ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" серпня 2010 р. Справа № 07/38-75
за позовом Підприємця ОСОБА_1, м.Тернопіль

до відповідачів:

1) Підприємця ОСОБА_2

2) Луцької міської ради

треті особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача :

- ОСОБА_3, Волинська обл., Локачинський р-н, с. Линів

- ОСОБА_4, м.Луцьк

- ОСОБА_5, м. Луцьк,

- ОСОБА_6, м. Луцьк

- ОСОБА_7, м. Луцьк

- ОСОБА_8, м. Луцьк

- ОСОБА_9, м. Луцьк

- ОСОБА_10, м. Луцьк

- ОСОБА_11, м. Луцьк

- ОСОБА_12, м. Луцьк

- ОСОБА_13, м. Луцьк

- ОСОБА_14, м. Луцьк

про визнання права власності

Суддя Суряк О.Г.

Представники :

від позивача: н/з

від відповідачів: н/з

від третіх осіб: н/з

Суть спору: Позивач підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив розірвати договори інвестування будівництва "Книжкового пасажу" від 9 січня та 22 лютого 2004 року та виділити у власність приміщення, позначені № 1 та № 14 на технічному паспорті "Книжкового пасажу" по вул. Л.Українки, 35а, які відповідають 2/15 частки у праві власності та визнати право власності на 2/15 частини адміністративного приміщення площею 8,8 кв.м., 2/15 частини коридору площею 1.1 кв.м., 2/15 частини вбиральні площею 1.3 кв.м.

В підтвердження позовних вимог посилається на договори інвестування будівництва від 09.01.2004р. та 22.02.2004р., акт передачі приміщення "Книжкового пасажу", лист Луцької міської ради від 12.03.2008р., техніний пспорт на "Книжковий пасаж", акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту в м.Луцьку по вул.Л.Українки, 35а, рішення виконавого комітету Луцької міської ради від 10.06.2005р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту.

Заявою про уточнення позовних вимог від 24.06.2008р. позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати за підприємцем ОСОБА_1 право власності на приміщення позначені №1 площею 8.7 кв.м. та №14 площею 8,9 кв.м. на технічному паспорті "Книжкового пасажу" по вул. Л.Українки, 35а, які відповідають 2/15 його частки у праві власності. Від решти позовних вимог відмовився.

Дана відмова позивача від частини позовних вимог заявлена відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, а тому прийнята судом.

На адресу суду позивач також надіслав заяву від 12.05.2010р. (вх.№ 01-29/6654) про часткову відмову від позову в частині визнання права власності за ним на приміщення №14 площею 8,9 кв.м. в Книжковому пасажі на вул. Л.Українки, 35а в м. Луцьку та просить припинити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Водночас, в заяві про відмову від позову, позивач не зазначив, що ознайомлений з наслідками відповідної процесуальної дії та не просив суд розглянути дану заяву без участі позивача.

Враховуючи те, що позивач в судове засідання не зявився, не підтвердив часткову відмову від позову, в заяві про відмову від позову не зазначив, що ознайомлений з наслідками відповідної процесуальної дії та не просив суд розглянути дану заяву без участі позивача, судом дана відмова не прийнята.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи в суді.

Відповідач підприємець ОСОБА_2 у поданому на адресу суду письмовому поясненні позовні вимоги визнає лише в частині визнання за позивачем права власності на приміщення № 1 та №14 "Книжкового пасажу", посилаючись на те, що останній правомірно його набув на підставі договору інвестування будівництва.

Відповідач-2 Луцька міська рада відзиву на позов не надав.

Позивач в судове засідання не зявився. Ухвали суду, що надсилалися позивачу за адресою, зазначеною в позовній заяві та у Свідоцтві про державну реєстрацію СПД, повернулися на адресу суду з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Водночас, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення спору по суті, додаткових доказів суд не витребовував, а явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

09.01.2004р. та 22.02.2004р. підприємець ОСОБА_2 ( забудовник) та підприємець ОСОБА_1Ю.( інвестор) уклали договори інвестування будівництва "Книжкового пасажу" у м.Луцьку по вул.Л.Українки, 35 а.

