ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.10 р.Справа № 13/131-10

За позовом закритого акціонерного
товариства „Еколенд", м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про визнання права власності

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

від позивача:Лямець М.Г.-
представник ЗАТ „Еколенд",,
довіреність від 08.01.2008р.;

від відповідача: Підберезний О.А.-
представник Дніпропетровської
міської ради, довіреність від 31.12.2009р.
№4/11-498;

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство
"Еколенд"(далі-позивач) звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до
Дніпропетровської міської ради (далі
-відповідач), в якому з урахуванням
позовних вимог просить визнати право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться у м. Дніпропетровську по
пров. Урицького, 2-а, яке в цілому
складається з: нежитлової будівлі
літ.А-1 загальною площею 385,6 кв.м., у тому
числі цокольний поверх п/д А-1, мезонін
н/д А-1 та прибудова літ.а-1; ґанку літ.а;
огорожі №№1-4; воріт №5; мостіння І - без
додаткових актів вводу в експлуатацію
та сертифікатів відповідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
фактично не визнає за позивачем його
право власності на нерухоме майно по
пров. Урицького, 2а у м.
Дніпропетровську з огляду на те, що
договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 27.11.2003 р. за яким позивач
придбав загадане вище нерухоме майно,
відповідно до норм чинного
законодавства України не посвідчений
нотаріально та не зареєстрований в
бюро технічної інвентаризації.

16.06.2010 року позивач надав до суду заяву
про уточнення позовних вимог, з
урахуванням отриманих даних поточної
інвентаризації спірного нерухомого
майна.

Відповідач надав господарському суду
відзив на позов, в якому зазначив, що
просить суд прийняти рішення згідно з
чинним законодавством відповідно до
матеріалів справи при умові
відповідності самочинно збудованих
об'єктів будівельно-технічним нормам.

В судовому засіданні за згодою
представників сторін оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення, згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази,
господарський суд, -

В С Т
А Н О В И В:

27.11.2003 р. між Закритим акціонерним
товариством "Еколенд"та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Сервіс"в
простій письмовій формі було укладено
договір купівлі-продажу нерухомого
майна, розташованого у м.
Дніпропетровську по пров. Урицького, 2а,
яке складалося з нежитлової будівлі та
споруд.

Того ж дня, на виконання умов
вищезгаданого договору, за актом
прийому-передачі до договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
27.11.2003 р., позивач отримав у власність
нерухоме майно по пров. Урицького, 2а.

В квітні 2010 року позивачу стало відомо,
що Дніпропетровська міська рада
(відповідач) без згоди із Закритим
акціонерним товариством
"Еколенд"(позивач), має на меті
користуватися та розпоряджатися
належним позивачем майном, у зв'язку із
чим позивач звернувся до відповідача з
листом-повідомленням №7/05-10 від 06.05.2010 р.
(а.с. 10). У своєму листі позивач
повідомив відповідача про те, що
нерухоме майно розташоване по пров.
Урицького, 2а у м. Дніпропетровську
належить позивачу на праві власності
та у разі, якщо відповідач бажає
користуватися цією будівлею йому
необхідно узгодити свої наміри та дії з
позивачем.

Однак, своїм листом №7/21-522 від 18.05.2010 р.
(а.с. 11) відповідач повідомив позивача
про відсутність у останнього правових
підстав вимагати від
Дніпропетровської міської ради
узгодження із товариством будь-яких
дій стосовно нерухомого майна по пров.
Урицького, 2а, оскільки договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
27.11.2003 р. за яким позивач придбав
нерухоме майно, не підтверджує його
право власності на нежитлову будівлю
за вказаною вище адресою.

Зазначене вище свідчить, що відповідач
фактично не визнає за позивачем право
власності на належне йому нерухоме
майно.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та
Перехідних положень Цивільного
кодексу України з січня 2001 року набрав
чинності Цивільний кодекс України,
який застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

На час укладання між ЗАТ „Еколенд" та
ТОВ „Сервіс" угоди купівлі-продажу
нерухомого майна, розташованого у м.
Дніпропетровську по пров. Урицького, 2-а
діяв Цивільний кодекс Української РСР
(в редакції 1963 року).

Приписами статті 128 Цивільного кодексу
УРСР передбачено, що право власності
(право оперативного управління) у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.
Передачею визнається вручення речей.

