ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "29" квітня 2010 р. по справі № 4/52-38

за позовом підприємець ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Агропродукт"

про стягнення 25 848,00 грн

Суддя Слободян П.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність у справі

27.04.2010р. в судовому засіданні оголошено перерву до 29.04.2010р. для подання додаткових доказів по справі.

Суть спору: позивач - підприємець ОСОБА_1, м. Камінь - Каширський звернувся в господарський суд з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційної фірми "Агропродукт", м. Рожище, в якій просить стягнути 25848,00грн. в т.ч. 8000,00грн. основного боргу, 17200,00грн. пені, 120,00грн. річних, 528,00грн. інфляції.

До початку розгляду справи по сутті позивач подав заяву від 29.04.2010р., в якому останній повідомив, що відповідачем сплачено 8000,00грн. заборгованості просить стягнути 120,00грн. річних, 528,00грн. інфляції та відмовився від стягнення 17200,00грн. пені.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що ним сплачено 8000,00грн. заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

21 вересня 2009 року між підприємцем ОСОБА_1 та ТзОВ ВКФ "Агропродукт" було укладено договори - заявки №№6/09, 7/09 на транспортне перевезення, відповідно до умов якого позивачем було надано транспорті послуги по перевезенню вантажу за маршрутом м. Сойне (Україна) до м. Sokolov Podlaski (ОСОБА_4) на загальну суму 8000,00грн., що підтверджується товарно - транспортними накладними CMR №№ 107661, 107698 від 23.09.2009р., актами виконаних робіт №№ 114, 115 від 25.09.2009р.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідач вартість наданих йому послуг не оплатив.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

У відповідності до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що відповідач не виконав належним чином взятого на себе за договором зобов'язання, не оплатив вартості наданих йому транспортних послуг в повному обсязі, позовна вимога про стягнення з нього 8000,00грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

У звязку з прострочкою платежів, відповідачу відповідно до ст. 526, 546, 549 ЦК України, договору та за неналежне виконання договірних зобовязань та несвоєчасне проведення обовязкових платежів позивачем у відповідності до представленого суду розрахунку було нараховано пеню, яка становить 17200,00грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів, що згідно розрахунку становить 120,00грн. - 3% річних та 528,00грн. - сума нарахована в звязку з інфляцією.

Позивач у заяві від 29.04.2010р. повідомив, що відповідачем сплачено 8000,00грн. заборгованості просить стягнути 120,00грн. річних, 528,00грн. інфляції та відмовився від стягнення 17200,00грн. пені.

Отже, в частині стягнення 8000,00грн провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 11 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору на момент розгляду справи по суті.

Відмова позивача від стягнення 17200,00грн. пені приймається судом, оскільки ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї - небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті держмита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, слід віднести за рахунок останнього пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 546, 549, 625, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 144, 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційної фірми "Агропродукт", (м. Рожище, вул. Куліша, 46; м. Луцьк, вул. Івана Франка, 53, код 30457451) на підприємця ОСОБА_1, (м. Камінь - Каширський, вул. Ковельська, 16б, код НОМЕР_1) 120,00грн. річних, 528,00грн. інфляції, 86,31грн. витрат, повязаних з оплатою державного мита, 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині стягнення 8000,00грн. боргу, провадження у справі припинити.

4. В решті позову відмовити.

Суддя Слободян П. Р.