ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" вересня 2010 р. Справа № 6/111-38
За позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах держави від імені Ковельської міської ради в особі підприємства теплових мереж "Ковельтепло"

до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Ковель

про стягнення 8605,13грн.

Головуюча суддя Пахолюк В.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2- юрисконсульт

від відповідача: ОСОБА_1 підприємець, ОСОБА_3, ОСОБА_4- представники по довіреності від 12.07.10р., ОСОБА_5 представник, дов. від 07.09.2010р.

У судовому засіданні взяв участь прокурор Рибак А.І.

ОСОБА_1 та обовязки представникам сторін розяснені відповідно до ст.22 ГПК України.

Відводу складу суду відповідно до ст.20 ГПК України не заявлено.

Оскільки представники сторін не заявили клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст. 81 1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 20.09.2010 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Ковельський міжрайонний прокурор в інтересах держави від імені Ковельської міської ради в особі підприємства теплових мереж "Ковельтепло" звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 8605,13грн. заборгованості за використану теплову енергію

Заявлені позовні вимоги підтверджує угодою №370 від01.01.2004р., актом від 24.11.2008р., рахунками №39633 від 27.10.2008р., №39812 від 14.11.2008р., №40228 від 25.12.2008р. , №40568 від 02.02.2009р., №40686 від 17.02.2009р.

16 вересня 2010р. позивач через канцелярію суду на виконання вимог ухвали суду подала наступні документи:

- № 345 „ Про затвердження тарифів на теплопостачання;

- копія Рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 23.12.2008р. № 629 „ Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання; копія Рішення виконкому Ковельської міської ради від 12.02.2009р. № 96 „ Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання;

- копія розрахунку тарифів за теплову енергію за лютий місяць 2009р. по ПТМ „ Ковельтепло;

та повідомили наступне: згідно угоди №370 від 01.01.2004р. підприємець ОСОБА_1 зобовязана сплачувати за теплову енергію згідно тарифів, затверджених виконавчим комітетом Ковельської міської ради за 1 кв. м. опалювальної площі в опалювальний період.

Відповідач 20 вересня 2010р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії наступний документів:

- ОСОБА_2 претензію від 28.01.2008р.;

- ОСОБА_2 претензію від 06.02.2008р.;

- Фото стояка.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що ПТМ Ковельтепло не надає їй послуг з централізованого опалення, договору між сторонами про надання цих послуг не існує. Відповідачем надано клопотання від 29.07.2010р. про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема акту від 27.07.2010р. складеного комісією у складі 4-х підприємців в тому числі, що в магазинах Пава та Любаваза адресою м. Ковель, вул. Незалежності, 51 відєднало радіатори, стояки за ізольовані, тепло в приміщення не поступає; довідка ПП Еталон ГСГвід 21.07.2010р. про тепловіддачу транзитного трубопроводу системи центрального опалення, що проходить через приміщення магазину Пава та ОСОБА_3, де зазначено, що згідно з розрахунком віддача тепла від ізольованого транзитного стояка відсутня.

Розглянувши наявні матеріали по справі в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, суд встановив:

Позивач в обґрунтування підстав стягнення з підприємця заборгованості за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2008р. по лютий місяць 2009р. посилається на угоду на відпуск теплової енергії , що була укладена 01.01.2004р. між підприємством теплових мереж "Ковельтепло" та підприємцем ОСОБА_1.

За умовами даної угоди підприємство "Ковельтепло" зобов'язалось здійснювати опалення приміщення магазину по вул.Незалежності, 51 в м.Ковелі, а підприємець оплачувати послуги щомісячно не пізніше 10 числа слідуючого за звітним.

За умовами договору термін дії угоди сторони погодили так: угода являється продовженою на невизначений термін, якщо за 1 місяць до закінчення угоди не буде заяви однієї із сторін про відмову від даної угоди.

Між тим, як вбачається із копій заяв підприємця ОСОБА_1 адресованих директору підприємства "Ковельтепло" 08.04.2008р., 27.07.2008р., 01.09.2008р., 30.09.2008р, 20.11.2008р. послуги з теплопостачання надавались неякісно, через аварійність батарей останні підприємцем були відрізані, що підтверджується актом ПТМ "Ковельтепло" від 24.11.2008р.

17.11.2008р. підприємством "Ковельтепло" було складено протокол про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 за самовільне демонтування радіаторів опалення притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, фактично позивачем у спірному періоді: з жовтня 2008р. по лютий 2009р. послуги з теплопостачання на умовах договору не здійснювались.

Разом з тим, 28.06.2004р. був прийнятий Закон України "Про житлово-комунальні послуги" у п.1 Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що договори, які не приведені у відповідність із цим Законом у строк до 01.01.2006р. втрачають чинність.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на виконання вимог зазначеного Закону направляв на адресу відповідача новий проект договору. Між тим, новий договір між сторонами не був укладений.

Такі дії позивача свідчать про те, що останній визнав про припинення дії договору , що був укладений з підприємцем 01.01.2004р.

Водночас, з огляду на п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" суд дійшов висновку про те, що оскільки сторони не привели у відповідність до вимог цього Закону договір від 01.01.2004р., то останній втратив чинність відповідно до його прямої вказівки. Зазначені обставини підтверджуються у постанові Вищого господарського суду України справі №06/87-38 від 04.03.2010р.

Між тим, згідно ст.19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у сторін цивільні права та обов'язки на підставі договору про постачання теплової енергії не виникли.

Доводи позивача про те, що самовільне відключення споживача не є підставою для зменшення оплати, є такими, що відповідають вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 .

Однак, такі доводи не тягнуть за собою правових підстав для задоволення позову, оскільки суд дійшов висновку про те, що між сторонами відсутні цивільно-правові відносини.

Крім того, відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурором та позивачем, у розумінні вимог ст. ст. 34, 36 ГПК України не було подано доказів (розрахунку спеціалізованої установи) щодо фактичного (кількісного та якісного) постачання теплоносія та факту його споживання на нежитлові приміщення підприємця ОСОБА_1

Враховуючи викладене, позовна вимога прокурора про стягнення з підприємця ОСОБА_1 у період з жовтня 2008р. по лютий 2009р. заборгованості в сумі 8 605,13 грн. послуг з теплопостачання, які фактично не надавались через відключення і на підставі договору , який втратив чинність з 02.01.2006р. є безпідставною.

Керуючись ст. 11 Цивільного кодексу України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги",ст.ст.82-85 господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Пахолюк В. А.