Згідно ст. 224 Цивільного кодексу УРСР,
за договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Так, у відповідності до зазначених вище
приписів Цивільного кодексу УРСР,
чинних на час укладання угоди, позивач
отримав у власність за актом
прийому-передачі нерухоме майно,
розташоване у м. Дніпропетровську по
пров. Урицького, 2-а, сплативши продавцю
визначену угодою грошову суму.

У зв'язку із повним виконанням
сторонами за договором своїх
обов'язків правовідносини сторін за
вказаним вище договором
купівлі-продажу були припинені.

На сьогодні, юридичну особу ТОВ
"Сервіс", попереднього власника
нерухомого майна ліквідовано, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців №5983587
станом на 20.05.2010 р. (а.с. 13-14).

Частиною 1 ст.5 Цивільного кодексу
України передбачено, що акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень"та інших
законодавчих актів"визначено, що права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав (ч.4 ст.3 Закону).

На дату виникнення у позивача права
власності на спірне нерухоме майно,
законодавство України не передбачало
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
нерухомого майна та державної
реєстрації права власності на нього.

Право власності -це врегульовані
законом суспільні відносини, щодо
володіння, користування і
розпорядження майном. Власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном (ст.316-319
Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права
(ст.16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначному законом та є
непорушним (ст.41 Конституції України).

У відповідності до цивільного
законодавства України однією з умов
виникнення прав та обов'язків
учасників цивільних правовідносин є
рішення суду. Право власності в України
повинно спиратися на певний титул
(правовстановлюючий документ), для того
щоб бути доведеним перед іншими
особами.

На виконання ухвали господарського
суду Дніпропетровської області від
10.06.2010 р. фахівцями комунального
підприємства "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації"Дніпропетровської
обласної ради було проведено поточну
інвентаризацію нерухомого майна
розташованого у м. Дніпропетровську
по пров. Урицького, 2а, та визначено
його технічну характеристику, за
даними якої придбане позивачем у 2003
році нерухоме майно станом на червень
2010 р. має наступну характеристику:
нежитлова будівля літ.А-1 загальною
площею 385,6 кв.м., у тому числі цокольний
поверх п/д А-1, мезонін н/д А-1 та
прибудова літ.а-1; ґанок літ.а; огорожі
№№1-4; ворота №5; мостіння І.

Під час проведення поточної
інвентаризації вказаного вище
нерухомого майна по пров. Урицького, 2 а
фахівцями комунального підприємства
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної
інвентаризації"Дніпропетровської
обласної ради було виявлено та
зазначено про здійснення позивачем
самовільного перепланування
внутрішніх приміщень нежитлової
будівлі літ. А-1 та самовільне
будівництво прибудови літ. а-1,
загальною площею 8,7 кв.м. (1998 рік).

Тобто, з наданих комунальним
підприємством "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації"Дніпропетровської
обласної ради доказів у вигляді даних
поточної інвентаризації нерухомого
майна, вбачається, що придбане
позивачем у 2003 році нерухоме майно
підлягає узаконенню та введенню в
експлуатацію, відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Так, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
здійснюється на підставі сертифіката
відповідності, що видається
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.

Сертифікат відповідності -документ, що
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

Порядок одержання вказаного вище
сертифіката відповідності визначений
у Постанові Кабінету Міністрів України
№923 від 08.10.2008р. "Про Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів"в редакції Постанови Кабінету
Міністрів Україні №534 від 20.05.2009р. із
змінами, внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України №1424 від 29.12.2009р.
(надалі -Порядок).

15.06.2010 року на замовлення позивача
фахівцями ТОВ "ХЕОПС"(ліцензія серія АВ
№118333 від 16.06.2006 р. дійсна до 16.06.2011 р.)
було проведено обстеження нерухомого
майна у м. Дніпропетровську по пров.
Урицького, 2а, та встановлено, що
конструкції нежитлової будівлі літ.А-1
та прибудови до неї літ.а-1 знаходиться
у задовільному стані, та в повному
обсязі відповідають вимогам Д.Б.Н.,
переобладнання виконані у
відповідності до стандартів
проектування та будівництва, їх
подальша експлуатація є можливою та
безпечною.

Згідно ч.2 ст.8 Цивільного кодексу
України відповідно до загальних засад
цивільного законодавства (аналогія
права) прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта
(новозбудованого, реконструйованого
тощо) полягає у визначенні його
відповідності державним будівельним
та іншим нормам, та у підтвердженні
його подальшої безпечної експлуатації.

