ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" серпня 2010 р.Справа № 6/87-10

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Нетішин

до Комунального закладу „Палац культури міста Нетішин м. Нетішин

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

1. ОСОБА_2 культури та туризму виконавчого комітету Нетішинської міської ради, м. Нетішин

2. Нетішинської міської ради, м. Нетішин

про стягнення з Комунального закладу „Палац культури міста Нетішин 268 405,20 грн. як компенсацію коштів, понесених на здійснення невідємного поліпшення реконструкцію приміщення, орендованого по договору оренди нежитлового приміщення від 02.06.2003р., розташованого в м. Нетішин Хмельницької області по вул. Шевченка, 3.

Суддя Танасюк О. Є.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_3 представник за нотаріальною довіреністю від 09.09.2008 р.

відповідача: ОСОБА_4 директор (відповідно до розпорядження виконавчого комітету

Нетішинської міської ради № 137 від 04.09.2006р.)

третіх осіб : не зявився

Суть спору: Позивач у позові, з урахуванням поданої 29.04.2010р заяви про уточнення позовних вимог, просить господарський суд стягнути з відповідача на його користь суму 268 405,20 грн. як компенсацію коштів, понесених на здійснення невідємного поліпшення реконструкцію приміщення, орендованого по договору оренди нежитлового приміщення від 02.06.2003р., розташованого в м. Нетішин по вул. Шевченка, 3.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 01.06.2003р. було укладено договір оренди нежитлового приміщення по вул. Шевченка, З в м. Нетішині, площею 352,5 кв.м. з метою його використання під ресторан.

Відповідно до п. 4.2.2. договору оренди орендар ПП ОСОБА_1 має право з дозволу орендодавця КП „Палац культури міста Нетішин за власний рахунок вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне удосконалення, що зумовлює підвищення вартості.

Зазначає, що з метою використання приміщення для визначених договором цілей позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати дозвіл на проведення капітального ремонту в орендованому приміщенні та, отримавши погодження, розпочав здійснення підготовки для проведення відповідних робіт.

Відповідно до акту виконаних підрядних робіт від 29.04.2004р., підписаного між позивачем та підрядником - виконавцем робіт, роботи по реконструкції приміщення під ресторан було виконано та прийнято позивачем на суму 268 405,20 грн.

Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 208 від 17.062004р. ПП ОСОБА_1 надано дозвіл на розміщення ресторану „Горинь в приміщенні по вул. Шевченка,3 на період дії договору оренди приміщення.

Звертає увагу суду, що приміщення, передане в оренду позивачу ОСОБА_2 культури виконавчого комітету Нетішинської міської ради на підставі Договору оренди від 02.06.2003р., розташовувалось в будівлі Палацу культури в м. Нетішин по вул. Шевченка, 3. Відповідно до рішення 9 сесії Нетішинської міської ради V скликання від 31.10.2006р. № 11 будівля Палацу культури, яка перебувала на балансі ОСОБА_2 культури та туризму виконавчого комітету Нетішинської міської ради, була передана новоствореному Комунальному закладу „Палац культури міста Нетішин.

Проте, відповідно до п. 7.1. зазначеного договору оренди нежитлового приміщення від 02.06.2003р., строк дії договору закінчився 31.12.2008р. Відповідно до акту по прийманню нежитлового приміщення від 25.05.2009р., орендоване позивачем приміщення передане КЗ „Палац культури міста Нетішин та використовується відповідачем без будь-яких змін в його складі.

Позивач у позові наголошує, що пунктом 7.8. даного договору визначено, що орендодавець, в разі припинення договору, має відшкодувати затрати, понесені орендарем на ремонт орендованого приміщення згідно кошторису. Однак, незважаючи на те, що реконструкція орендованого приміщення була проведена за згодою орендодавця майна та з дотриманням всіх норм і правил, відповідач не здійснив відшкодування витрат, понесених орендарем на його поліпшення.

Відповідач у відзиві на позов за № 89 від 15.04.2010 р. проти позову заперечує. Зазначає, що в п. 4.1.3. договору оренди не житлового приміщення передбачено, що орендар зобовязаний в разі необхідності здійснювати капітальний і поточний ремонти орендованих приміщень за рахунок власних коштів. На час проведення капітального ремонту орендар звільняється від сплати орендної плати, але не більше, ніж на 3 місяці. Зазначає, що питання, повязані з реконструкцією приміщення в договорі не обумовлювалися.

Звертає увагу суду на Аудиторський висновок, в якому йдеться мова про первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення), однак не зазначається, які саме бухгалтерські документи вивчалися, за який період, тощо. Крім того, у висновку вказано про капітальний ремонт приміщення, а в інших документах про реконструкцію. Також зазначає про те, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми, що заявлена до стягнення та він не узгоджений з відповідачем.

Крім того, вважає безпідставним посилання позивача на ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, оскільки межа збільшення в результаті поліпшення вартості орендованого майна не визначена в установленому законодавством порядку. Яке саме поліпшення відбулося в результаті виконаних робіт, позивачем в позові не зазначається. Зазначає, що з наданих позивачем документів не можна однозначно визначити, що саме було проведено: капітальний ремонт чи реконструкція кафе „Горинь.

