ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від "26" жовтня 2010 р. по справі № 04/83-40

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Нововолинське АТП -10708"

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 807,70грн.

Суддя: Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 21.06.2010р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 26.10.2010р.

В судовому засіданні взяв участь диспетчер ВАТ "Нововолинське АТП-10708" ОСОБА_4

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу на підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство "Нововолинське АТП-10708" звернулося з позовом до Підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19 542,39грн., в т.ч. 15 182,22грн. заборгованості по плану виторгу за період з 02.10.2008р. по 28.10.2009р. відповідно до договору від 01.01.2007р., 2 560,69грн. пені за період з 06.11.21008р. по 12.04.2010р. згідно п.4.1.1 договору, 1 294,50грн. інфляційних втрат за період з 06.11.2008р. по 12.04.2010р. згідно ст.625 ЦК України та 505,03грн. матеріальних збитків.

Позовні вимоги обгрунтовує посилкою на договір від 01.01.2007р. та шляхові листи за період з 07.10.2008р. по 29.10.2009р.

Розгляд спору неодноразово відкладався згідно ст.77 ГПК України у звязку з неявкою відповідача та неподачею відзиву на позов.

Підприємець ОСОБА_1 у запереченнях від 05.07.2010р. позов заперечує, мотивуючи тим, що йому було запропоновано працювати на підміні (заміняти інших водіїв на маршрутах у разі їх відсутності, хвороби тощо), хоча умовами укладеного договору це не передбачалося. Він був вимушений погодитись, так як на утриманні в нього перебуває дружина, та двоє малолітніх дітей. Договору між ВАТ "Нововолинське АТП -10708" та ним про надання послуг як підмінного водія не укладалося і не надавалося право на користування іншими автобусами.

Вказує, що за весь період роботи, до розірвання договору між ним та ВАТ "Нововолинським АТП -10708", йому не повідомляли про те, що у нього зявилась заборгованість перед підприємством. Він про це дізнався, коли вже працював в іншому місці.

Вважає, що дана заборгованість утворилася не з його вини, а з наступних підстав: ВАТ "Нововолинське АТП -10708" порушило умови п.2.4 договору, а саме: не складався акт виконаних робіт та взаємних розрахунків. При дотриманні даної умови договору, він, як виконавець, знав би про утворення заборгованості, якщо така насправді існувала. Згідно п.2.6. договору виконавець зобовязується виконувати план виторгу, який затверджується наказами замовника щомісячно. На неодноразові прохання виконавця пояснити, як складається даний план виторгу, відповіді отримано не було. Коли виконавець звернувся в прокуратуру міста Нововолинська, йому було надано копії наказів про затвердження планів виторгу, але ніяким чином не пояснювалось, хто і на підставі яких документів розраховує цей план виторгу, чи враховують при цьому, що заправка пальним автобуса проводиться за рахунок виконавця.

Позивач у відзиві від 06.09.2010р. на заперечення відповідача від 03.09.2010р. зазначає, що 01.01.2007р. позивач і відповідач уклали договір, пунктом 1.1 якого передбачено, що відповідач зобов'язався керувати, реалізовувати квитки, надавати супутні послуги на автобусі БАЗ 07920, державний № НОМЕР_1.

В абзаці 2 пункту 3.1 та абзаці 9 пункту 3.2 договору передбачено, що невід'ємним документом, який замовник зобов'язується видати на кожний рейс, а виконавець зобов'язаний мати при собі при виїзді на маршрут, є дорожній лист. Ця ж норма викладена і в ст.16 Закону України «Про дорожній рух», ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як передбачено Інструкцією про порядок застосування дорожнього листа від 17.02.1998р. № 74, дорожній лист виписується диспетчером підприємства або іншою уповноваженою керівником особою. В дорожньому листі вказується прізвище, ім'я, по-батькові водія, якому видається дорожній лист, марка та державний помер транспортного засобу, який передається водію, планова виручка, підписується медичним працівником і механіком. Після цього водій розписується в дорожньому листі про прийом транспортного засобу.

Із наведеного вище випливає, що виконавець прийняв до виконання те замовлення, яке викладене в дорожньому листі.

Ст. 181 ГК України передбачено, що господарські договори можуть укладатися шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення.

