ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"02" вересня 2010 р.Справа № 02-2/18- УХВАЛА
В розумінні ст. 1 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).
Відповідно ст. 61 Закону № 606-XIV реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.
Акт про проведення прилюдних торгів затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби і є підставою для видачі відповідним органом свідоцтва про право власності (ч. 3 ст. 66 Закону України № 606-XIV).
Виходячи з того, що виконавче провадження є завершальну стадію судового провадження, і проведення прилюдних торгів здійснюється в рамках виконавчого провадження, предметом оскарження можуть бути дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, які здійснюють звернення стягнення на майно.
У той же час, чинним процесуальним законодавством встановлений окремий порядок оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби, що передбачений ст. 1212 ГПК України, і полягає у поданні відповідної скарги в рамках господарської справи, на виконання рішення у якій відкрито виконавче провадження.
Частиною четвертою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити до суду здійснену державним виконавцем оцінку арештованого майна.
Відповідна скарга має розглядатися господарським судом на підставі та в порядку, передбаченому статтею 1212 ГПК.
Згідно зі статтею 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.
Господарським судам підвідомчі на загальних підставах господарські справи зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними угод (правочинів, договорів), укладених шляхом проведення у порядку здійснення виконавчого провадження прилюдних торгів, а так само актів про проведення відповідних торгів. Розгляд відповідних справ здійснюється господарськими судами за правилами ГПК України (Лист, Вищий господарський суд, від 12.03.2009 р., № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України").
Разом з тим, господарським судам підвідомчі на загальних підставах зазначені спори, - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК України, і вирішуються такі спори за правилами названого Кодексу (Лист, Вищий господарський суд, від 14.08.2007, № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року").
Таким чином, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 ГПК України.
Прилюдні торги за своєю юридичною природою це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну. Таким чином, під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої є покупець учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, і продавець відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить ці прилюдні торги за договором із державною виконавчою службою.
Відповідно до долучених до позовної заяви доказів, а саме протоколу №21/132/10/і-1 переможцем прилюдних торгів є ОСОБА_1 без визначення його статусу як фізичної особи підприємця.
Як встановлено п. 1 ст. 62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету міністрів України "Про державне мито" № 7/93 від 23.01.1993р. сплачене державне мито підлягає поверненню у випадку повернення заяви (скарги) або відмови в її прийнятті, а також відмови державних нотаріальних контор або виконавчих комітетів міських, селищних і сільських Рад народних депутатів у вчиненні нотаріальних дій. Пунктом 13 Порядку оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258) встановлено, що повернення коштів внесених для оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення судових процесів здійснюється у порядку, передбаченому для повернення державного мита (судового збору).
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 62 п. 1, 86 ГПК України, суддя
Суддя Н.В. Охотницька