Згідно з умовами даних договорів "інвестор" зобов'язавався надати "забудовнику" кошти пропорційні 2/15 суми витрат на проведення робіт по будівництву "Книжкового пасажу" .Фінансування будівництва провести до 09.01.2004р. в сумі 23 859 грн. ( 1/15 частки) та до 22.02.2004р. в сумі 23850грн. ( 1/15 частки).

Право спільної часткової власності на нерухомість в розмірі 2/15 її дійсної вартості за умовами договору переходить до інвестора з моменту прийняття "Книжкового пасажу" в експлуатацію.

Актом прийому-передачі від 30.08.2004р. підтверджено факт передачі приміщення.

Внесення позивачем інвестиції у визначеному договорами від 09.01.04р. та 22.02.04р. розмірі та порядку за приміщення №1 та №14 підтверджено розписками сторін за договорами та письмовим поясненням забудовника.

Актом державної приймальної комісії, затвердженим рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 10.06.2005р. "Книжковий пасаж" у м.Луцьку по вул.Л.Українки, 35а прийнятий в експлуатацію.

Водночас, судом встановлено, що рішенням господарського суду Волинської області від 20.05.2009 року у справі №07/19-92, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.2009 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2010р., постановлено:

- визнати недійсними договори інвестування будівництва «Книжкового пасажу» від 09.01.2004р. № 1 та від 22.02.2004р. № 10, укладені між підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

- стягнути з підприємця ОСОБА_2 (м. Луцьк, пр. Грушевського, 7/31, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь підприємця ОСОБА_1 (м. Тернопіль, вул. Київська, 10/125, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 53508грн.

- зобовязати підприємця ОСОБА_1 (м. Тернопіль, вул. Київська, 10/125, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) повернути підприємцю ОСОБА_2 (м. Луцьк, пр. Грушевського, 7/31, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) приміщення №1, площею 8,7м2, та №14, площею 8,9м2, що знаходяться в м. Луцьку по вул. Лесі Українки, 35а.

Рішенням господарського суду Волинської області від 02.06.2010р. у справі №07/19-92 за результатами перегляду рішення від 20.05.2009р. у справі №07/19-92 за нововиявленими обставинами, залишено без змін рішення від 20.05.2009р. в частині визнання недійсними договорів інвестування будівництва «Книжкового пасажу» від 09.01.2004р. № 1 та від 22.02.2004р. № 10, укладених між підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та застосування судом двохсторонньої реституції. Дане рішення набрало законної сили 21.06.2010р.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 144 Господарського кодексу України передбачено, що майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать, а згідно ст.147 Господарського кодексу, майнові права субєктів господарювання захищаються законом.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК).

Відповідно до частини першої ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи те, що договори інвестування будівництва «Книжкового пасажу» від 09.01.2004р. № 1 та від 22.02.2004р. № 10, укладені між підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнано судом недійсними, суд не вбачає підстав для задоволення уточнених позовних вимог щодо визнання за підприємцем ОСОБА_1 права власності на приміщення, позначені №1 площею 8.7 кв.м. та №14 площею 8,9 кв.м. на технічному паспорті "Книжкового пасажу" по вул. Л.Українки, 35а, які відповідають 2/15 його частки у праві власності.

В решті позовних вимог провадження у справі слід припинити у зв'язку з відмовою позивача від позову 24.06.2008р., прийняту судом, відповідно до п.4 ст.80 ГПК України.

Керуючись ст.ст.144, 147 Господарського кодексу України, ст.ст. 202, 216, 626 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 43, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в :

1. В частині позову про визнання за підприємцем ОСОБА_1 права власності на приміщення, позначені №1 площею 8.7 кв.м. та №14 площею 8,9 кв.м. на технічному паспорті "Книжкового пасажу" по вул. Л.Українки, 35а, які відповідають 2/15 його частки у праві власності відмовити.

2. В решті позову провадження у справі припинити.

Суддя Сур'як О. Г.