ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "25" травня 2010 р. по справі № 04/50-38

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Приватного підприємства "БУДПОСТАЧ"

до Приватного підприємства "ТОП-ТЕХ"

про стягнення 25 00,00 грн.

Суддя: Філатова С.Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №1 від 11.06.2009 року

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу на підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "БУДПОСТАЧ" звернулося з позовом до Приватного підприємства "ТОП-ТЕХ" про стягнення 25 000грн. винагороди згідно листа від 01.07.2009р.

Позовні вимоги обгрунтовує посилкою на невиконання відповідачем зобовязань згідно з листом від 01.07.2009р., яким відповідач зобовязувався виплатити винагороду за співробітництво в розмірі 25 000грн. протягом шести місяців.

Розгляд спору відкладався згідно зі ст.77 ГПК України у звязку з неявкою відповідача.

На запит суду надійшов витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №5466193 від 13.03.2010р., згідно з яким Приватне підприємство "ТОП-ТЕХ" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, куди і надсилалися ухвали суду.

Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки повернулися з відміткою "за зазначеною адресою не значиться ".

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами звязку з позначкою "за зазначеною адресою не значиться " з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обовязку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи із наступного:

Позивач стверджує виникнення зобовязання у відповідача по виплаті 25 000грн. згідно з листом вих. від 01.07.2009р., в якому відповідач висловив наміри співпрацювати з позивачем на умовах укладення договору з відстрочкою платежу, своєчасно оплачувати товар та виплатити винагороду за співробітництво в розмірі 25 000грн. на протязі шести місяців (а.с. 4).

01.07.2009р. між ПП "БУДПОСТАЧ" (продавець) та ПП "ТОП-ТЕХ" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу товарів №0-30, за умовами якого продавець зобов'язався в порядку та в строки, встановлені даним договором передавати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах даного договору товар.

В договорі сторони передбачили відповідальність за прострочення платежу та обумовили, що всі зміни та доповнення до даного договору здійснюються окремо в письмовому вигляді, скріплюються печатками та підписами уповноваженими представниками сторін.

Водночас, не передбачили винагороду, вказану у листі-намірі від 01.07.2009р.

В силу ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Лист від 01.07.2009р. не містить посилки на конкретний договір, в силу ст.651 ЦК України та ст.188 ГК України не є доповненням чи зміною умов договору.

Зважаючи на відсутність умови про винагороду у розмірі 25 000грн. в договорі від 01.07.2009р., вимога позивача щодо стягнення цієї суми з відповідача згідно листа від 01.07.2009р. за передачу товарів по договору №0-30 від 01.07.2009р. задоволенню не підлягає.

Суд не приймає твердження позивача про укладення договору шляхом обміну листами, оскільки це твердження спростовано змістом договору купівлі-продажу товарів №0-30 від 01.07.2009р., укладеному у формі єдиного документа (а.с. 7-9).

Посилка позивача у обгрунтуванні позову №54-юр на ст.ст. 180, 181, 193, 224, , 225 ГК України (а.с. 39-40) носить абстрактний характер і висновки суду щодо відсутності зобовязання по виплаті 25 000грн. не спростовує.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 629, 651, 654 ЦК України, ст. 188 ГК України, ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У позові відмовити

Суддя Філатова С. Т.