Приймаючи автобус марки, вказаної в дорожньому листі, що підтверджується підписом в дорожньому листі, відповідач таким чином погодив зміни в діючий договір щодо предмету договору та доведений йому план виторгу на даний рейс.

Вказує, що пунктами 2.2, 2.3 договору передбачено, що виконавець зобов'язаний здавати після кожного рейсу супровідні документи, готівкові кошти за продані квитки. На протязі п'яти днів після закінчення звітного періоду (місяця) виконавець проводить повний розрахунок з замовником по плану виторгу.

І тільки при умові виконання відповідачем зобов'язань, передбачених п. 2.3 договору щодо повного розрахунку по плану виторгу, позивач визначає суму перевищення зданої виручки над сумою плану виторгу і сплачує відповідачу 80% від суми перевищення як винагороду за виконану роботу, про що складається акт виконаних робіт та взаємних розрахунків, п. 2.4 договору.

Зазначає, що повертаючи дорожній лист позивачу, відповідач вносить дані про здану виручку в графу «Виручка фактична».

Щодо складання плану виторгу повідомляє, що складовими, які враховуються при складанні плану виторгу, є тарифи (провізна плата), які затверджуються розпорядженням Волинської обласної держадміністрації № 390 від 10.11.2005р. та №190 від 20.05.2008р., маршрут, за яким здійснюється рейс, марка автобуса, пасажиропотік, витрати на обслуговування маршруту і інше. При складанні плану виторгу враховується також аналогія встановлення плану виторгу у попередніх періодах та стан виконання плану виторгу водіями.

Як передбачено п.2.6 договору, план виторгу затверджується наказом замовника. План виторгу пропонується виконавцю на погодження шляхом підписання дорожнього листа або прийняття його до виконання.

В судовому засідання 06.09.2010р. позивач звертається до суду з клопотанням про зменшення розміру позовних вимог у звязку із виключенням з переліку документів, які підтверджують заборгованість відповідача, дорожніх листів, на яких відсутні підписи та які мають виправлення та просить стягнути з відповідача 9 807,70грн., в т.ч. договірної заборгованості за планом виторгу 3 828,39грн., 511 грн. інфляційні втрати за період з 06.11.2008р. по 12.04.2010р., 5 468,31грн. позадоговірної заборгованості за планом виторгу.

Ухвалою суду від 06.09.2010р. сторони було зобовязано надати суду: позивача - надіслати відповідачу уточнений розрахунок позовних вимог від 06.09.2010р. Докази надіслання надати суду. Надати суду докази виконання п. 2.4. договору, ознайомлення відповідача з планом виторгу, правове обґрунтування заборгованості в сумі 5 468,31 грн.; відповідача - провести звірку взаємних розрахунків з позивачем по виконанню плану виторгу, надати докази в підтвердження заперечень. Явку повноважних представників сторін в судове засідання визнано обовязковою.

Позивач у поясненні від 20.09.2010р. щодо ознайомлення відповідача з планом виторгу, повідомляє, що затверджений наказом план виторгу доводився відповідачу письмово перед здійсненням кожного рейсу в дорожньому листі, що підтверджується підписом відповідача в дорожньому листі.

Відносно обґрунтування заборгованості в сумі 5 468,31грн. вказує, що відповідач, перебуваючи в договірних відносинах з позивачем, погодився прийняти до експлуатації автобус, який, хоч і не передбачений договором, але вказаний в дорожньому листі з зазначенням маршруту, плану виторгу і доведений відповідачу письмово, що підтверджується підписом відповідача в дорожньому листі.

Вказує, що відповідно до ст.181 ЦК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом прийняття замовлення до виконання. Отже, між позивачем і відповідачем виникли цивільні права і обов'язки. А так як у дорожньому листі не зазначені строки здачі плану виторгу, то відповідно до ст.530 ЦК України, вимога про перерахування планової суми виторгу направлена відповідачу 09.04.2010р., яка підлягала виконанню в семиденний строк.

