ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" вересня 2010 р. Справа № 5/20-92
за позовом Ратнівської селищної ради

до відповідачів: 1) підприємця ОСОБА_1;

2) Ратнівського виробничого управління житлово-комунального господарства

про визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Слупко В.Л.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довір. від 02.02.10р.

від відповідача 1: ОСОБА_1

від відповідача 2: не зявився

В судовому засіданні 22.06.10р. за клопотанням представників сторін оголошувалась перерва до 16.09.10р. для врегулювання спору в добровільному порядку. 16.09.10р. в судовому засіданні представники сторін заявили, що під час перерви між сторонами не досягнуто згоди, в звязку з чим просять спір вирішити по суті. Підприємець ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовилась від заявленого 11.05.10р. клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення повязаних з нею інших трьох справ №1/95-93 (02/173-93), №06/29-77, №06/35-12 .

Суть спору: Позивач просить визнати недійсним на майбутнє укладений 10.05.2003р. між Ратнівським управлінням житлово-комунального господарства та підприємцем ОСОБА_3 договір оренди частини приміщення готелю «Припять» площею 34,5 кв. м, що розташоване в смт. Ратне по вулиці Центральній, 15 та усунути перешкоди у здійсненні права користування Ратнівською селищною радою зазначеною частиною приміщення, посилаючись на те, що Ратнівське ВУЖКГ не мало законних підстав на укладення договору оренди комунального майна, оскільки будь-якого рішення про передачу в оренду підприємцю ОСОБА_1 приміщення ні селищна рада, ні виконком селищної ради не приймали.

Як на правові підстави заявлення позову позивач посилається на норми статей 203, 207, 215, 216, 327 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004р.

Підприємець ОСОБА_4 проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно Статуту Ратнівського ВУЖКГ затвердженого рішенням виконкому Ратнівської селищної ради №2 від 21.09.1999р. та зареєстрованого Ратнівською районною радою 28.10.1999р. в редакції, яка діяла на момент укладення оспорюваного позивачем договору оренди, Ратнівське ВУЖКГ мало право здавати в оренду приміщення, які знаходяться у нього на балансі на праві повного господарського відання. Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що 23.05.2003р. Ратнівське ВУЖКГ листом №109 надало згоду на реконструкцію частини приміщення готелю «Припять» під магазин за власні кошти, 16.09.2003р. видано дозвіл на виконання будівельних робіт, рішенням виконавчого комітету Ратнівської селищної ради від 21.10.2003р. створено державну технічну комісію по введенню в експлуатацію промислового магазину підприємця ОСОБА_4 в смт. Ратне по вул. Центральній, 15, а 12.11.2003р. згідно акта державної технічної комісії магазин прийнятий в експлуатацію . Зазначені дії також підтверджують згоду селищної ради, так і виконкому ради про передачу приміщення в оренду під магазин.

Ратнівське ВУЖКГ у відзиві на позов підтримало позовні вимоги Ратнівської селищної ради з тих же підстав, що зазначені в позові.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив наступне:

Оспорюваний позивачем як недійсний договір оренди частини приміщення першого поверху готелю «Припять» площею 34,5 кв. м., під магазин був укладений між Ратнівським ВУЖКГ та підприємцем ОСОБА_4 10.05.2003р., тобто до введення в дію Цивільного кодексу України 2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р.

Відповідно до ч.9 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003р. до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Із зазначеного вбачається, що правила цього кодексу застосовуюься лише при зміні та розірванні договорів, які були укладені до 01.01.2004р. та не застосовуються до порядку укладення договорів , які були укладені до 01.01.2004р., оскільки кодекс не має зворотної сили, а тому посилання позивача на норми ЦК України 2003 року як на правові підстави визнання недійсним договору оренди від 10.05.03р. є помилковими.

Статут Ратнівського ВУЖКГ в редакції, яка діяла на момент укладення оспорюваного договору (на 10.03.03р.), затверджений рішенням виконкому Ратнівської селищної ради №2 від 21.09.1999р. та зареєстровано рішенням Ратнівської районної ради від 28.10.99р. №63. Оригінал статуту було оглянуто в судовому засіданні за участю представників сторін.

Згідно редакції вказаного статуту Ратнівське ВУЖКГ діє на підставі та у відповідності із Законом України «Про підприємства в Україні» та особливостями передбаченими цим статутом. Підприємство є державним комунальним підприємством. Власником підприємства є Ратнівська селищна рада. Майно підприємства належить Ратнівському ВУЖКГ на праві повного господарського відання. Підприємство є юридичною особою. Підприємство має право здійснювати повне господарське відання, володіє, користується та розпоряджається майном на свій роздум, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать статуту. Підприємство має право передавати іншим підприємствам, організаціям та установам майно, обмінювати, здавати в оренду, надавати безоплатно в тимчасове користування.

Приймаючи рішення №63 від 28.10.1999р. про реєстрацію статуту Ратнівського ВУЖКГ у вказаній редакції власник майна цього підприємства - Ратнівська селищн рада надала право Ратнівському ВУЖКГ здавати в оренду майно, яке йому передано на праві повного господарського відання і знаходиться в нього на балансі.

Як вбачається із оспорюваного Ратнівською селищною радою договору оренди від 10.05.03р. Ратнівське ВУЖКГ в договорі зазначило, що його повноваження на укладення договору передбачені статутом.

Відповідно до ст. 25 ЦК УРСР (від 18.07.1963р. діючого на момент укладення договору) юридична особа діє на підставі статуту (положення).

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про підприємства в Україні», який був чинний на момент укладення договору, було передбачено, що підприємство здійснює будь-які види господарської діяльності, якщо вони не заборонені законодавством України і відповідають цілям, передбаченим статутом підприємства.

Статтею 10 вказаного Закону регламентовано наступне:

1. Майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

2. Майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності, повного господарського відання або оперативного управління.

3. Майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством (крім казенного), належить йому на праві повного господарського відання.

Здійснюючи право повного господарського відання, державне підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та статуту підприємства.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства та статуту ВУЖКГ суд приходить до висновку, що Ратнівське ВУЖКГ мало всі законні права на укладення 10.05.03р. договору оренди частини приміщення готелю «Припять» з підприємцем ОСОБА_1, а тому позовні вимоги Ратнівської селищної ради задоволенню не підлягають як безпідставні.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Суддя В.Л.Слупко

Дата виготовлення повного тексту рішення 21.09.10р.

Суддя Слупко В. Л.