У письмовому поясненні за № 118 від 19.05.2010 р. відповідач вказує, що уточнення позивача не змінює суті позовних вимог, оскільки як стверджує позивач, здійснене невідємне поліпшення зводиться до реконструкції обєкту, який орендував позивач. Однак вважає, що проведення реконструкції, а також невідємне поліпшення позивачем не доведено.

Зазначає, що вартість поліпшень орендованого майна, а також кошторисна документація, акт виконаних робіт з відповідачем не погоджено. Крім того вважає, що поліпшення стану орендованого позивачем обєкту не відбулося, а навпаки його стан погіршився і вимагає додаткових бюджетних коштів на проведення ремонту цього обєкту.

Третя особа (ОСОБА_2 культури та туризму виконавчого комітету Нетішинської міської ради м. Нетішин) у письмовому поясненні № 243-в від 15.04.2010 р. зазначає, що позовні вимоги вважає необґрунтованими, посилається на п. 7.8 Договору оренди не житлового приміщення від 02.06.2003 р., де передбачено, що орендодавець має відшкодувати затрати, понесені орендарем на ремонт орендованого приміщення згідно з кошторисом у разі розірвання договору оренди. Але термін дії договору закінчився 31.12.2008 р. Також, у письмовому поясненні від 11.06.2010 р. за № 367-в, в якій зазначає, що заява позивача про уточнення позовних вимог вимагає необгрутованої компенсації коштів, понесених на ремонт орендованого приміщення.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.07.2010р. подав клопотання за вих. № 157 від 30.06.2010р. про витребування у позивача бухгалтерських документів, що відображають оплату праці працівників, сплату в звязку з цим податків, придбання матеріалів та експлуатацію механізмів.

Представник позивача з приводу заявленого клопотання зазначив, що надання даних документів є неможливим, з огляду на те, що відповідно до договору на виконання підрядних робіт з реконструкції приміщення ресторану „Горинь від 05.06.2010 р., обовязки щодо виконання робіт та забезпечення та забезпечення відповідними будівельними матеріалами покладалися на підрядника, а позивач був зобовязаний прийняти та оплатити виконані роботи.

Ухвалою суду від 01.07.2010р. за клопотанням представника позивача залученно до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Нетішинську міську раду (м. Нетішин, вул. Шевченка, 1), посилаючись на те, що приміщення ресторану „Горинь перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Нетішин, його реконструкція проводилась позивачем безпосередньо на підставі дозволу, наданого виконавчим комітетом Нетішинської міської ради та приймання реконструйованого приміщення в експлуатацію здійснювалось також за рішенням виконавчого комітету міськради.

Представник відповідача у письмовому відзиві за № 186 від 03.08.2010р. зазначив, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано локальний кошторис №2-1-1 на суму 268405,20грн., проте кошторису на реконструкцію представником позивача подано не було. Зазначає, що реконструкція проводилась з порушеннями.

Звертає увагу суду, що позивачем станом на 29.07.2003р. було проплачено 19000 грн., не маючи проекту реконструкції та дозволу на виконання будівельних робіт тва лише 08.08.2003р. виконавчий комітет Нетішинської міської ради прийняв рішення № 251 „Про надання дозволу ОСОБА_1 на реконструкцію приміщення кафе „Горинь під ресторан.

Крім того, представник відповідача наголосив, що відповідно до п. 2.10 Державних будівельних норм України „Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затверджених наказом Держкоммістобудування України від 05.10.1994р. №48 замовник подає державній приймальній комісії документацію, а саме:

- затверджену проектно-кошторисну документацію;

- довідку про фактичну вартість будівництва, підписану замовником і підрядчиком.

Зазначає, що згідно п.2.18 перелічену документацію, після прийняття об'єкта в експлуатацію необхідно зберігати у замовника або в експлуатаційній організації протягом всього терміну експлуатації. Проте, відповідно до визначених норм, позивач не надав затвердженого кошторису, без якого неможливо розпочати реконструкцію орендованого приміщення та здати в експлуатацію.

Крім цього, відповідно до Державних будівельних норм України проектно-кошторисна документація виготовляється ліцензійованою організацією і проходить комплексну державну експертизу, відповідно до постанови КМУ від 11.04.2002р. № 483 п.12. Проте, наданий позивачем локальний кошторис неліцензійований, а складений подружжям, де чоловік - замовник, дружина -підрядниик.

Представником відповідача подано копію кошторису на реконструкцію кафе, складеним КП „Архітектурно-планувальне бюро, у якому кошторис складений в поточних цінах станом на 12.09.2003 року на суму 137 117 грн.