Відповідач у відзиві від 04.10.2010р. доводи, викладені відповідачем, не визнає з наступних причин: договір, який був укладений між ним та ВАТ «Нововолинське АТП» 10708» 01.01.2007 року, був цивільно-правовим договором, а не трудовим. Згідно умов цивільно-правового договору, винагорода виплачується згідно акту здавання-приймання робіт, що і було передбачено п.2.3 та п.2.4 договору, укладеного між ним та ВАТ «Нововолинське АТП-10708» від 01.01.2007р. Жодного акту здавання-приймання робіт, звірки взасморозрахунків проведено не було.

В судовому засіданні 21.10.2010р. було оголошено перерву згідно ст.77 ГПК України до 26.10.2010р. до 14:00год. для проведення звірки взаємних розрахунків.

Позивач долучає до матеріалів справи довідку від 19.10.2010р. про внесення підприємцем ОСОБА_1 готівки від продажу квитків за період з 02.10.2008р. по 28.10.2009р. та проект акту звірки взаємних розрахунків станом на 19.10.2010р.

В судовому засіданні 26.10.2010р. заслухані та долучені до матеріалів справи пояснення диспетчера ВАТ "Нововолинське АТП-10708" ОСОБА_4, де вона зазначає, що за період з 02.10.2008р. до 28.10.2009р. вона виписувала ОСОБА_1 дорожні листи. В дорожніх листах вказувала дату виписки дорожнього листа, маршрут, марку та реєстраційний номер автобуса, виїзд автобуса з АТП за графіком та заїзд автобуса в АТП за графіком, прізвище, ім'я, по-батькові водія, якому видавався дорожній лист, проставляла шифр маршруту та графік, вказувала план виторгу. Після заповнення дорожнього листа вона ознайомлювала водія із змістом дорожнього листа, він розписувався в дорожньому листі та отримував його перед виїздом на маршрут.

План виторгу в дорожній лист вносила із наказів по підприємству про затвердження плану виторгу на конкретний маршрут.

Жодних заперечень щодо змісту дорожнього листа чи розміру плану виторгу ОСОБА_1 при отриманні дорожнього листа не заявляв.

Представник відповідача у відзиві від 26.10.2010р. зазначає, що згідно п.2.6 договору від 01.01.2007р., відповідачу повинен бути доведений план виторгу, який він зобовязується виконувати. Позивачем це не зроблено, чим порушено умови договору. А одже плану виторгу відповідач не знав і не міг знати.

Стверджує, що під час отримання шляхового листа плану виторгу не доводилось. В шляховому листі він розписувався лише за отримання автомобіля. Після приїзду з маршруту він здавав всю виручку в касу підприємства, про що робилась запис у касовій книзі. Всі кошти, які були отримані під час надання послуг, відповідачем були внесені позивачу, інших коштів під час виконання послуг відповідач не отримував й здавати нічого більше не мав.

Позов заперечує в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши долучені до справи докази, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи із наступного:

Позивач (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.09.2010р.) стверджує виникнення зобовязання у відповідача по здачі плану виторгу згідно дорожніх листів №789 від 2-3.10.2008р., №913 від 07.10.2008р., №979 від 10.10.2008р., №1106 від 15.10.2008р., №1179 від 18.10.2008р., №1232 від 20.10.2008р., №3787 від 01.02.2009р., №3858 від 04.02.2009р., №3926 від 07.02.2009р., №3950 від 08.02.2009р., №4046 від 12.02.2009р., №4105 від 14.02.2009р., №4119 від 15.02.2009р., №4189 від 18.02.2010р., №4311 від 23.02.2009р., №4353 від 25.02.2009р., №4490 від 03.03.2009р., №4537 від 05.03.2009р., №4564 від 06.03.2009р., №4613 від 08.03.2009р., №4636 від 11.03.2009р., №б/н від 13.03.2009р., №б/н від 16.03.2009р., №б/н від 21.03.2009р., №б/н від 22.03.2009р., №б/н від 24.03.2009р., №б/н від 27.03.2009р., №б/н від 01.07.2009р., №б/н від 22-23.09.2009р., №б/н від 24.09.2009р. по договору від 01.01.2007р. та дорожніх листів №б/н від 12.05.2009р., №б/н від 15.05.2009р., №б/н 30.05.2009р., №б/н 37.05.2009р., №б/н 20-21.06.2009р., №б/н 26.06.2009р., №б/н 27.06.2009р., №б/н 30.06.2009р., №б/н 6-7.07.2009р., №б/н 09.07.2009р., №б/н 12.07.2009р., №б/н 18.07.2009р., №б/н 22.07.2009р., №б/н 23.07.2009р., №б/н 24.07.2009р., №б/н 31.07.2009р., №б/н 01.08.2009р., №б/н 04.08.2009р., №б/н 06.08.2009р., №б/н 07.08.2009р., №б/н 11-12.08.2009р., №б/н 12.08.2009р., №б/н 14-15.08.2009р., №б/н 16-17.08.2009р., №б/н 18.08.2009р., №б/н 20-21.08.2009р., №б/н 21-22.08.2009р., №б/н 25.08.2009р., №б/н від 30.08.2009р., №б/н від 30.08.2009р., №б/н від 4-5.09.2009р., №б/н від 06.09.2009р., №б/н від 08.09.2009р., №б/н від 19-20.09.2009р., №б/н 21.09.2009р., №б/н від 26.09.2009р., №б/н від 30.09.2009р., №б/н від 14-15.2009р., №б/н від 11.10.2009р., №б/н від 19-20.10.2009р., №б/н від 17.10.2009р., №б/н від 23.10.2009р., №б/н від 26-27.10.2009р., №б/н від 28-29.10.2009р. поза договірних відносин, згідно з якими відповідач зобовязувався виконувати план виторгу, затверджений наказом по підприємству та доведений відповідачу письмово перед здійсненням кожного рейсу в дорожньому листі, що підтверджується підписом відповідача в дорожньому листі.

