ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2010 р. Справа № 55/120-10 (н.р. 37/169-09)

вх. № 5177/5-55 (н.р. 4685/5-37)

Суддя господарського суду Гребенюк Н.В.

при секретарі судового засідання Джур А.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача- не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський м'ясокомбінат" м. Чугуїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснаб", м. Харків

про стягнення 203145,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2009 року, ТОВ "Чугуївський м'ясокомбінат" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "Промснаб" 96 867,81 грн. заборгованості за продукцію, поставлену на умовах договору № 268 від 01.10.2008 року.

Під час розгляду справи позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача 95 688,10 грн. заборгованості, 72 092,63 грн. на відшкодування збитків, 7 779,59 грн. на відшкодування інфляційних втрат, а всього 183 339,91 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.01.2010 року позов частково задоволено та постановлено про стягнення з відповідача на користь позивача 95 688,10 грн. заборгованості, 7 470,32 грн. інфляційних втрат та 72 092,63 грн. збитків, а в решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24 лютого 2010 р. апеляційну скаргу залишено без задовлення. Рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2010 року по справі № 37/169-09 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12 травня 2010 року касаційну скаргу задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2010 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2010 року в частині стягнення 72092,63 грн. збитків та 7470,32 грн. інфляційних витрат скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд. В решті рішення господарського суду Харківської області від 15.01.10 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.10 р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 червня 2010 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 05 липня 2010 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 липня 2010 р. було відкладено розгляд справи на 19 липня 2010 р.

19 липня 2010 р. позивач надав до суду розрахунок збитків, які складають 72092,63 грн., та розрахунок інфляційних витрат за лютий 2009 р.- червень 2009 р. у сумі 7779,59 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував позовні вимоги .

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, документів, витребуваних ухвалою, суду не надав, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами .

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

01.10.2008 року між сторонами був укладений договір № 268 , у відповідності до умов якого позивач відпускав відповідачу ковбасні вироби за асортиментом. Умовами договору було передбачено те, що підставою для оплати є рахунок-фактура, накладні на відпустку товару та цей договір.

Пунктом 2 договору було передбачено те, що ціна договірна, сплата товару проводиться не пізніше 3-х банківських днів після відпустки продукції. Форма оплата люба: р/рахунок, каса підприємства.

Згідно пункту 6 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та дії до 31.12.2008 року. У разі коли за 20 днів до закінчення строку дії договору жодна з сторін письмово не повідомить другу сторону про його закінчення, даний договір є продовженим на наступний календарний рік на вказаних умовах.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору позивач відпустив відповідачу товар на загальну суму 151759,44 грн. відповідно до видаткових накладних. За договором прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за отриману продукцію складає 95688,10 грн., що підтверджується укладеним між сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.07.2009 року.

Як вже було зазначено, дані правовідносини були предметом судового розгляду у справі №37/169-09. Рішенням господарського суду Харківської області від 15 січня 2010 року по справі № 37/169-09 позов було задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 12 травня 2010 року касаційну скаргу задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2010 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.2010 року в частині стягнення 72092,63 грн. збитків та 7470,32 грн. інфляційних витрат скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд. В решті рішення господарського суду Харківської області від 15.01.10 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.02.10 р. залишено без змін.

Вищий господарський суд України у постанові від 12 травня 2010 року дійшов висновку про те, що погодившись з доводами позивача щодо обсягу його втрат, обрахованих на підставі фінансової звітності за певний період суд не звернув уваги, що наданий розрахунок є лише припущенням про можливість отримання доходу, на спірну суму, достовірність його судом не з'ясовувалась і доводів на підтвердження реальності збитків судом не наведено. Крім того, Вищий господарський суд України зазначив, що задовольняючи позов в частині стягнення інфляційних втрат суд першої інстанції та апеляційний господарський суд всупереч вимогам ст. 84 ГПК України не визначили момент, з якого грошове зобов'язання порушено відповідачем, не зазначили період та не навели розрахунку можливих інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов"язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, спір розглядається в межах стягнення з відповідача інфляційних та збитків.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було вищезазначено, пунктом 2 договору було передбачено те, що оплата товару проводиться не пізніше 3-х банківських днів після відпустки продукції.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов"язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач у розрахунках інфляційних витрат допустив помилки. Таким чином, судом з"ясовано, що останні поставки товару за договором здійснювались позивачем 29.01.09 р., таким чином гранічний строк для оплати -03.02.09 р., тому період прострочення грошового зобов"язання відповідача починається з 04.02.09 р., та згідно розрахунку позивача інфляційні нараховуються по червень 2009 р, включно.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення інфляційних витрат підлягає задоволенню частково у сумі 5220 грн. інфляційних витрат, в решті заявленої вимоги у сумі 2559,59 грн. інфляційних витрат слід відмовити, як зайво нарахованої.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 72 092,63 грн. збитків.

Суд зазначає про те, що згідно ст. 22 ЦК України, збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Упущеною вигодою є ті втрати, яких зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу, тобто ті доходи, які особа, яка зазнала посягання, могла б отримати у разі відсутності порушення цивільного права чи протиправного посягання. При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачила отримати за звичайних умов цивільного обороту. Під звичайними умовами обороту слід розуміти типові для нього умови функціонування ринку, на які не впливають непередбачені обставини або обставини, які підпадають під ознаки непереборної сили. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у разі не посягання на її право, покладається на цю особу.

Суд приймає до уваги вказівки Вищого господарського суду України та вважає наданий розрахунок таким, що є лише припущенням про можливість отримання доходу. Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України, відшкодуванню підлягають збитки, що "завдані" правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв"язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв"язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обгрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Позивачем не доведено суду в обгрунтування своїх позовних вимог причинно-наслідного зв"язку між діями відповідача та заявленими збитками.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача 72 092,63 грн. збитків є неправомірною, необгрунтованою, та такою, що не підтверджена належними доказами.

Враховуючи надану заяву позивачем про уточнення до позовних вимог, суд визнає її як відмову від позову в частині стягнення з відповідача 471,78 грн. інфляційних витрат та 27422,99 грн. збитків, приймає її як таку, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав чи законних інтересів сторін та припиняє провадження в цій частині позовних вимог відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України. У відповідності зі статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 22, 526, ч.1 ст.530, 610, 611, ч.1 ст. 623, ч. 2 ст. 625, ст. 629 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, п. 4 ст. 80 , ст.ст.82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промснаб" (61002, м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 21/23, , р/р 5532 в філії ЗАТ ПУМБв м. Харкові, м. Харків, МФО 350385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський м'ясокомбінат" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Щорса, 50, , р/р 4394, 1-філія АБ Факторіал-банк, МФО 350482) - 5220 грн. інфляційних, 52,20 грн. державного мита та 8,02 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 471,78 грн. інфляційних витрат та 27422,99 грн. збитків провадження у справі припинити на підставі п.4 ст. 80 ГПК України.

В стягненні 2559,59 грн. інфляційних витрат та 72 092,63 грн. збитків відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Гребенюк Н.В.

Повний текст Рішення підписано 22 липня 2010 року.