Відповідність об'єкту нерухомого
майна, розташованого у м.
Дніпропетровську по пров. Урицького, 2 а
усім нормам, та підтвердження його
подальшої безпечної експлуатації,
встановлена технічним висновком за
результатами обстеження,
виготовленими фахівцями ТОВ "ХЕОПС".

Враховуюче той факт, що позивач придбав
за відплатним договором
купівлі-продажу нерухомого майна від
27.11.2003 р. усе нерухоме майно,
розташоване у м. Дніпропетровську по
пров. Урицького, 2а, до складу якого
входить також майно, зазначене у
технічному паспорті, як самовільно
побудоване та переобладнане, та у
повному обсязі розрахувався за нього, а
переобладнання та будівництво його
було здійснено до 2003 року попередніми
власниками, позивач позбавлений
можливості у встановленому законом
порядку відповідно до Порядку ввести
придбані ним об'єкти в експлуатацію,
оскільки в нього відсутня будь-яка
проектна документація та дозволи на
переобладнання та будівництво цих
об'єктів.

З урахування зазначеного вище, позивач
просить визнати за ним право власності
в цілому на нерухоме майно, розташоване
у м. Дніпропетровську по пров.
Урицького, 2а, яке в цілому складається
з: нежитлової будівлі літ.А-1 загальною
площею 385,6 кв.м., у тому числі цокольним
поверхом п/д А-1, мезоніном н/д А-1 та
прибудови літ.а-1; ґанку літ.а; огорожі
№№1-4; воріт №5; мостіння І - без
додаткових актів вводу в експлуатацію
та сертифікатів відповідності.

Господарський суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 128, 224 Цивільного
кодексу УРСР, чинного на час укладання
угоди, позивач отримав у власність за
актом прийому-передачі нерухоме майно,
розташоване у м. Дніпропетровську по
пров. Урицького, 2а, сплативши продавцю
визначену угодою грошову суму.

15.06.2010 року на замовлення позивача
фахівцями ТОВ "ХЕОПС"(ліцензія серія АВ
№118333 від 16.06.2006р. дійсна до 16.06.2011р.) було
проведено обстеження нерухомого майна
у м. Дніпропетровську по пров.
Урицького, 2а та встановлено, що
конструкції нежитлової будівлі літ.А-1
та прибудови до неї літ.а-1 знаходиться
у задовільному стані, та в повному
обсязі відповідають вимогам Д.Б.Н.,
переобладнання виконані у
відповідності до стандартів
проектування та будівництва, їх
подальша експлуатація є можливою та
безпечною

Згідно ч.2 ст.8 Цивільного кодексу
України відповідно до загальних засад
цивільного законодавства (аналогія
права) прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта
(новозбудованого, реконструйованого
тощо) полягає у визначенні його
відповідності державним будівельним
та іншим нормам, та у підтвердженні
його подальшої безпечної експлуатації.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

У відповідності до цивільного
законодавства України однією з умов
виникнення прав та обов'язків
учасників цивільних правовідносин є
рішення суду. Право власності в України
повинно спиратися на певний титул
(правовстановлюючий документ), для того
щоб бути доведеним перед іншими
особами.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про можливість задоволення
позовних вимог.

В порядку передбаченому ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, з огляду на той факт, що спір
виник не з вини відповідача, а випливав
з дій позивача, суд покладає судові
витрати на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 128, 224 Цивільного кодексу
УССР, ст. ст. 16, 328, 392 Цивільного кодексу
України, ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх
припинень"господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності закритого
акціонерного товариства "Еколенд"(51021,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, б. 24, ; р/р 7600 в АКІБ
"УкрСиббанк", МФО 351005) на нерухоме майно
розташоване у м. Дніпропетровську по
пров. Урицького, 2 а, яке складається з:
нежитлової будівлі літ.А-1, загальною
площею 385,6 кв.м., у тому числі цокольний
поверх п/д А-1, мезонін н/д А-1, та
прибудови літ.а-1; ґанок літ.а; огорожа
№№1-4; ворота №5; мостіння І, без
додаткових актів вводу в експлуатацію
та сертифікатів відповідності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Ю.Ю. Первушин

Рішення підписано 18.06.2010 р.