ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "30" листопада 2010 р. по справі № 04/152-38

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом підприємця ОСОБА_1

до Державного підприємства "Волиньвугілля"

про стягнення 27 283,28 грн.

Суддя: Філатова С.Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №6 від 31.12.2009р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу суддів. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу на підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

СУТЬ СПОРУ:

Підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 28 829,30грн., в т.ч. 18 938грн. заборгованості за лісоматеріали, отримані по накладним за період з грудня 2007р. по січень 2008р. згідно договору купівлі-продажу №285 від 10.10.2007р., 1 886,22грн. пені за період з 01.02.2008р. по 25.10.2010р. згідно п.6.6 договору, 6 448,20грн. інфляційних втрат та 1 556,88грн. 3% річних за період 01.02.2008р. по 25.10.2010р. згідно ст.625 ЦК України.

В судовому засіданні 30.11.2010р. позивач звернувся до суду з клопотанням про уточнення позовних вимог та просить стягнути з відповідача 18 938грн. основного боргу, 340,20грн. пені за період з 01.02.2008р. по 01.08.2008р. згідно п.6.6 договору, 6 448,20грн. інфляційних втрат та 1 556,88грн. 3% річних за період 01.02.2008р. по 25.10.2010р. згідно ст.625 ЦК України. Зменшення розміру позовних вимог пояснює застосуванням терміну нарахування пені, передбаченого п.6 ст.232 ГК України.

Відповідач у відзиві від 30.11.2010р. позовні вимоги визнає в сумі 27 283,28грн.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши долучені до справи докази, господарський суд, -

встановив:

10.10.2007р. між підприємцем ОСОБА_3 та Державним підприємством "Волиньвугілля" укладено договір купівлі-продажу №285, згідно з яким позивач (продавець) зобовязувався передати належний йому товар у власність відповідача (покупця), а відповідач (покупець) - прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

На виконання умов договору відповідачу було відпущено лісоматеріали по накладним №28 від 26.12.2007р., №41 від 11.01.2008р., №42 від 18.01.2008р. на загальну суму 20 496грн.

Одержання товару стверджується відмітками про отримання на вказаних вище накладних та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та в результаті дій субєктів, з якими закон повязує настання правових наслідків. Внаслідок укладення договору та дій позивача по відпуску продукції між сторонами виникло зобовязання, врегульоване ст.655 ЦК ГК України, згідно якої одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що оплата проводиться 100% по факту поставки.

Відповідач оплату здійснив частково, що спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

Заборгованість за отримані лісоматеріали на день розгляду спору становить 18 938грн., стверджується договором купівлі-продажу №285 від 10.10.2007р., накладними №28 від 26.12.2007р., №41 від 11.01.2008р., №42 від 18.01.2008р., двостороннім актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.04.2010р., визнається відповідачем у відзиві від 30.11.2010р. та підлягає до стягнення з Державного підприємства "Волиньвугілля" в силу ст.655 ЦК України, ст.193 ГК України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Пунктом 6.6 договору встановлено, що за необгрунтовану відмову від розрахунку за товар покупець виплачує пеню у розмірі 0,01% від суми відмови (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення) за кожен день прострочення.

Учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) в розмірі, визначеному законом або передбаченому договором (ст.ст.230-232 ГК України).

Згідно п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 01.02.2008р. по 01.08.2008р. в сумі 340,20грн. (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.11.2010р.) підставні згідно ст.ст.230-232 ГК України, п.6.6 договору.

В силу ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 6 448,20грн. інфляційних втрат та 1 556,88грн. 3% річних за період 01.02.2008р. по 25.10.2010р. згідно ст.625 ЦК України.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті державного мита в сумі 272,83грн. та 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 625, 655 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-232 ГК України, ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля", м.Нововолинськ, вул.Луцька, 1,

на користь підприємця ОСОБА_1, м.Нововолинськ, вул.Винниченка, 10/83, код НОМЕР_1

18 938грн. боргу, 340,20грн. пені, 6 448,20грн. інфляційних втрат, 1 556,88грн. річних, 272,83грн. витрат по сплаті державного мита, 236грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Філатова С. Т.