ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" червня 2010 р. Справа № 63/158-09

вх. № 7476/5-63

Суддя господарського суду: Погорелова О.В.

при секретарі судового засідання: Стешенко О.В.

за участю представників сторін:

скаржника - не з"явився

стягувача - ОСОБА_1, довіреність від 17.12.2008 року № 2-3395

ВДВС - ОСОБА_2, довіреність № 560 від 01.03.2010 року

розглянувши скаргу Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області по справі

за позовом ФОП ОСОБА_3, м. Ізюм

до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, м. Ізюм

про стягнення 43141,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ізюмська районна державна адміністрація Харківської області звернулась до господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області в якій просить скасувати постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.04.2010 року ВП № 15817347 щодо примусового виконання наказу № 63/158-09 від 30.10.2009 року про стягнення з Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь ФОП ОСОБА_3 43141,95 грн. заборгованості, 432,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

01.06.2010 року до господарського суду від ВДВС надійшли заперечення на скаргу, в яких він вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши надані заперечення, долучає їх до матеріалів справи.

До початку судового засідання сторони звернулись до суду з заявою про фіксацію судового процесу за допомогою ведення протоколу судового засідання в паперовій формі. Вказана заява сторін розглянута та задоволена судом як така, що відповідає нормам чинного законодавства.

В судовому засіданні 01.06.2010 року представник стягувача проти задоволення скарги заперечує.

В судовому засіданні 01.06.2010 року представник ВДВС проти скарги заперечує.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали скарги та справи, суд встановив наступне.

19 жовтня 2009 року господарським судом Харківської області по справі № 63/158-09 винесено рішення. Позов вимоги задоволені в повному обсязі та стягнуто з Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь ФОП ОСОБА_3 - 43141,95 грн. заборгованості, 432,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Дане рішення в установленому законом порядку відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили 30.10.2009 року.

На виконання вищезазначеного рішення виданий наказ № 63/158-09 від 30.10.2009 року.

12.11.2009 року даний наказ надійшов на виконання до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківської області.

Згідно з вимогами ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом та пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

12.11.2009 року ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 15817347.

Згідно вищевказаної постанови боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду до 19.11.2009 року. Копії зазначеної постанови були направлені боржнику для виконання, стягувачу та суду - для відома.

Боржником в добровільний строк рішення суду не виконано.

Статтею 46 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання рішення у строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника, постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане за виконавчим документом.

Частиною 6 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання. Згідно до статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника визначений у статті 50 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, п. 8 даної статті встановлено, що стягнення на майно боржника звертається у розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.

Відповідно до положень статей 3, 5, 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець проводить виконавчі дії лише на підставі виконавчого документа. Згідно до п. 13 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

З вказаного вбачається, що Закон України "Про виконавче провадження" містить певний порядок здійснення виконавчого провадження, а саме: відкриття виконавчого провадження та надання терміну для добровільного виконання, а у разі невиконання рішення у встановлений термін - винесення постанови про стягнення виконавчого збору і подальше звернення стягнення на майно боржника на підставі виконавчого документа про стягнення боргу та виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору.

Крім того, статтею 43 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що з грошової суми, яка стягнута державним виконавцем з боржника, одночасно задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір, при цьому виконавчий збір стягується пропорційно фактично задоволеним вимогам стягувача, що співвідноситься з положеннями статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" щодо стягнення виконавчого збору від фактично стягненої суми.

Крім того, аналіз статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави вважати, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. А щодо висновку скаржника, що постанова про стягнення виконавчого збору повинна виноситися при фактичному надходженні коштів від боржника, то він є помилковим, оскільки частина 1 статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює не момент винесення такої постанови, а визначає розмір виконавчого збору.

Також дії державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору відповідають вимогам Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, яка, відповідно до преамбули, розроблена на виконання Закону України "Про виконавче провадження" та визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Пунктом 4.16.1 вищевказаної Інструкції встановлено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, втягується виконавчий збір у розмірі десяти відсотків від належної до стягнення суми або вартості майна, яке підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Розглянувши вимоги скаржника, викладені у скарзі, розглянувши документи, додані в обґрунтування вказаних вимог, суд вважає доводи скаржника необґрунтованими та безпідставними, оскільки викладені скаржником факти ніяким чином не можуть бути підставою для скасування постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.04.2010 року ВП № 15817347 щодо примусового виконання наказу по справі № 63/158-09.

Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення скарги та дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити повністю.

Суддя Погорелова О.В.