Із долучених доказів вбачається, що 01.01.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Нововолинське АТП -10708" (замовник) та Підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладений договір, яким замовник доручив, а виконавець зобовязувався керувати, реалізовувати квитки, надавати супутні послуги, передбачені договором на автобусі БАЗ 07920 держ. № НОМЕР_1.

Пунктами 2.1-2.6 договору встановлено, що замовником розроблений і встановлений для виконавця план виторгу (мінімальна сума, що отримує замовник, як винагороду від своєї діяльності, з одного автобусу за один календарний місяць). План виторгу включає готівкові кошти від продажу квитків на маршруті та безготівкові кошти, що поступили на рахунок замовника від ОАС за реалізовані квитки пасажирам, на маршруті, що обслуговує виконавець.

Виконавець зобов'язаний здавати після закінчення кожного рейсу супровідні документи, готівку, за продані квитки.

Виконавець на протязі 5 (п'яти) робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць) проводить повний розрахунок з замовником, по плану виторгу.

На протязі 10 робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць), замовник проводить з виконавцем остаточний розрахунок по виконанню плану виторгу за результатами перевезень при умові дотримання виконавцем п.2.3., про що між замовником та виконавцем складається акт виконаних робіт та взаємних розрахунків. У разі перевиконання плану виторгу, замовник сплачує на розрахунковий рахунок виконавця або по видатковому ордеру суму перевищення виторгу (за мінусом 20%), як винагороду за виконану роботу.

При виконанні одноразових замовлень, на перевезення пасажирів, не пов'язаних з маршрутами, замовник перераховує виконавцю 30% отриманої виручки за мінусом 20% ПДВ (при умові, якщо пальне замовника).

Виконавець зобовязується виконувати план виторгу, який затверджується наказами замовника щомісячно.

Визначення послуги з перевезення пасажирів чи вантажів наведено у ст.1 ЗУ " Про автомобільний транспорт ", а саме: це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Сторони в договорі від 01.01.2007р. обумовили, що план виторгу розробляється і встановлюється для виконавця та затверджується наказами замовника щомісячно.

До матеріалів справи позивачем долучені накази про затвердження планів виторгу №82 від 01.10.2008р., №86 від 30.08.2008р., №97 від 05.12.2008р., №11 від 30.01.2009р., №29 від 31.03.2009р.№36 від 06.07.2009р., №43 від 11.08.2009р., №49 від 14.09.2009р., №53 від 08.10.2009р.

Докази ознайомлення відповідача з даними наказами суду не надані. Відповідач факт ознайомлення з наказами заперечує.

Відповідно до ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст.174 ГК України, є господарський договір.

