ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.10.10 Справа № 14/121-10.

За позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, с. Юнаківка Сумського району Сумської області

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Суми

про визнання права власності

Суддя Миропольський С.О.

Секретар с/з ОСОБА_3

представники:

від позивача ОСОБА_4 (по довіреності від 22.09.2010 р. б/н)

від відповідача ОСОБА_5 (по довіреності від 20.10.2010 р. № 1)

Суть спору: позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно: механічну майстерню 1963 р.в. інв. № 244 літ. «А-І» площею 1355,3 м.кв.; автогараж легкових автомобілів інв. № 3 літ «Б-І» площею 120,9 м.кв.; прибудований гараж-майстерню інв. № 241 літ. «Б1-І» площею 154,3 м.кв.; склад запчастин з прибудовою будівлі гаражів інв. № 21 літ. «В-І» площею 74,7 м.кв.; склад ПММ (літ. «В1-І» площею 57,1 м.кв.), будівля заправки 1985 р.в. інв. № 150 літ «Г-І» площею 12,3 м.кв., насосна (літ. «Д-І» площею 25,7 м.кв.), навіс (літ. «Е» площею 21,2 м.кв.), вбиральню (літ. «Ж» площею 0,8 м.кв.), огорожу (№1-5 загальною довжиною 261,57 м), а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, повязані з розглядом даної справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд встановив:

У відповідності до договору купівлі-продажу від 01.06.2009р. підприємець ОСОБА_1 придбав у підприємця ОСОБА_2 майновий комплекс.

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами у даній справі, його предметом є наступне майно: механічна майстерня 1963 р.в. інв. № 244, автогараж легкових автомобілів інв. № 3 та прибудований гараж інв. № 241, склад запчастин з прибудовою будівлі гаражів інв. № 21, будівля заправки 1985 р.в. інв. № 150, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Юнаківка, вул. Суджанська.

Факт передачі позивачеві спірного нерухомого майна підтверджується матеріалами справи, зокрема відповідним актом приймання передачі від 01.06.2009 р.

Відповідно до п. 7.1. договору купівлі-продажу сторони зобов'язались вжити всіх належних заходів щодо нотаріального посвідчення договору.

Проте, як вказує позивач в позовній заяві, відповідачем не виконана досягнута домовленість щодо нотаріального посвідчення вищезгаданого договору, в звязку з чим позивач був змушений звернутись за визнанням своїх прав до суду. Згідно рішення господарського суду Сумської області від 10.09.2009 р. по справі № 5/221-09 договір купівлі-продажу від 01.06.2009 р. визнаний дійсним, а за ФОП ОСОБА_1 визнано право власності на майно, яке було предметом цього договору.

Позивачем була проведена інвентаризація придбаного майна, комунальним підприємством «Сумське МБТІ» був виготовлений технічний паспорт. Проте, враховуючи індивідуальні особливості обєктів, які входять до складу майнового комплексу, його складові частини були визначені наступним чином: механічна майстерня 1963 р.в. інв. № 244 літ. «А-І» площею 1355,3 м.кв.; автогараж легкових автомобілів інв. № 3 літ «Б-І» площею 120,9 м.кв.; прибудований гараж-майстерню інв. № 241 літ. «Б1-І» площею 154,3 м.кв.; склад запчастин з прибудовою будівлі гаражів інв. № 21 літ. «В-І» площею 74,7 м.кв.; склад ПММ (літ. «В1-І» площею 57,1 м.кв.), будівля заправки 1985 р.в. інв. № 150 літ «Г-І» площею 12,3 м.кв., насосна (літ. «Д-І» площею 25,7 м.кв.), навіс (літ. «Е» площею 21,2 м.кв.), вбиральня (літ. «Ж» площею 0,8 м.кв.), огорожа (№1-5 загальною довжиною 261,57 м).

Як зазначає позивач, вказані обставини стали підставою неточностей у правовстановлюючому документі (судовому рішенні № 5/221-09 від 10.09.2009 р.), в звязку з чим виникла необхідність усунути зазначені невідповідності. Так, відповідно до листа від 03.08.2010 р. позивачем було запропоновано відповідачу зявитись до нотаріуса з метою остаточного оформлення права власності позивача на придбане згідно договору купівлі-продажу майно, з урахуванням даних, що містяться у технічному паспорті, виготовленому КП «Сумське МБТІ». Проте, відповідачем був надісланий лист-відповідь на пропозицію позивача, в якому він відмовляється від виконання будь-яких дій, що фактично позбавило позивача можливості на договірному рівні набути право власності на придбаний ним майновий комплекс.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 328 зазначеного Кодексу встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, який є додатком до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту від 07.02.2002р. № 7/5 та зареєстрованим в Мінюсті 18.02.2002р. за № 157/6445, з наступними змінами і доповненнями, встановлено, що правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, зокрема, є рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ч. 1, 2 ст. 319 вказаного Кодексу, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, відсутність у нього правовстановлюючого документу на придбане нерухоме майно та, як наслідок, відсутність реєстрації за ним права власності дане майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Разом з тим, у відповідності до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто з даної норми також вбачається право власника предявити позов про визнання його права власності у разі відсутності у нього документа, що підтверджує таке право.

Крім того, у відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Обєктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правопідтверджуючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені обставини і надані позивачем докази в обґрунтування своєї позиції по справі, суд вважає, що вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, повністю підтверджуються матеріалами справи, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 82 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (42317, Сумська обл., Сумський район, с. Юнаківка, вул. Радянська, 108; і/код НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно: механічну майстерню 1963 р.в. інв. № 244 літ. «А-І» площею 1355,3 м.кв.; автогараж легкових автомобілів інв. № 3 літ «Б-І» площею 120,9 м.кв.; прибудований гараж-майстерню інв. № 241 літ. «Б1-І» площею 154,3 м.кв.; склад запчастин з прибудовою будівлі гаражів інв. № 21 літ. «В-І» площею 74,7 м.кв.; склад ПММ (літ. «В1-І» площею 57,1 м.кв.), будівля заправки 1985 р.в. інв. № 150 літ «Г-І» площею 12,3 м.кв., насосна (літ. «Д-І» площею 25,7 м.кв.), навіс (літ. «Е» площею 21,2 м.кв.), вбиральню (літ. «Ж» площею 0,8 м.кв.), огорожу (№1-5 загальною довжиною 261,57 м), що розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Юнаківка, вул. Суджанська.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (40030, м. Суми, вул. Тургенєва, 31/1; і/код НОМЕР_2) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (42317, Сумська обл., Сумський район, с. Юнаківка, вул. Радянська, 108; і/код НОМЕР_1) 85 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ С.О.МИРОПОЛЬСЬКИЙ

Суддя Миропольський Сергій Олексійович