимог - відмовити.

4. В частині стягнення основного боргу в розмірі 750,00 грн. - провадження у справі припинити.

5. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

6. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя Петрик І.Й.