ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "22" січня 2010 р. по справі № 04/175-38

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт-Альфа"

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення 133 919,40 грн.

Суддя: Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №457 від 28.12.2009р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 22.01.2010р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу на підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт-Альфа" звернулося з позовом до Підприємця ОСОБА_1 про стягнення 133 919,40грн., в т.ч. 107 068,24грн. заборгованості за отриманий товар по видатковим накладним за період з 27.07.2009р. по 08.09.2009р. згідно договору поставки товарів №14/07/091ВО від 14.07.2009р., 3 996,16грн. пені за період з 14.08.2009р. по 10.11.2009р. згідно п.5.2 договору, 21 413,65грн. штрафу згідно п.5.3 договору, 584,80грн. 3% річних за період з 14.08.2009р. по 10.11.2009р. та 856,55грн. інфляційних нарахувань за вересень 2009р. згідно ст.625 ЦК України.

В судовому засіданні 11.01.2010р. позивач звертається до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог у звязку з частковою оплатою відповідачем основного боргу на суму 10 000грн. та просить стягнути з відповідача 97 068,24грн. основного боргу, 3 996,16грн. пені, 21 413,65грн. штрафу, 584,80грн. 3% річних та 856,55грн. інфляційних нарахувань. В підтвердження долучає до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2009р. та банківську виписку від 12.11.2009р. про сплату заборгованості в сумі 10 000грн.

Розгляд спору відкладався згідно зі ст.77 ГПК України за клопотанням відповідача у звязку з його неявкою в судове засідання.

Відповідач у відзиві від 22.01.2010р. заборгованість в сумі 97 068,24грн. визнає. Щодо стягнення штрафних санкцій зазначає, що вони для відповідача є надмірними. Просить розстрочити стягнення основного боргу в сумі 97 068,24грн. рівними частинами протягом трьох місяців.

Позивач проти розстрочення виконання рішення заперечує.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

встановив:

14.07.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферозіт-Альфа" (постачальник) та Підприємцем ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки товарів №14/07/091ВО, згідно з яким постачальник зобовязувався постачати і передавати у власність покупця будівельні матеріали, а покупець зобовязувався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

На виконання умов договору відповідачу було поставлено товар по видатковим накладним за період з 27.07.2009р. по 08.09.2009р. на суму 189 309,49грн. (а.с. 9-17).

Отримання товару відповідачем стверджується відмітками про отримання на вказаних вище накладних, скріплених печаткою відповідача та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.265 ГК України, згідно якої одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Умовами договору (п.4.1) передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 14 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою покупця.

Відповідач оплату товару здійснив частково, що спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

Заборгованість за отриманий товар на день розгляду спору становить 97 068,24грн., стверджується договором поставки товарів №14/07/091ВО від 14.07.2009р., видатковими накладними за період з 27.07.2009р. по 08.09.2009р. (а.с. 9-17), актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2009р. (а.с. 34), визнається відповідачем у відзиві від 22.01.2010р. та підлягає до стягнення з Підприємця ОСОБА_1 в силу ст. ст. 193, 265 ГК України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктами 5.2, 5.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків передбачених даним договором винна сторона сплачує іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки. У випадку прострочення оплати вартості поставленого товару більше ніж на 20 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від суми неоплаченого товару.

Вимоги позивача щодо стягнення 3 996,16грн. пені за період з 14.08.2009р. по 10.11.2009р. згідно п.5.2 договору та 21 413,65грн. штрафу згідно п.5.3 договору підставні згідно ст.ст.230-232 ГК України, п.п. 5.2-5.3 договору.

Проте, зважаючи на ступінь виконання зобовязань за договором (49%), надмірно великий розмір штрафних санкцій та незначний термін прострочення платежу, суд, керуючись ст. 233 ГК, ч. 3 ст 83 ГПК, вважає за можливе зменшити розмір пені і штрафу та стягнути з відповідача 12 705грн. пені та штрафу.

В силу ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати.

Дана стаття ЦК України передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов'язання і проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних, передбачені статтею, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 584,80грн. 3% річних за період з 14.08.2009р. по 10.11.2009р. та 856,55грн. інфляційних втрат за вересень 2009р. згідно ст.625 ЦК України.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті державного мита в сумі 1 339,19грн. та 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, ст.ст.174, 193, 230-232, 265 ГК України, ст.625 ЦК України, ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк, вул.Гулака-Артемовського, 17/35, код НОМЕР_1

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт-Альфа", с.Солонка Пустомитівського району Львівської області, вул.Людкевича, 40,

97 068,24грн. боргу, 12 705грн. пені і штрафу, 584,80грн. 3% річних, 856,55грн. інфляційних втрат, 1 339,14грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. У стягненні 12 704,81грн. пені і штрафу відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Філатова С. Т.