ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" квітня 2010 р.Справа № 02-2/8-144

Суддя Гирила І.М., розглянувши заяву Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про порушення справи про банкрутство, в порядку ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вважає подані матеріали недостатніми для порушення провадження у справі про банкрутство, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Преамбулою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

При цьому наслідки порушення провадження у справі про банкрутство впливають на права та обовязки усіх кредиторів боржника. Підставою для такого порядку є стан неплатоспроможності боржника, який встановлюється судом за наявності передбачених Законом ознак.

Зокрема, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»передбачено, що справа про банкрутство в порядку Закону може бути порушена лише відносно суб'єкта підприємницької діяльності, у тому числі відносно фізичної особи, що має такий статус та зареєстрована в установленому законом порядку.

Статтею 209 Господарського кодексу України визначено, що у разі нездатності суб'єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов'язання перед іншими особами, територіальною громадою або державою інакше як через відновлення його платоспроможності цей суб'єкт (боржник) відповідно до частини 4 статті 205 цього Кодексу визнається неспроможним.

Нездатність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів інакше як через застосування визначеної судом ліквідаційної процедури вважається банкрутством.

Суб'єктом банкрутства може бути лише суб'єкт підприємницької діяльності.

Норми статті 53 Цивільного кодексу України визначають, що фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. І такий порядок передбачений, зокрема, статтями 47, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частин 2, 3 ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами. До заяви громадянина-підприємця про порушення справи про банкрутство може бути доданий план погашення його боргів, копії якого направляються кредиторам та іншим учасникам провадження у справі про банкрутство.

Відтак, законодавець чітко визначив сферу застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», обмеживши її суб'єктами підприємницької діяльності (юридичними особами та фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність), а також передбачив, що необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку зазначеної ст. ст. 47-49 Закону є наявність у боржника заборгованості перед кредиторами, яка ґрунтується на веденні ним підприємницької діяльності.

Фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які мають заборгованість, що не ґрунтується на веденні підприємницької діяльності не підпадають під сферу регулювання зазначеного Закону та не можуть бути субєктами банкрутства відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом."

У заяві про порушення провадження у справі про банкрутство СПД - ФО Мигаль ОСОБА_2, мешканець с. Личківці Гусятинського району Тернопільської області вказує на наявність, станом на 01.03.2010р., заборгованості перед ВАТ КБ "Надра" ОСОБА_3, згідно з договором "Кредитування комерційного атотранспорту" № 27/2008-МКГ від 10.09.08р., в сумі 216 618,24грн. (в т.ч. 21 510,56грн. борг по відсотках), та неможливість її погашення у звязку із недостатністю майна (заставного), вартість якого орієнтовно зазначає від 12 000 до 20 000 дол. США.

На підтвердження наявності зобовязань перед Банком, заявник надає договір "Кредитування комерційного автотранспорту" № 27/2008-МКГ від 10.09.08р. та Додаткову угоду №1 від 08.04.2009 року до Кредитного договору/ Договору кредитування комерційного автотранспорту№27/2008-МКГ від 10.09.08р., укладені між ВАТ КБ "Надра" в особі філії ВАТ КБ "Надра" ТРУ та громадянином України ОСОБА_1.

З тексту даного кредитного договору вбачається, що ВАТ КБ "Надра" в особі філії ВАТ КБ "Надра" ТРУ кредит в сумі 217 580 грн., на строк до 10.09.2013р., надано громадянину ОСОБА_1 на придбання автотранспортного засобу.

Окрім того, як вбачається з п.п.3.1.1 п. 3.1 Додаткової угоди №1 до кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, Позичальник передав в заставу Предмет застави, який належить Заставодавцю громадянину України ОСОБА_1 на праві приватної власності. Поручителем виступає громадянка України ОСОБА_4.

З огляду на наведене, суд вважає, що кредитний договір та зобовязання боржника (заявника) перед Банком повязані з ОСОБА_1, мешканцем с. Личківці Гусятинського району Тернопільської області, як громадянином України, а не як громадянином - підприємцем.

Окрім того, відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», боржник субєкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобовязання перед кредиторами, у тому числі зобовязання щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обовязкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим законом.

При цьому безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які заявник зобовязаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство.

За приписами частини 8 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Доказом неплатоспроможності боржника погасити вимоги кредиторів являються заходи примусового стягнення з боржника через органи державної виконавчої служби або інші органи, яким надано право на примусове стягнення коштів.

Без наявності вказаних правових підстав не може бути порушено провадження у справі про банкрутство як юридичної особи та і підприємця фізичної особи.

Положення статей 47, 48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не виключають загальних приписів статей 6, 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»про необхідність доведення особою, яка ініціює справу про банкрутство (боржником чи кредитором) безспірних грошових вимог, розміром не менше 300 мінімальних заробітних плат та незадоволення їх протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, на відміну від положень статті 52 даного Закону, яка прямо передбачає можливість порушення справи про банкрутство незалежно від строку та розміру безспірних грошових вимог до боржника.

Як вбачається із умов договору "Кредитування комерційного атотранспорту" № 27/2008-МКГ від 10.09.08р. та додатку № 1 від 10.09.2008р. до даного Договору, ВАТ КБ "Надра" в особі філії ВАТ КБ "Надра" ТРУ (надалі Банк) надало Позичальнику - громадянину України ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти в сумі 217 580 грн., з терміном погашення до 10.09.2013р.

Долучені заявником до заяви про порушення справи про банкрутство документи свідчать про те, що, з метою погашення заборгованості, станом на 16.03.2010р., Банком до Гусятинського районного суду Тернопільської області подана позовна заява № 2/1-1643 від 30.03.2010р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, мешканців с. Личківці Гусятинського району Тернопільської області на користь ВАТ КБ Надра" в особі Філії ВАТ КБ Надра" Тернопільське РУ заборгованості в сумі 242 397,40 грн., в т.ч. 1021,16 грн. пені та 21 758 штрафу, згідно якої ухвалою суду від 13.04.2010р. відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 27.04.2010р.

Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати " від 20.10.2009р. встановлено розмір мінімальної заробітної плати, який з 1 квітня 2010 року становить 884 гривні на місяць.

На час подання заяви до суду (тобто станом на 27.04.2009 р.) необхідний розмір безспірних вимог, який є підставою для порушення справи про банкрутство становить 265 200 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до абз.7 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до складу грошових зобовязань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду.

На момент звернення до суду заявника ОСОБА_1, докази наявності у боржника безспірних грошових вимог перед кредитором, необхідні для порушення справи про банкрутство та визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відсутні.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»суддя не пізніше пяти днів з дня надходження повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду, про що виносить ухвалу, якщо: заявник не дотримався строку , зазначеного у абз. 3 ст. 1 даного Закону, а також з інших підстав, передбачених ст. 63 ГПК України, з урахуванням вимог цього Закону.

Відтак, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що правові підстави для порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку статтей 47,48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за заявою Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, відсутні.

За таких обставин, заява про порушення справи про банкрутство та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та п. 3 ст. 63 ГПК України.

(Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в Постанові №07/307 від 20.11.2007 року у справі №6/33 та Вищий господарський суд України в Постанові № 02-2/17-218 від 04.11.2009р.).

Враховуючи наведене, керуючись Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.ст. 4-1, 33, 43, 61, п. 3 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву без номеру від 27.04.2010р. про порушення справи про банкрутство, в порядку ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та додані до неї матеріали (всього на 26-ти аркушах) Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, мешканцю с. Личківці Гусятинського району Тернопільської області, без розгляду.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя І.М. Гирила