Також звертає увагу суду на недійсність Аудиторського висновку СП ТзОВ Аудиторська фірма „Інсайт від 04.12.2009р., посилаючись на закінчення дозволу на проведення аудиту (сертифікат серія А№ 002301, виданий рішенням Аудиторської палати України № 19 від 06.06.1995р., термін дії до 06.06.2009р.), а також недійсність звіту про оцінку окремого індивідуального визначеного майна приміщення ресторану „Горинь агентством нерухомості „Гудвіл посилаючись на те, що дата завершення складання звіту 31.12.2008р. Строк дії звіту та висновки про вартість майна дійсні протягом 6 місяців від дати оцінки. На момент подачі до суду звіту про оцінку окремого індивідуального визначеного майна приміщення ресторану „Горинь пройшло 1 рік 6 місяців.

В судовому засіданні 11.08.2010 р. представник позивача подав письмове пояснення, в якому зазначає, що договір на виконання ремонтно-будівельних робіт в приміщення кафе „Горинь був укладений між позивачем та підрядником після отримання 05.06.2003 р. погодження відділу культури (орендодавця приміщення) на проведення таких робіт. За умовами договору (п. 3.3) позивачем було здійснено попередню оплату поетапно ще до початку виконання робіт, що жодним чином не свідчить про проведення підрядником будь-яких робіт до отримання відповідного дозволу.

Наголошує, що наявні у справі комплексне експертне заключення № 267 від 16.10.2003 р. з позитивним висновком Державної експертизи щодо проекту реконструкції, Дозвіл на початок будівельних робіт № 40 від 11.11.2003 р. та Акт державної тезнічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію безпосередньо підтверджують дотримання позивачем встановленого порядку проведення робіт з реконструкції.

Вказує, що представлений відповідачем кошторис на реконструкцію кафе „Горинь складений КП „Архітектурне бюро не може бути врахований як доказ, оскільки він розроблений в поточних цінах по усередненим даним Держбуду України станом на 01.01.2003 р., складений без врахування вартості конкретно використаних будівельних матеріалів та цін на час безпосереднього проведення робіт. Позивачем та підрядником було погоджено та затверджено Локальний кошторис в поточних цінах станом на 01.10.2003 р. з врахуванням конкретних видів використаних матеріалів та цін на них.

Крім того звертає увагу суду, що 03.10.2006 р. Наказом ФДМУ № 1523 було затверджено Порядок надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невідємних поліпшень, яким визначено відповідну процедуру надання такої згоди, перелік документів, необхідних для її одержання, тощо. До набрання чинності даним нормативним документом будь-якого порядку отримання згоди орендодавця на проведення поліпшень орендованого майна та форми, в якій така згода повинна отримуватися, законодавчо встановлено не було. Також позивач зазначає, що законодавець не повязує можливості відмови у відшкодуванні витрат, понесених на поліпшення майна, з необхідністю проведення ремонту такого приміщення на момент його повернення орендодавцю. В той же час необхідність проведення ремонтних робіт певною мірою виникла через протиправні дії самого відповідача, в результаті яких протягом року приміщення пустувало та не використовувалося через відключення його відповідачем від комунальних мереж.

Представник відповідача у заяві № 191 від 09.08.2010 р. посилається на ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна . Зазначає, що договором оренди нежитлового приміщення від 02.06.2003 р. (п. 7.8) визначено, що в разі розірвання договору оренди, орендодавець має відшкодувати затрати понесені орендарем на ремонт орендованого приміщення згідно кошторису. Так як даний договір був розірваний орендодавцем, у звязку із закінченням строку, на який був укладений, відповідач не зобовязаний відшкодовувати позивачу затрати, витрачені ним на невідємні поліпшення майна. Також наголошує, що позивачем не надано погодженої орендодавцем вартості поліпшень орендованого майна.

Згідно ДбН.А.3.1-3-94 необхідно було створити комісію, яка б визначила вартість поліпшеного орендованого майна, чого не було зроблено.

Також звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.2 Договору, орендна плата нараховується з моменту отримання дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю обєкта оренди. Відповідно до даного договору орендар звільнявся на протязі 6-ти місяців від сплати орендної плати за час проведення ремонту, оскільки договір оренди нежитлового приміщення укладено 02.06.2003 р., а дозвіл на виконання будівельних робіт № 40 позивач отримав11.11.2003 р.

За таких обставин, просить в позові відмовити.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 культури та туризму виконавчого комітету Нетішинської міської ради в судове засідання не зявився, причини неявки суду повідомив.

Представник третьої особи 2 Нетішинської міської ради, в судове засідання не зявилася, проте 11.08.2010 р. за № 12/01-14-2861/2010 надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням представника у щорічній відпустці. Надає копію розпорядження № 113-рв від 29.07.2010 р. про надання щорічної відпустки.

За таких обставин, у звязку з неявкою в судове засідання представників третіх осіб, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, а також враховуючи те, що справи в господарських судах вирішуються на принципах рівності та змагальності сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти на іншу дату.

Керуючись п.п.1, 3 ст. 77, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Розгляд справи № 6/87-10 відкласти на 10 год. 00 хв. „11 жовтня 2010 р., яке відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, к. 316.

2. Зобовязати третю особу (Нетішинську міську раду) подати господарському суду письмові пояснення щодо позовних вимог.

3. Визнати явку повноважних представників сторін та третіх осіб в судове засідання обов'язковою.

Суддя О.Є. Танасюк