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

При укладенні господарських договорів, відповідно до п.4 ст.179 ГК України цієї норми, зміст договору визначається на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, сторонам договору надано право вільно обрати між декількома варіантами поведінки в межах, встановлених законом, певний, а також, у відповідних випадках, визначити зміст цивільних прав та обов'язків. Таким чином, відповідні суб'єкти у певних межах, мають можливість своєю волею на власний розсуд врегулювати зміст цивільних прав та обов'язків.

Зокрема, сторонами в угоді можуть бути встановлені інші умови ніж ті, що передбачені диспозитивними нормами. Також їм надається право укласти угоду, яка за своїм змістом відрізняється від окремих видів зобов'язань, визначених нормами ГК та ЦК України, або укласти угоду, яка містить елементи декількох зобов'язань, за умови, що така угода прямо не суперечить чинному законодавству.

Між ВАТ "Нововолинське АТП -10708" та Підприємцем ОСОБА_1 01.01.20007р. укладено договір про надання послуг по керуванню транспортними засобами, який містить декілька видів зобовязань, визначених нормами ГК України та ЦК України.

Сторони у договорі на власний розсуд визначили зобовязання, які в силу ст.ст.525, 526 ЦК України та ст.193 ГК України є обовязковими для виконання.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Тобто, виконання відповідачем обовязку по здачі плану виторгу передбачає взяття ним відповідного зобовязання.

Договором не визначений порядок доведення до виконавця плану виторгу, докази доведення йому цього плану відсутні.

Підпис водія в шляхових листах стверджує прийняття автомобіля до експлуатації, а не погодження плану виторгу.

Посилка позивача на доведення відповідачу плану виторгу в шляхових листах передбачає встановлення такої умови договором, що зроблено не було.

Договором сторони обумовили щомісячне встановлення плану виторгу та щомісячне проведення повного розрахунку шляхом складання акту виконаних робіт та взаємних розрахунків.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо необхідності складання актів виконаних робіт та звіряння розрахунків згідно п.2.4, оскільки це є його власним тлумаченням умов договору та суперечить змісту ст.193 ГК України, ст.509 ЦК України.

Суд не приймає посилку позивача на ст.16 ЗУ "Про дорожній рух", ст.39 ЗУ "Про автомобільний транспорт" та Інструкцію про порядок застосування подорожнього листа службового легкового автомобіля та обліку транспортної роботи, затверджену наказом Держкомстату України від 17 лютого 1998 р. N 74, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 березня 1998 р. за N 149/2589, як на норми, якими встановлено порядок доведення плану виторгу до водія, оскільки нормами закону шляховий лист визначено як документ який є обовязковим для здійснення перевезення, а інструкція, на яку посилається позивач, встановлює порядок застосування подорожнього листа службового легкового автомобіля типової форми N 3 при виконанні службових поїздок, а також для обліку транспортної роботи службових легкових автомобілів, а не автобуса, який наданий виконавцю для надання послуг з перевезення пасажирів.

Суд не приймає посилку позивача на внесення змін до договору шляхом прийняття шляхових листів, оскільки в силу ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Статтею 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Зміни до договору від 01.01.2007р. про порядок ознайомлення водія з планом виручки та заміну автобуса не вносились.

У відповідності до ст.ст.32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на те, що позивачем належними доказами, обумовленими умовами договору, факт щомісячного встановлення та доведення відповідачу плану виторгу, невиконання зобовязань по його здачі (акти виконаних робіт, акти звірки), не доведено, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

З підстав недоведення позивачем факту взяття відповідачем зобовязань по здачі плану виручки, не підлягає до задоволення і вимога щодо стягнення позадоговірної заборгованості.

Водночас, суд зважає на те, що до шляхових листів долучені квитково-касові листи про здачу водієм після кожного рейсу готівки за реалізовані квитки, зауваження по яким у позивача відсутні.

Враховує суд і ту обставину, що долучені до справи шляхові листи, якими обгрунтовано позовні вимоги, містять необумовлені виправлення, що позбавляють їх доказової сили згідно зі ст.34 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 144, 173, 181, 188, 193, ст.ст.509, 525, 526, 629, 654 ЦК України, ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У позові Відкритого акціонерного товариства "Нововолинське АТП-10708" до Підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9 807,70грн. відмовити.

Суддя Філатова С. Т.